Справа № 400/2283/21
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 р. Справа № 400/2283/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020
до відповідача:Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), пр. Миру, 46/1, м. Миколаїв, 54056
про:скасування постанови ВП № 63534275 від 11.03.21. р.,
ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі позивач, ГУ ПФУ) звернулось до суду з адміністративним позовом про скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відповідач, Відділ ПВР) від 11.03.2021 року ВП № 63534275 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Ухвалою від 14.04.2021 року суд відкрив провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що виконав рішення Миколаївського окружного адміністративного суду в частині проведення перерахунку пенсії. Різниця між розміром пенсії, визначеної відповідно до рішення суду і розміром пенсії, обчисленої без урахування рішення суду, взята на облік у реєстрі та виплата буде проведена за наявності бюджетних асигнувань. Рішення суду не виконано з поважних причин, в зв`язку з відсутністю коштів.

Відповідач письмового відзиву до суду у строки, встановлені ухвалою про відкриття провадження у справі, не надав.

Згідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.07.2020 року у справі № 400/4509/19 зобов`язано ГУ ПФУ перерахувати та виплатитипенсію ОСОБА_1 за період з 05.03.2019 року по 03.09.2019 року (включно), виходячи з 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, зх урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання зазначеного рішення судом 23.10.2020 року видано виконавчий лист.

Виконавчий лист пред`явлений стягувачем ( ОСОБА_1 ) до виконання до Відділу ПВР.

09.11.2020 року головним державним виконавцем Відділу ПВР винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63534275 по примусовому виконанню виконавчого листа від 23.10.2020 року у справі № 400/4509/19. У постанові про відкриття виконавчого провадження держаним виконавцем боржнику (ГУ ПФУ) був встановлений строк для добровільного виконання рішення суду десять робочих днів.

ГУ ПФУ листом від 01.12.2020 року № 1400-0801-8/70921 повідомило Відділ ПВР, що на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду у справі № 400/4509/19 25.08.2020 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до покладених судом зобов`язань. Загальний розмір доплати до перерахунку за рішенням суду склав 4964,80 грн. Виплата пенсії ОСОБА_1 здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Додаткових асигнувань на виплату пенсій до Головне управління не надходило.

Постановою головного державного виконавця Відділу ПВР від 11.03.2021 року в рамках виконавчого провадження № 63534275 винесено постанову про накладення на ГУ ПФУ штрафу у розмір 5100,00 грн.

Оскаржувана постанова про накладення штрафу вмотивована тим, що боржником (ГУ ПФУ) рішення суду в частині виплати перерахованої пенсії не виконано.

Не погорджуючись з постановою Відділу ПВР, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючі рішення у справі, суд виходить з наступного:

Згідно ч. 1 та 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі Закон України № 1404), за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначається вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України № 1404, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України № 1404. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України № 1404, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Верховний Суд у постанові від 15.05.2018 року у справі № 812/1813/18 зазначив, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим. Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України № 1404. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення поро накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. Поважними, в розумінні наведених норм Закону України № 1404, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення, саме від Уряду залежить можливість Пенсійного фонду України забезпечити реалізацію та виконання своїх повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач надав суду копію «Звіту про виконання бюджету Пенсійного фонду України за 2020 рік», який підтверджує, що за 2020 рік на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду Пенсійний фонд України отримав з Державного бюджету України 200000000 грн., з яких витратив 200000000 грн.

Відповідно до Бюджету Пенсійного фонду України на 2021 рік, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 року № 126, видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду становлять 360000000 грн.

Позивач повідомив про те, що ним внесено відомості щодо заборгованості за рішенням від 14.02.2020 року до «Реєстру судових рішень» Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України та виконання зазначеного рішення суду буде проведене після відповідних бюджетних асигнувань.

На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що причиною невиплати позивачем стягувачу за рішенням суду є недостатність доходів Пенсійного фонду України (коштів Державного бюджету України на фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду, а саме: на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду), тобто існування об`єктивних причин, що не залежать від поведінки боржника у виконавчому провадженні.

Згідно ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства (п. 20 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України)

Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення позивачем можливе лише за наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Враховуючи вищезазначене, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 18.06.2019 року у справі № 826/721/16 (адміністративне провадження № К/9901/12499/18).

У даному випадку держаний виконавець не виконав вимоги Закону № 1404 не перевірив фактичний стан виконання рішення суду, не надав жодних обґрунтувань причинам невиконання рішення суду позивачем.

У суду відстуні підстави стверджувати, що рішення суду не виконане взагалі. Фактично залишилась невиконаною лише частина цього рішення щодо виплати суми перерахунку.

Отже, суд погоджується з доводами позивача про те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки під час розгляду справи не було залучено свідків та не призначено експертиз, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 241 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (пр. Миру, 46/1, м. Миколаїв, 54056, ) задовольнити.

2. Скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11.03.2021 року ВП № 63534275 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 31.05.2021 року.

Суддя О.В. Малих