Справа № 420/12331/20
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/12331/20
Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В. , Танасогло Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року по справі № 420/12331/20 за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛПАР» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просило:

- підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛПАР» згідно до рішення ГУ ДПС в Одеській області від 18.09.2020 року.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що на підставі Наказу від 17.09.2020 року №4459 посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області було здійснено вихід за податковою адресою ТОВ «ВЕЛПАР» для проведення фактичної виїзної перевірки. Однак, керівником ТОВ «ВЕЛПАР» було відмовлено посадовим особам контролюючого органу у допуску до перевірки, про що було складено Акт від 17.09.2020 року №659/15-32-32-02. У зв`язку з цим, 18.09.2020 року заступником начальника Головного управління ДПС в Одеській області прийнято рішення про застосування повного адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «ВЕЛПАР», обґрунтованість якого, у відповідності до п.94.10 ст.94 Податкового кодексу України, має бути перевірена судом.

За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 01 лютого 2021 року прийнято рішення, яким у задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС в Одеській області відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що адміністративний арешт майна платника податків накладається за рішенням керівника (заступника) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має перевірити суд. З посиланням на положення пункту 94.10 статті 94 ПК України суд вказав, що на момент звернення контролюючого органу до суду із цим позовом та вирішення спору по суті минули встановлені законом 96 годин, протягом яких обґрунтованість адміністративного арешту має бути перевірена судом, у зв`язку з чим повний адміністративний арешт майна Товариства, застосований згідно із рішенням заступника начальника ГУ ДПС в Одеській області від 18.09.2020 року припинено, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, ГУ ДПС в Одеській області подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не повне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що положення ст.94 ПК України та ч.7 ст.283 КАС України щодо необхідності перевірки обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків протягом 96 годин стосуються виключно особливого провадження за заявою податкового органу, в той час як перевірка обґрунтованості адміністративного арешту в порядку позовного провадження здійснюється в загальному порядку без обмеження вказаним строком та без можливості негайного виконання рішення суду у разі підтвердження обґрунтованості такого арешту.

В силу приписів пункту 1,3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що наказом ГУ ДПС в Одеській області від 17.09.2020 року №4459 призначено проведення фактичної перевірки ТОВ «ВЕЛПАР» з метою здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, порядком здійснення готівкових розрахунків, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв, на підставі п.п.19-1.1.4, п.п.19-1.14 п.19-1.1 ст.19-1, ст.20, п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПКУ, тривалістю 10 діб, перевіряємий період діяльності з 19.02.2020 року по дату закінчення фактичної перевірки (а.с.9).

17.09.2020 року посадовими особами податкового органу здійснено вихід за адресою ТОВ «ВЕЛПАР» з метою проведення фактичної виїзної перевірки на підставі Наказу від 17.09.2020 року №4459.

Проте, керівником ТОВ «ВЕЛПАР» відмовлено у допуску уповноважених осіб контролюючого органу до перевірки.

На підставі приписів п.81.2 ст.81 ПК України контролюючим органом складено Акт від 17.09.2020 року №659/15-32-32-02 про відмову в допуску до проведення фактичної виїзної перевірки (а.с.16).

У зв`язку з відмовою платника податків у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної позапланової перевірки, 18.09.2020 року об 11 год. 30 хв. заступником начальника Головного управління ДПС в Одеській області прийнято рішення про застосування повного адміністративного арешту майна ТОВ «ВЕЛПАР», яке здійснює діяльність за адресою: вул. Базарна, 71, м. Одеса, 65020 (а.с.8).

Згідно із даними автоматизованої системи діловодства суду встановлено, що 18.09.2020 року в 14 год. 46 хв. ГУ ДПС в Одеській області звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із заявою, в порядку ч.2 ст. 283 КАС України, про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна ТОВ «ВЕЛПАР» (справа №420/9203/20).

Ухвалою окружного суду від 18.09.2020 року у справі №420/9203/20 заяву ГУ ДПС в Одеській області про підтвердження обґрунтованості повного адміністративного арешту майна залишено без руху (а.с.53-54), а ухвалою суду від 21.09.2020 повернуто заявнику у зв`язку з не усуненням недоліків визначених ухвалою про залишення поданої заяви без руху (а.с.55).

21.09.2020 року о 14 год. 58 хв. ГУ ДПС в Одеській області повторно звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна ТОВ «ВЕЛПАР». Ухвалою окружного суду від 21.09.2020 року по справі № 420/9293/20 подану заяву залишено без розгляду (а.с.56-59).

13.11.2020 року Головне управління ДПС в Одеській області звернулося до суду з позовом про підтвердити обґрунтованість умовного повного адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «ВЕЛПАР» в загальному порядку.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За визначенням пункту 94.1 статті 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті (пункт 94.3 статті 94 ПК України).

Пунктом 94.2 цієї статті передбачено підстави для застосування адміністративного арешту майна, серед яких, зокрема, відмова платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу (підпункт 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України). Перелік таких підстав є вичерпним.

Згідно із підпунктом 94.6.1 пункту 94.6 статті 94 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна.

При цьому, відповідно до положень пункту 94.10 статті 94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено).

За правилами підпункту 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 вказаного Кодексу припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв`язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

У разі якщо майно платника податків звільняється з-під адміністративного арешту у випадку, визначеному, зокрема, пунктом 94.19.1, повторне накладення адміністративного арешту з підстав накладення першого арешту не дозволяється (пункт 94.21 статті Кодексу).

Аналіз наведених вище положень законодавства дає підстави дійти до висновку, що за наявності відповідних умов, визначених у пункті 94.2 статті 94 ПК України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого має бути перевірена судом в обов`язковому порядку протягом 96 годин. Відсутність протягом вказаного строку відповідного рішення суду про визнання арешту обґрунтованим зумовлює звільнення з-під адміністративного арешту майна платника податків та унеможливлює його повторне накладення з тих саме підстав.

Тобто, при встановленні обґрунтованості накладення адміністративного арешту на майно платника податків перевірці підлягає накладення арешту саме в межах вказаного 96-ти годинного строку та у випадку його пропуску арешт вважається припиненим.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, що вимоги про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, заявлені поза межами 96-годинного строку, не є такими, що можуть бути задоволеними, адже, у цьому випадку, відсутні відповідні обставини, з якими положення статті 94 ПК України пов`язують можливість забезпечення виконання платником податків його обов`язків.

Під час вирішення даного спору апеляційний суд враховує висновки Верховного Суду у постановах від 24.04.2020 року у справі №805/4974/18-а та від 18.11.2019 року у справі № 140/2485/18.

За встановлених у даній справі обставин звернення ГУ ДПС в Одеській області до суду із позовом про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна Товариства, накладеного рішенням заступника начальника контролюючого органу від 18.09.2020 року, лише 13.11.2020, тобто після спливу строку у 96 годин, протягом якого судом має бути перевірена обґрунтованість цього рішення та припинення застосованого ним адміністративного арешту в силу вимог пункту 94.19.1 статті 94 ПК України, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи скаржника щодо права на звернення до суду стосовно підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків в загальному порядку без обмеження вказаним у ст.94 ПК України строком, не спростовують висновку окружного суду, оскільки не змінюють порядку застосування адміністративного арешту майна, дотримання якого є передумовою для забезпечення виконання платником податків його обов`язків.

Згідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Апеляційним судом враховується, що відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи позивача, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року по справі № 420/12331/20 за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛПАР» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Єщенко О.В. Танасогло Т.М.