Справа № 420/741/21
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2021 р.м. ОдесаСправа № 420/741/21
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

17.03.2021 року;

Головуючий в 1 інстанції: Балан Я.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

Танасогло Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 23.12.2020 року №1661 про відмову у перерахунку пенсії з Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на Закон України «Про державну службу»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити переведення з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» з 17.12.2020 року та здійснити нарахування (перерахунок) та виплату такої пенсії, починаючи з 17.12.2020 року у розмірі 60% від усіх сум складових заробітної плати, з урахуванням довідки №373/Г/15-32-10-02-09 від 17.12.2020 року про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на 01.12.2020 року видану Головним управлінням ДПС в Одеській області та довідки №372/Г/15-32-10-02-09 від 17.12.2020 року про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби видану Головним управлінням ДПС в Одеській області, з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В грудні 2020 року позивач подав заяву щодо переведення з пенсії за віком на пенсію згідно Закону України «Про державну службу». Поданими матеріалами підтверджено безперервність роботи в органах державної податкової служби, прийняття позивачем присяги державного службовця, відповідність займаних посад виконанню завдань і функцій держави (у сфері податкової політики), присвоєння відповідних рангів державного службовця та спеціального звання, тобто підтверджено умови, передбачені Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII та Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, а відтак правомірність вимог щодо переведення на інший вид пенсії в порядку, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З огляду на наведені обставини, а також те, що відповідач відмовив у задоволенні поданої заяви за відсутності правових підстав, позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів у сфері пенсійного забезпечення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1661 від 23 грудня 2020 року «Про відмову у перерахунку пенсії з Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на Закон України «Про державну службу.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 17 грудня 2020 року перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року на пенсію за віком державного службовця, відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 року та статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 року.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що із набранням чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII державні службовці втратили право на призначення спеціальних пенсії та отримали право на призначення пенсій на загальних підставах, тобто відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Разом з цим, законодавцем передбачено виключення для тих осіб, які станом на 01.05.2016 року мають не менш як 20 років стажу на посадах державної служби, незалежно від того, чи займали такі особи станом на 01.05.2016 року посади державної служби. Для такої категорії осіб збережено право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок (страхові внески). Аналіз положень пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України свідчить, що посадові особи податкової служби, яким присвоєно спеціальне звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, тому період проходження служби у податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

З огляду на те, що станом на 01.05.2016 року стаж роботи позивача на посадах державної служби становив понад 20 років, суд першої інстанції визначив, що позивач має право на призначення пенсії з урахуванням положень пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки приписам п.п. 8, 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, а також правилам ст. 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII, і помилково не враховано, що трудовий стаж в державній податковій інспекції не надав право позивачу на пенсію державного службовця за правилами Закону №3723-XII. Апелянт зауважує на тому, посадові особи органу державної податкової служби, які мають спеціальні звання, Законом №3723-XII та відповідною постановою Кабінету Міністрів України не віднесені до відповідних категорій посад державних службовців. З огляду на те, що на момент звернення із заявою поданими матеріалами не підтверджувався необхідний стаж позивача на посаді державної служби, Управління зазначає, що під час прийняття оспорюваного рішення діяло виключно на виконання своїх повноважень, обґрунтовано та у повній відповідності чинному законодавству.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, з 29.08.2013 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно відомостей трудової книжки Серії НОМЕР_1 у період з 05.09.1990 року по 06.09.2012 року позивач працював у Татарбунарській державній податковій інспекції, у тому числі з:

05.09.1990 року на посаді головного бухгалтера;

26.09.1991 року на посаді начальника відділу обліку та звітності;

29.10.1992 року позивачу присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби І рангу;

03.01.1994 року на посаді начальника відділу обліку та обробки даних;

02.09.1994 року позивачем прийнято присягу державного службовця;

25.11.1996 року в порядку переведення прийнятий на посаду начальника обліку звітності Державної податкової адміністрації в Татарбунарському районі;

06.07.1998 року на посаді начальника відділу обліку, звітності та прогнозування;

01.09.2002 року на посаді начальника відділу інформації та обліку;

01.10.2003 року на посаді начальника відділу інформатизації та обліку;

22.11.2008 року в порядку переведення прийнятий на посаду заступника начальника відділу обліку та звітності Саратської міжрайонної державної податкової інспекції;

12.09.2008 року на посаді головного державного податкового інспектора Татарбунарського відділу Саратської МДПІ;

01.03.2012 року на посаді головного державного податкового інспектора Татарбунарського відділення Саратської МДПІ Одеської області Державної податкової служби;

06.09.2012 року звільнений із займаної посади відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України.

17.12.2020 року Головним управлінням ДПС в Одеській області видано позивачу Довідки за №373/Г/15-32-10-02-09 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)» та за №372/Г/15-32-10-02-09 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби».

17.12.2020 року позивач звернувся в Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою разом із вказаними довідками, в якій просив перевести його з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до законодавства про державну службу.

Розглянувши подану заяву, Управлінням прийнято рішення від 23.12.2020 року №1661, яким ОСОБА_1 відмовлено у здійснені переведення на інший вид пенсії.

Відмовляючи у задоволенні вимог заявника, Управління послалось на те, що ст. 25 Закону №3723-XII визначено сім категорій посад державних службовців, залежно від яких установлюються ранги державних службовців. Управлінням враховано, що згідно даних трудової книжки позивач працював в Татарбунарській державній податковій інспекції з 05.09.1990 року по 06.09.2012 року, де вказано, що 29.10.1992 року позивачу присвоєно спеціальне звання інспектор податкової та митної справи І рангу, 02.09.1994 року прийнята присяга державного службовця, але без встановлення будь-якого іншого рангу державного службовця.

Посилаючись на те, що посадовим особам контролюючих органів згідно із ст. 343.1 Податкового кодексу України присвоюються спеціальні звання і, відповідно, ці посади не належать до категорії посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII, Управління зазначило про відсутність правових підстав для призначення пенсії за нормами Закону України «Про державну службу».

Не погоджуючись із рішенням Управління, посилаючись на його необґрунтованість та неправомірність, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів на належне пенсійне забезпечення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з цим, за правилами п. 8 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до п.п. 10, 12 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, із набранням чинності Законом №889-VIII наявність у особи стажу не менш як 20 років на посадах державної служби, незалежно від того, чи займала така особа станом на 01.05.2016 року посаду державної служби, дає право на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок (страхові внески).

При віднесенні посади до відповідних категорій посад державної служби враховуються положення ст. 25 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ та відповідні акти Кабінету Міністрів України.

Слід враховувати, що спеціальним законом, що визначає статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, є Закон України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 року №509-XII (в редакції, яка діяла на момент проходження позивачем служби).

Згідно із ч. 1 ст. 4 вказаного Закону Державна податкова адміністрація України, якій за змістом частин другої, третьої цієї статті підпорядковані державні податкові адміністрації в областях, а їм, у свою чергу, - відповідні державні податкові інспекції, є центральним органом виконавчої влади та відповідно до Положення про Державну податкову адміністрацію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2007 року №778 (в редакції, яка діяла на момент проходження позивачем служби), забезпечує реалізацію єдиної державної податкової політики, державної політики у сфері контролю за виробництвом і обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, здійснює міжгалузеву координацію у цій сфері та здійснює свої повноваження, зокрема, через державні податкові інспекції.

За правилами ч. 1 ст. 15 Закону №509-XII посадовою особою органу державної податкової служби може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Державною податковою адміністрацією України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (частини п`ята, шоста статті 15 цього Закону).

Зазначеною статтею Закону №509-XII також установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються із вимогами статей 5, 12 Закону №3723-ХІІ щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Статтею 6 цього Закону визначено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Таким чином, посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Абзацами 2 та 3 п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року №283 (який діяв на момент проходження позивачем служби), передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби, а також на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

За правилами п.п. 3, 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року № 229 (який діє на момент виникнення спірних правовідносин) документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка, копія послужного списку, військовий квиток та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи (довідки, виписки з наказів, дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, тощо).

Стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII «Про державну службу».

До стажу державної служби зараховуються, у тому числі, час перебування на посаді державної служби відповідно до Закону.

Виходячи зі спірних правовідносин, апеляційний суд враховує, що 29.10.1992 року позивачу присвоєно персональне звання інспектор податкової служби І рангу, 02.09.1994 року позивачем відповідно до положень Закону №3723-ХІІ прийнято Присягу державного службовця.

Враховуючи викладене, оскільки посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, в подальшому у зв`язку із змінами в законодавстві позивачем прийнято присягу державного службовця, а безперервний стаж в податковій службі позивача за вказаних періодів становить не менше 20 років, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на пенсію в силу п. 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.

У зв`язку із чим, встановлення невідповідності рішення суб`єкта владних повноважень критерію обґрунтованості та правомірності є безмовною підставою для його скасування із зобов`язанням відповідача вчинити дії стосовно переведення позивача на заявлений вид пенсії в судовому порядку.

З огляду на наведене, оскільки судом першої інстанції повною мірою з`ясовані обставини справи, висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

Т.М. Танасогло