Справа № 240/4908/21
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
31 травня 2021 року м. Житомир справа № 240/4908/21
категорія 109010000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Панкеєвої В.А.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області №249 від 17.03.2021 "Про демонтаж тимчасових споруд, спеціальних конструкцій зовнішньої реклами в м.Житомирі" в частині демонтажу тимчасових споруд згідно додатку 1 під номером 4 та 6, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать йому на праві власності.
В обґрунтування позову вказано, що виконавчим комітетом Житомирської міської ради Житомирської області було прийнято оскаржуване рішення у зв`язку з тим, що у позивача немає паспорта прив`язки тимчасової споруди. Позивач посилається на те, що ним на даний час здійснюються заходи щодо виготовлення та оформлення документів відповідно до Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року №244 та листа Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради №894/13 від 16.03.2021.
Вважає таке рішення відповідача передчасним та таким, що не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в ч.2 ст.2 КАС України, порушує його права та законні інтереси як суб`єкта підприємницької діяльності, а тому просив позов задовольнити.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику (повідомлення) учасників справи.
26 квітня 2021 року до відділу документального забезпечення суду у строк та в порядку, визначеному частиною першою статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого відповідач зазначив, що тимчасова споруда ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 встановлена самовільно, така тимчасова споруда підлягає демонтажу, а тому підстав для задоволення позову не має.
Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263 КАС України.
У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Як встановлено судом, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 на підставі договорів суборенди від 03.06.2020 №2ОТЦО205197 та №2ОТЦО205174 від 15.07.2020 отримав у оплачуване тимчасове користування від ФОП ОСОБА_2 нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .
З метою оформлення паспорта прив`язки тимчасової споруди позивачем до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради було подано заяву з пакетом документів.
Листом Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради від 16.03.2021 №894/13 розглянуто заяву позивача щодо оформлення паспорта прив`язки ТС.
Повідомлено, що Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (далі-ТС) регламентується наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 "Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності" зі змінами (далі-Порядок). При розміщенні тимчасової споруди ураховуються всі наявні планувальні обмеження, передбачені будівельними нормами.
Зазначеним Порядком передбачено:
П.2.1. Підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС.
П.2.2. Замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС.
Після погодження намірів про можливість розміщення тимчасової споруди замовник звертається до органу з питань містобудування та архітектури із додатковою заявою щодо оформлення паспорта прив`язки ТС, до якої додає: схему розміщення ТС; ескізи фасадів ТС у кольорі М 1:500 (для стаціонарних ТС), які виготовляє суб`єкт господарювання, який має у своєму складі архітектора, що має кваліфікаційний сертифікат, або архітектор, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат; технічні умови щодо інженерного забезпечення (за наявності), отримані замовником у балансоутримувача відповідних інженерних мереж. Зазначені документи замовником отримуються самостійно (п.2.6. Порядку).
Однак, наміри на заявлене місце розміщення вказаної тимчасової споруди по АДРЕСА_1 позивачу не погоджувались.
Одночасно повідомлено, що бажане місце розташування вказаної тимчасової споруди, визначене і зазначене позивачем на доданій схемі розміщення топографо-геодезичній основі М 1:500 кресленнями контурів тимчасової споруди з прив`язкою до місцевості, порушує вимоги:
- п.5.4 Державних будівельних норм України В,2.2-23:2009 "Будинки і споруди. Підприємства торгівлі", п.1.14. Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2017 №1417 "Про затвердження Правил пожежної безпеки в Україні", а саме: тимчасові споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності повинні розміщуватися до будинків та інших споруд на відстані, яку слід приймати залежно від ступеня їх вогнестійкості згідно з ДБН Б.2.2-12:2015 "Планування та забудова територій", але не менше 10 м;
- п. п. 27,35 постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198 "Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони (зі змінами від 22.03.2017), а саме: у населених пунктах тимчасові споруди розміщуються за межею тротуару, пішохідних доріжок, алей на відстані не менше ніж 1 метр, але не ближче ніж 5 метрів до проїзної частини доріг і вулиць та забороняється розміщення тимчасових споруд в охоронних зонах інженерних комунікацій.
Враховуючи, що позивачем подано неповний пакет документів (відсутні погодження намірів щодо розміщення заявленої тимчасової споруди та визначені п.2.6 матеріали), за цієї умови, згідно з пунктом 2.14 Порядку, паспорт прив`язки ТС не надається.
В подальшому виконавчим комітетом Житомирської міської ради Житомирської області № 249 від 17.03.2021 прийнято рішення "Про демонтаж тимчасових споруд, спеціальних конструкцій зовнішньої реклами в м.Житомирі", в якому п.1 затверджено Перелік тимчасових споруд, самовільно та/або розміщених на території міста Житомира за відсутності на даний час діючого паспорта прив`язки тимчасової споруди, що підлягають демонтажу згідно з додатком 1.
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вирішуючи спір по суті, суд ураховує, що згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Згідно із статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Частиною 1 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №280/97-ВР) передбачено, що правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону.
Згідно з ч.3 ст.24 Закону №280/97-ВР органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.
Приписами статті 25 Закону №280/97-ВР передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Частиною 1 статті 59 Закону №280/97-ВР визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлює Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року №3038-VI (далі - Закон №3038-VI).
Стаття 28 Закону №3038-VI визначає поняття тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.
Відповідно до частини 2 статті 28 Закону №3038-VI тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.
Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів". Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування (ч.3-4 ст.28 вказаного Закону).
На виконання частини четвертої статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, який визначає механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (далі - Порядок).
Згідно з п.1.3 Порядку тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.
Відповідно до п.1.12. Порядку при розміщенні ТС ураховуються всі наявні планувальні обмеження, передбачені будівельними нормами.
Пунктом 2.1 Порядку визначено, що підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС
Згідно з п.2.2. вказаного Порядку замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС.
Пунктами 2.4 та 2.5 Порядку визначено, що для визначення відповідності намірів щодо місця розташування ТС містобудівній документації, будівельним нормам відповідний комплект документів направляється до органу з питань містобудування та архітектури сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації.
Про відповідність намірів замовника щодо місця розташування ТС містобудівній документації, будівельним нормам замовник повідомляється відповідним органом з питань містобудування та архітектури письмово протягом десяти робочих днів з дня отримання відповідного комплекту документів або замовнику надається аргументована відмова щодо реалізації намірів розміщення ТС.
Відповідно до пункту 2.6 Порядку для оформлення паспорта прив`язки ТС замовник звертається до органу з питань містобудування та архітектури із додатковою заявою щодо оформлення паспорта прив`язки ТС, до якої додає: схему розміщення ТС; ескізи фасадів ТС у кольорі М 1:50 (для стаціонарних ТС), які виготовляє суб`єкт господарювання, який має у своєму складі архітектора, що має кваліфікаційний сертифікат, або архітектор, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат; технічні умови щодо інженерного забезпечення (за наявності), отримані замовником у балансоутримувача відповідних інженерних мереж. Зазначені документи замовником отримуються самостійно.
Аналіз наведених норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що прийняттю рішення про надання паспорта прив`язки розміщення ТС має передувати отримання висновку уповноваженого органу про відповідність намірів замовника щодо місця розташування ТС. При цьому відповідність намірів розміщення ТС визначається на підставі відповідності її місця розташування містобудівній документації, будівельним нормам.
Як встановлено судом і не заперечується сторонами, позивачем 04.03.2021 було подано до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради заяву із документами щодо оформлення паспорта прив`язки тимчасової споруди (а.с.62).
Листом Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради від 16.03.2021 №894/13 відмовлено позивачу у оформленні паспорта прив`язки ТС (а.с.63).
Позивач обґрунтовуючи позов посилається на те, що ним на даний час здійснюються заходи щодо виготовлення та оформлення документів відповідно до Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року №244 та листа Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради № 894/13 від 16.03.2021 року.
Водночас доказів звернення із заявою до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради про відповідність намірів щодо місця розташування тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності до матеріалів справи не надано.
Слід зауважити, виконавчим комітетом Житомирської міської ради від 11.11.2020 №1355 прийнято рішення "Про затвердження Порядку демонтажу тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, рекламних засобів та сміттєзбірних контейнерів", яким врегульовано питання демонтажу тимчасових споруд, рекламних засобів та сміттєзбірних контейнерів на території Житомирської міської територіальної громади, керуючись Законами України "Про регулювання містобудівної діяльності", Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244, статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та ін (а.с.57-59).
Згідно п.п.2.1. п.2 Порядку демонтажу тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, рекламних засобів та сміттєзбірних контейнерів тимчасова споруда (ТС) підлягає демонтажу, а відповідна земельна ділянка приведенню у належний стан з відновленням її благоустрою у таких випадках:
2.1.1. анулювання паспорта прив`язки;
2.1.2. закінчення строку дії паспорта прив`язки;
2.1.3. відсутності паспорта прив`язки ТС, інших дозвільних документів;
2.1.4. у разі невідповідності розташування ТС паспорту прив`язки ТС, будівельним нормам;
2.1.5. самовільне розміщення ТС;
2.1.6. виявлення безхазяйної ТС;
2.1.7. закінчення терміну дії документації для встановлення ТС, яка видавалася до набрання чинності Порядком;
2.1.8 в інших випадках, передбачених законодавством.
Згідно п.2.4. Порядку демонтажу тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, рекламних засобів та сміттєзбірних контейнерів підставою для проведення демонтажу ТС є рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради про демонтаж ТС.
Аналіз встановлених обставин справи та норм чинного законодавства дозволяє суду зробити висновок, що ФОП ОСОБА_1 самовільно, за відсутності паспорта прив`язки, отримання якого має передувати розміщенню ТС, з порушенням будівельних норм розміщено тимчасову споруду.
У зв`язку з вказаним, виконавчим комітетом Житомирської міської ради Житомирської області 17.03.2021 прийнято рішення № 249 "Про демонтаж тимчасових споруд, спеціальних конструкцій зовнішньої реклами в м.Житомирі", яким затверджено перелік тимчасових споруд, самовільно та/або розміщених на території міста Житомира за відсутності на даний час діючого паспорта прив`язки тимчасової споруди, що підлягають демонтажу згідно з додатком 1.
Згідно з додатком 1 тимчасова споруда, розташована за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці комунальної власності, що перебуває в постійному користуванні ПАТ "Обласний торговий центр", що включена до переліку тимчасових споруд, самовільно та/або розміщених на території міста Житомира за відсутності на даний час діючого паспорта прив`язки тимчасової споруди, що підлягають демонтажу згідно підпунктів 2.1.3, 2.1.5 Порядку демонтажу тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, рекламних засобів та сміттєзбірних контейнерів.
Посилання позивача на те, що ФОП ОСОБА_2 та ПАТ "Обласний торговий центр" не заперечють проти його перебування на земельній ділянці та здійсненні підприємницької діяльності відповідно до умов укладених договорів при оформленні всіх дозвільних документів є безпідставними, оскільки земельна ділянка, на якій самовільно розміщена споруда відноситься до комунальної власності територіальної громади.
Відтак, доводи позивача про передчасність рішення виконавчого комітету № 249 від 17.03.2021 "Про демонтаж тимчасових споруд, спеціальних конструкцій зовнішньої реклами в м.Житомирі" спростовані наявними в матеріалах справи доказами та чинними нормами законодавства.
Щодо доводів позивача, що на підставі статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" об`єкти самочинного будівництва підлягають знесенню виключно за рішенням суду, слід зазначити наступне.
Так, відповідно до статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису,
У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
Частина 2 статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначає, що за рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.
Аналіз вказаної норми дозволяє зробити висновок, що така регулює відносини щодо об`єктів будівництва, що можуть бути визнані самочинними лише за рішенням суду.
Однак, у спірних правовідносинах має місце спір щодо самовільно розміщеної тимчасової споруди, а не будівництва.
Вказане спростовує доводи позивача щодо відстуності повноважень у відповідача для прийняття рішення про демонтаж ТС.
Так, відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить:
1) затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів;
2) затвердження правил благоустрою територій населених пунктів;
3) створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб);
4) визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою.
Частиною 2 ст.10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" визначено, що до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить:
1) забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів;
2) організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях;
3) організація місць відпочинку для населення;
4) затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів;
5) здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо;
6) визначення місць стоянок транспортних засобів та майданчиків для паркування на об`єктах благоустрою;
7) визначення графіків роботи зовнішнього освітлення території;
8) визначення на об`єктах благоустрою місць розміщення громадських вбиралень;
9) залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів;
10) визначення обсягів пайової участі власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою;
11) визначення в установленому порядку розміру відшкодувань юридичними та фізичними особами за забруднення довкілля та інші екологічні збитки, спричинені порушенням законодавства у сфері благоустрою та охорони навколишнього природного середовища;
12) інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів;
13) участь у проведенні щорічного всеукраїнського конкурсу "Населений пункт найкращого благоустрою і підтримки громадського порядку";
14) видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених цим Законом.
Всі наведені вище норми чинного законодавства спростовують твердження позивача про відсутність у органів місцевого самоврядування повноважень щодо врегулювання питань знесення самочинно збудованих об`єктів або демонтажу тимчасових споруд.
Відтак, суд дійшов висновку, що рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області №249 від 17.03.2021 у частині демонтажу тимчасових споруд ФОП ОСОБА_1 прийнято на підставі та в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на наведене, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати, понесені позивачем, не підлягають відшкодуванню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , серія та номер паспорта НОМЕР_1 ) відмовити в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва