Справа № 520/7448/21
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

31.05.2021р. справа №520/7448/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням (викликом) осіб справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінтегра"
до Головного управління ДПС у Харківській області
проскасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Матеріали позову одержані судом 29.04.2021р. Рішення про прийняття справи до розгляду було прийнято 30.04.2021р. Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 30.05.2021р.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроінтегра" (далі за текстом - заявник, платник, ТОВ), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) скасування рішення у формі протоколу №165 від 24.07.2020р. про відмову в реєстрації складеної ТОВ "Агроінтегра" (ідентифікаційний код - 43005393) податкової накладної №1 від 07.09.2018р.; 2) зобов`язати зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену ТОВ "Агроінтегра" (ідентифікаційний код - 43005393) податкову накладну №1 від 07.09.2018р. датою 18.09.2018р.

Аргументуючи вимоги заявник зазначив, що відсутні підстави для відмови у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі за текстом - Реєстр).

Головне управління ДПС у Харківській області, створене на правах (далі за текстом - контролюючий орган, владний суб`єкт, Головне управління, ГУ), з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи незгоду зазначив, що платник не подав достатніх документів для реєстрації податкових накладних в Реєстрі.

Також наполягав на розгляді справи у судовому засіданні, з приводу чого суд зазначає, що для повного та всебічного встановлення обставин справи характер спірних правовідносин та предмет доказування в даній справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін, а в обґрунтування зворотного відповідачем жодних доводів не наведено, а тому клопотання про розгляд даної справи в судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Відзив на позов від ГУ ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС, яке відповідно до приписів постанови КМУ від 30.09.2020р. №893 та наказу ДПС України від 30.09.2020р. №529 є компетенційним правонаступником ГУ ДПС у Харківській області, надійшов до суду 24.05.2021 р.

Відповідач, Державна податкова служба України (далі за текстом - ДПС, Служба), правом на подання письмового відзиву не скористався.

За таких обставин, суд не вбачає перешкод у вирішенні спору по суті, адже учасниками справи у прийнятні поза розумним сумнівом строки були реалізовані права на подачу відповідних процесуальних документів.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник є резидентом України - юридичною особою приватного права, набув правового статусу платника податку на додану вартість.

У межах справи №520/9099/18 заявник оскаржував відмову контролюючого органу з приводу реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних складеної ТОВ "Агроінтегра" (ідентифікаційний код 41046717) податкової накладної №1 від 07.09.2018.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2019р. у справі №520/9099/18 було визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДФС у Харківській області в особі Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 25.09.2018р. №927965/41046717; зобов`язано ГУ ДФС у Харківській області в особі Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації вирішити по суті питання з приводу реєстрації виписаної Товариством з обмеженою відповідальністю "Агроінтегра" (ідентифікаційний код - 41046717; місцезнаходження - м. Харків, вул. Гаршина, б.9 к.64) податкової накладної №1 від 07.09.2018р.

При цьому, у межах справи №520/9099/18 судом були установлені обставини вчинення між заявником (у якості постачальника) та ПРАТ «Харківський комбікормовий завод» (у якості покупця) правочину у формі договору поставки від 05.09.2018 №П05/09.

За твердженням заявника згідно з видаткової накладної №1 від 07.09.2018р. відбулась поставка товару - пшениці 6 класу в обсязі 174,56т. загальною вартістю 977.536,00грн. (у т.ч. ПДВ 162.922,67грн.).

Оплата вартості згаданого товару була отримана у повному обсязі на суму 977.536,00грн. (у т.ч. ПДВ 162.922,67грн.) згідно з банківськими виписками за 07.09.2018р., 10.09.2018р., 19.09.2018р.

25.09.2018р. ГУ ДФС у Харківській області було прийнято рішення №927965/41046717 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних складеної ТОВ "Агроінтегра" (ідентифікаційний код - 41046717; місцезнаходження - м. Харків, вул.Гаршина, б.9 к.64) за цією поставкою податкової накладної №1 від 07.09.2018р.

Ані у межах справи №520/9099/18, ані у межах справи №520/7448/21 контролюючим органом не подано до суду об`єктивних даних від відсутність об`єкту справляння ПДВ, про істотні дефекти у правочині чи суттєві вади у формі, змісті, походженні первинних чи суміжних до них документів, про намір сторін правочину безпідставно отримати податкову вигоду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2019р. у справі №520/9099/18 було виконано компетенційним правонаступником ГУ ДФС у Харківській області лише 24.07.2020р. у спосіб втіленні відмови у протоколі №165 від 24.07.2020р.

Оскільки обов`язок органу публічної адміністрації з приводу вчинення волевиявлення відносно реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі за текстом Реєстр) складеної ТОВ "Агроінтегра" (ідентифікаційний код - 41046717; місцезнаходження - м. Харків, вул. Гаршина, б.9 к.64) податкової накладної №1 від 07.09.2018р. (далі за текстом Спірна податкова накладна) виник ще з події набрання законної сили рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2019р. у справі №520/9099/18, проте так і не був виконаний суб`єктом владних повноважень у передбачений нормами Податкового кодексу України спосіб шляхом прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в Реєстрі або рішення з приводу реєстрації податкової накладної в Реєстрі, а натомість суб`єкт владних повноважень вдався до реалізації управлінської функції за самотужки та на власний свавільний розсуд визначеним механізмом, то суд доходить до переконання про те, що бездіяльність з приводу реєстрації Спірної податкової накладної носить триваючий характер і суперечить ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З цих міркувань суд не знаходить підстав для задоволення клопотання контролюючого органу про залишення позову без розгляду у зв`язку із пропуском строку на звернення до суду.

Стверджуючи про те, що протокол ГУ ДПС у Харківській області №165 від 24.07.2020р. є рішенням про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних складеної ТОВ "Агроінтегра" (ідентифікаційний код - 41046717; місцезнаходження - м. Харків, вул. Гаршина, б.9 к.64) податкової накладної №1 від 07.09.2018р. і таке управлінське волевиявлення суперечить закону, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті і перевіряючи відповідність закону оскаржених рішень контролюючого органу, суд зазначає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Правила справляння податку на додану вартість з 01.01.2011р. регламентовані приписами розділу V Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п.п. "а" п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з, зокрема, постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Згідно з п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 201.1 ст.201 Податкового кодексу України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У силу п.201.10 ст.201 названого кодексу реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Функціонування Єдиного реєстру податкових накладних (далі за текстом Реєстр) відбувається в автоматизованому режимі за правилами Порядку ведення єдиного реєстру податкових накладних (затверджено постановою КМУ від 29.12.2010р. №1246 із змінами та доповненнями; далі за текстом - Порядок №1246), а також Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість (затверджено постановою КМУ від 16.10.2014р. із змінами та доповненнями; далі за текстом - Порядок №569).

Зокрема, п.12 Порядку №1246 передбачено, що саме в автоматизованому режимі здійснюється перевірка одержаної від платника податків податкової накладної на предмет наявності підстав для зупинення реєстрації.

Відповідно до п.п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

З 01.02.2020р. в Україні діє Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який затверджено постановою КМУ від 11.12.2019р. №1165 (далі за текстом - Порядок зупинення №1165).

Відповідно до п.п.3-5 Порядку зупинення №1165 податкова накладна, котра не відповідає критеріям (ознакам) безумовної реєстрації, підлягає перевірці на предмет ризиковості господарських операцій в аспекті наявності об`єктивних ознак неможливості здійснення операції з постачання товарів/послуг та/або ймовірності уникнення платником податку на додану вартість виконання податкового обов`язку.

Пунктом 11 Порядку зупинення №1165 визначено, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної / розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Постановою КМУ від 11.12.2019р. №1165 одразу з Порядком зупинення №1165 було затверджено і Порядок прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі за текстом Порядок прийняття рішень №1165).

За загальним правилом п.18 ч.1 ст.19, п.19 ч.1 ст.4 КАС України, п.1 ч.2 ст.24, п.2 ч.2 ст.24, ч.3 ч.2 ст.24 Митного кодексу України рішенням суб`єкта владних повноважень є письмовий акт, дією суб`єкта владних повноважень є вчинок з приводу реалізації управлінського повноваження, а бездіяльністю є ухилення від виконання обов`язку.

При цьому, управлінська дія владного суб`єкта може втілюватись і у вигляді письмової (листа) чи фактичної відмови, котрі за змістом, формою, способом реалізації повноваження не є рішенням, але створюють перешкоду у реалізації суб`єктивного права заявника.

У спірних правовідносинах контролюючим органом не приймалось ані рішення про реєстрацію Спірної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, ані рішення про відмову в реєстрації Спірної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже, контролюючим органом було допущено бездіяльність, котра не виправдана ані дією об`єктивних чинників, ані нездоланною вимушеністю/неминучістю, ані нормам закону.

Тому згадану бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід кваліфікувати у якості протиправної.

Оскільки протокол від 24.07.2020р. №165 не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні норм Порядку прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019р. №1165, то слід виходити із того, що приватною особою заявлено вимогу про скасування неіснуючого правового акту індивідуальної дії.

Водночас із цим, обставини існування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2019р. у справі №520/9099/18 та приписи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року не дозволяють суду ухвалити рішення про відмову у позові, позаяк за створених контролюючим органом параметрів спору таке рішення не відповідатиме засадам справедливості і не призведе до розв`язання тривалоюї і штучно створеної контролюючим органом суперечки у реєстрації Спірної податкової накладної у Реєстрі.

Розглядаючи справу, суд бере до уваги, що відповідно до п.п. "а" п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Згідно з правовими висновками постанови Верховного Суду від 02.07.2019р. по справі №140/2160/18 (адміністративне провадження №К/9901/13662/19) загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

У пункті 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018р. по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження №К/9901/7504/18) міститься правовий висновок, у силу якого адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.

Суд вважає, що форма та зміст правової поведінки контролюючого органу у спірних правовідносинах не відповідають вимогам умотивованості, адже ґрунтуються виключно на загальних твердженнях про ненадання платником первинних документів, хоча у дійсності копії таких документів були передані платником до контролюючого органу і реальність відомостей цих документів, а також правильність їх складання не була поставлена контролюючим органом під сумнів та більше того - не була спростована.

Суд зауважує, що з огляду на приписи ст.ст.185, 187 Податкового кодексу України об`єктивними ознаками неможливості здійснення операції з постачання товарів/послуг та/або ймовірності уникнення платником податку на додану вартість виконання податкового обов`язку можуть бути визнані обґрунтовані сумніви (розумні припущення тощо) контролюючого органу в наявності у спірних правовідносинах об`єкта оподаткування податком на додану вартість, тобто реальний ризик виписування особою податкової накладної за відсутності визначеної кодексом першої події.

Проте, у спірних правовідносинах факт обґрунтованості такого сумніву не знайшов свого підтвердження у ході розгляду справи, що враховується судом як самостійна та цілком достатня підстава для обтяження контролюючим органом здійснити реєстрацію Спірної податкової накладної в Реєстрі.

До того ж виявлений у ході розгляду справи факт відсутності у розпорядженні контролюючого органу: 1) доказів відсутності об`єкта справляння ПДВ; 2) доказів відсутності першої події виникнення податкових зобов`язань з ПДВ; 3) доказів наміру платника на безпідставне одержання податкової вигоди у будь-якій формі; 4) доказів існування інших перешкод/перепон спонукає суд до покладення на контролюючий орган обов`язок здійснити реєстрацію Спірної податкової накладної в Реєстрі.

Системно проаналізувавши положення ч.1 ст.2 КАС України та ст.ст. 185, 187, 200, 201 Податкового кодексу України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах об`єктом судового захисту є не суб`єктивне право платника податків (оскільки має місце імперативно встановлений обов`язок здійснити реєстрацію податкової накладної), а саме інтерес платника на усунення створеної контролюючим органом перешкоди у виконанні обов`язку з реєстрації податкової накладної.

У ході розгляду справи контролюючий орган не подав до суду жодних доказів існування об`єктивних перешкод у примусовій реєстрації спірної податкової накладної за рішенням суду, як-то: відсутність об`єкту справляння податку на додану вартість; вчинення платником протиправних діянь, зміст яких охоплюється приписами ст.ст.215, 216, 228 Цивільного кодексу України, ст.ст.207 та 208 Господарського кодексу України; недостатність залишку коштів на рахунку платника в СЕА ПДВ.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-78, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що владний суб`єкт при винесенні оскаржених рішень не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України.

Факт створення додаткової та необґрунтованої перешкоди у виконанні обов`язку особи у спірних правовідносинах у галузі податкової справи знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом.

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії), надав розгорнуту оцінку усім юридично значимим факторам і обставинам, дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін, у достатньому обсязі виклав власні судження з приводу тлумачення змісту належних норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Тлумачення змісту ст.13 Конвенції наведено у низці рішень Європейського суду з прав людини, зокрема: у рішенні від 29.06.2006р. по справі "Пантелеєнко проти України" зазначено, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом; у рішенні від 31.07.2003р. по справі "Дорани проти Ірландії" указано, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів" наголошено, що ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними; у рішенні від 17.07.2008р. по справі "Каіч та інші проти Хорватії" визначено, що обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту, адже протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Оскільки приватною особою заявлено вимогу про скасування неіснуючого рішення суб`єкта владних повноважень, але у ході розгляду справи знайшов підтвердження факт існування необґрунтованої перешкоди у реєстрації Спірної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, то суду належить вийти за межі позову і нівелювати юридичні наслідки неправомірної поведінки контролюючого органу, самостійно та за власною ініціативою обравши дієвий та ефективний захист інтересу на реєстрацію Спірної податкової накладної в Реєстрі.

Вирішуючи питання заміни ГУ ДПС у Харківській області на ГУ ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС, суд керується такими мотивами та судженнями.

Відповідно до приписів постанови КМУ від 30.09.2020р. №893 та наказу ДПС України від 30.09.2020р. №529 відбулось компетенційне правонаступництво між ГУ ДПС у Харківській області (у якості правопопередника зі статусом юридичної особи публічного права ) та ГУ ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС (у якості правонаступника зі статусом структурного підрозділу органу державної виконавчої влади - юридичної особи публічного права).

У розумінні п.п.41.1.1 ст.41 Податкового кодексу України ДПС України та ГУ ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС, є окремими податковими органами та окремими контролюючими органами як центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику та територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

До того ж у розумінні п.41.4 ст.41 Податкового кодексу України і ДПС України, і ГУ ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС є окремими органами стягнення.

Водночас із цим, за змістом положень п.п.7-9 ч.1 ст.4, ч.ч.1 і 3 ст.43, ч.1 ст.46 КАС України участь в адміністративній справі у якості сторони може брати або юридична особа публічного права (посадова чи службова особа цього суб`єкта права), або орган державної влади без статусу юридичної особи (посадова чи службова особа цього органу державної влади), або інший суб`єкт при здійсненні публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" міністерства та інші центральні органи виконавчої влади є юридичними особами публічного права і відповідно до ч.1 ст.16 означеного закону утворюються для виконання окремих функцій з реалізації державної політики як служби, агентства, інспекції, комісії.

Оскільки за змістом наказу ДПС України від 30.09.2020р. №529 у складі органу державної влади - ДПС України утворено 31 відокремлений структурний підрозділ, то слід вважати, що ці територіальні органи діють у судових процедурах від імені ДПС України як органу державної влади - юридичної особи публічного права і можуть бути наділені адміністративною процесуальною дієздатністю виключно за критерієм - інший суб`єкт при здійсненні публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства.

Втім, частиною 2 ст.21-1 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" визначено, що територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є органами державної влади.

Таким чином, законодавець увів в дію юридичну конструкцію, у силу якого структурні відокремлені підрозділи органу державної виконавчої влади (а саме: центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику) є самостійними органами державної влади без статусу юридичної особи.

Зважаючи на ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд не знаходить підстав для висновку про те, що у спірних правовідносинах ця обставина спричиняє погіршення правового становища приватної особи.

З огляду на викладене, відповідач підлягає заміні компетенційним правонаступником.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Допустити заміну відповідача, ГУ ДПС у Харківській області компетенційним правонаступником - ГУ ДПС у Харківській області, утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС.

Клопотання відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання - залишити без задоволення.

Клопотання відповідача про залишення позову без розгляду - залишити без задоволення.

Позов - залишити без задоволення.

Вийти за межі позову.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби у Харківській області з приводу неприйняття з питання реєстрації складеної ТОВ "Агроінтегра" (ідентифікаційний код - 41046717; місцезнаходження - м. Харків, вул. Гаршина, б.9 к.64) податкової накладної №1 від 07.09.2018р. рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних за формою згідно з Порядком прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019р. №1165 або рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних за формою згідно з Порядком прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019р. №1165.

Визнати протиправною відмову Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, оформлену протоколом від 24.07.2020р. №165.

Зобов`язати Державну податкову службу України (ідентифікаційний код - 43005393; місцезнаходження - 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8) здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних складеної ТОВ "Агроінтегра" (ідентифікаційний код - 41046717; місцезнаходження - м. Харків, вул. Гаршина, б.9 к.64) податкової накладної №1 від 07.09.2018р.

Судові витрати покласти на позивача.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

Суддя А.В. Сліденко