Справа № 500/3002/21
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

Справа № 500/3002/21

01 червня 2021 рокум.Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Баранюк А.З. ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї документами за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

28.05.2021 на адресу Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), в якій просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання виконавчого листа №1915/2451/12 виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області;

стягнути на користь ОСОБА_1 з відповідача 75000,00 грн моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вироком Тернопільського міськрайонного суду від 14.06.2011 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочинів передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.122 та ч.1 ст.115 КК України. Даним вироком також задоволено цивільний позов ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 в сумі 120000,00 грн. У 2012 позивач подала на виконання до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області виконавчий лист виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, з виконання якого було відкрито виконавче провадження ВП №47649490. Тривалий час виконавче провадження ВП №47649490 перебувало у різних державних виконавців, які повідомляли позивачку про те, що стягнути грошові кошти з боржника неможливо, оскільки він перебуває у місцях позбавлення волі і не отримує ніякого доходу. У квітні 2021 на адвокатський запит позивач отримала відповідь від відповідача про те, що згідно перевірки бази АСВП виконавче провадження про стягнення боргу з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 за виконавчим листом №1915/2451/12 від 26.07.2013 на виконанні у відділі не перебуває, і є втраченим. Тому, на думку позивачки, починаючи з 2013 посадові особи відповідача вводили її оману щодо неможливості здійснення стягнення за виконавчим листом, що є грубим порушенням її права і слугувало підставою для звернення до суду із відповідним позовом.

Відповідно до ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

На підставі позовної заяви і долучених до неї документів суддя встановив, що позивачка оскаржує бездіяльність відповідача з невиконання виконавчого листа №1915/2451/12 від 26.07.2013 виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою чи службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення публічно-владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені ст.287 КАС України, приписами ч.1 якої передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Тобто, імперативною нормою ч.2 ст.74 Закону "Про виконавче провадження" визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Вказаний правовий висновок також викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №766/740/17-ц та від 07.02.2019 у справі №927/769/16.

Поряд із цим відповідно до частин 1, 2 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

За таких підстав, спір щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного чи приватного виконавця під час виконання судового рішення у справі, винесеного місцевим загальним судом, належить до юрисдикції суду, який видав виконавчий документ.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постанові від 05 березня 2021 року по справі № 640/19503/19 (провадження № К/9901/1100/20).

Отже, з аналізу наведеного можна зробити висновок, що рішення, дії, бездіяльність виконавця під час виконання рішення суду, оскаржуються до суду, який видав такий документ, а рішення, дії, бездіяльність виконавця щодо виконання рішень (постанов) інших органів чи посадових осіб, у тому числі власних постанов, оскаржуються до відповідного адміністративного суду.

Оскільки позивач оскаржує бездіяльність органу державної виконавчої служби щодо виконання виконавчого листа №1915/2451/12 від 26.07.2013 виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, суд дійшов висновку про те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та має бути вирішений Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно із частиною п`ятою статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись статтями 170, 241, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкриті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди.

Копія ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Баранюк А.З.