Справа № 420/13554/20
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/13554/20

Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.

додаткове рішення суду першої інстанції

прийнято у м. Одеса, 18.02.2021 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» (надалі ТОВ «Барбатекстіль», позивач) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500050/2020/000042/1 від 21 жовтня 2020 року, визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягала у не проведенні в письмовому вигляді консультації між Товариством з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» та Одеською митницею Держмитслужби відповідно до ч. 5, 6 ст. 55 та ч. 4 ст. 57 Митного кодексу України перед винесенням рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500050/2020/000042/1 від 21 жовтня 2020 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року позовну заяву «Барбатекстіль» задоволено.

09.02.2021р. до Одеського окружного адміністративного суду від позивача у справі надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення по справі про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6500 грн.

В обґрунтування вищевказаної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» вказало, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Під час розгляду справи у суді першої інстанції, Товариство понесло витрати на правничу допомогу у сумі 6500,00 грн., які просить стягнути з відповідача.

18 лютого 2021 року Одеським окружним адміністративним судом ухвалено додаткове рішення по даній справі, яким клопотання представника ТОВ «Барбатекстіль» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено.

Стягнуто з Одеської митниці Держмитслужби (вул. Івана та Юрія Лип, 21 А, м. Одеса, 65078, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» (вул. Французький бульвар, 66/1, м. Одеса 65009, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6500 грн.

Не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням, вважаючи відсутніми підстави для задоволення клопотання позивача у справі та стягнення з Одеської митниці

Держмитслужби витрат на правничу допомогу 6500,00 грн., Одеською митницею Держмитслужби подано до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, апелянт просить скасувати додаткове рішення.

Також, апелянт зауважує, що ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції не врахував, що гонорар адвоката є неспівмірним та явно непропорційним предмету спору.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судове засідання призначене на 01.06.2021 року об 11 год. 30 хв. сторони або їх представники не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи апеляційним судом.

31.05.2021 року за вхід. № 11714/21 від представника ТОВ «Барбатекстіль» надійшло клопотання про проведення судового засідання за відсутності позивача та його представника.

Відповідач (апелянт) про причини неприбуття суду не повідомив.

На підставі ст. 311 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на підтвердження здійснення витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи представником позивача надані до суду: договір про надання правової допомоги №21/30072020 від 30.07.2020 року, додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №21/30072020 від 30.07.2020 року, рахунок №9/21/30072020 від 30.11.2020 року, платіжне доручення № 247 від 04.12.2020 року на суму 10000 грн., акт про надання адвокатських послуг №4 від 11.01.2021 року до договору про надання правової допомоги №21/30072020 від 30.07.2020 року на суму 6500 грн.

Відповідно до акту про надання адвокатських послуг №4 від 11.01.2021 року адвокатом виконано такі роботи: ознайомлення з рішенням Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UA500050/2020/000042/1 від 21.10.2020 року, юридичний аналіз підстав його прийняття та формування правової позиції клієнта щодо оскарження рішення в судовому порядку 500 грн.; формування переліку доказів, необхідних для підготовки позовної заяви клієнта до Одеського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування рішення та їх збір 1000 грн.; підготовка позовної заяви 3500 грн.; ознайомлення з відзивом Одеської митниці Держмитслужби та підготовка відповіді на відзив 1500 грн., всього 6500 грн.

Ухвалюючи додаткове судове рішення у справі та стягуючи на користь позивача судові витрати суд першої інстанції виходив з того, що наданими представником Позивача документами, фактичний обсяг витрат, які сторона сплатила у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги підтверджено належними та допустимими доказами на загальну суму 6 500,00 грн., а тому суд прийшов висновку, що вимога представника позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується частково, з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 ч.1, ч.2 ч.3 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Вимогами ч. 1 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 4, 5 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В свою чергу, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2018 року справа №826/856/18.

Адвокатська діяльність, у відповідності до вимог ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» №5076-VI від 05 липня 2012 року (надалі - Закон України №5076-VI), здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України № 5076-VI).

Відповідно до ст. 30 Закону України № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Без сумніву, суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

При цьому, для відшкодування за рахунок відповідача усієї погодженої сторонами суми гонорару, на переконання колегії суддів, має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI.

Виходячи з наведеного, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Водночас, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналізом змісту рішень Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Баришевський проти України» від 26.02.2015, заява № 71660/11 (п.95), «Гімайдуліна та інші проти України від 10.12.2009 року ( п.п.34-36) , «Двойних проти України» від 12.10.2006 року, заява 72277/01 (п.80), «Меріт проти України» від 30.03.2004 року (п.88), Суд слідує, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Як передбачено ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката обмежений їх співмірністю із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 липня 2020 року, між адвокатом Божко Андрій Володимирович та Товариством з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» укладено договір про надання правової допомоги № 21/30072020 (а.с. 113-115).

Пунктом 4 вказаного договору сторони дійшли згоди щодо вартості послуг Адвоката, у загальному розмірі 10000 грн., які включають: ознайомлення зі спірним рішенням митного органу 500,00 грн., формування переліку доказів, необхідних для підготовки позовної заяви та їх збір 750,00 грн., підготовка позовної заяви 2500,00 грн., ознайомлення з відзивом митного органу 1000,00 грн., підготовка письмових заяв, клопотань 500,00 грн., участь у судових засіданнях (2 судових засідання) 750,00 грн. за 1 судове засідання, підготовка апеляційної скарги 2000,00 грн., підготовка письмових заяв клопотань під час апеляційного розгляду 500,00 грн., участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції із розрахунку 750,00 грн. за кожне судове засідання.

Відповідно до пп. 4.2 п. 4 вказаного договору, клієнт сплачує 100% вартості наданих Адвокатом послуг на умовах передоплати.

16.09.2020р. до вказаного договору було складено додаткову угоду, якою внесено зміни до п. 4 договору від 30.07.2020р «Вартість послуг Адвоката», доповнивши його підпунктом 4.1.3 в наступній редакції: «за послуги визначені в пп. 1.1.6 п. 1.1 Договору 10000,00 грн, за оскарження до суду 1(одного) рішення про коригування митної вартості товарів, які включають: ознайомлення зі спірним рішенням митного органу 500,00 грн., формування переліку доказів для позовної заяви та їх збір 1000,00 грн., підготовка позовної заяви 3500,00 грн., ознайомлення з відзивом 1500,00 грн., підготовка письмових заяв/клопотань під час розгляду справи судом першої інстанції 500,00 грн., підготовка апеляційної скарги/ознайомлення з апеляційною скаргою митного органу та підготовка відзиву на апеляційну скаргу 2500,00 грн., підготовка письмових заяв/клопотань під час розгляду апеляційним судом справи 500,00 грн.» , тощо.

Вартість послуг було оплачено Товариством відповідно до платіжного доручення № 247 від 04.12.2020р. у сумі 10000,00 грн. відповідно до рахунку № 9/21/30072020 від 30.11.2020р. (а.с. 116зв-117).

У підтвердження надання адвокатських послуг та фактичного їх отримання позивачем до суду було надано копію Акта про надання адвокатських послуг №4 (а.с.117зв.).

Однак, суд зазначає, що наявні у матеріалах справи договір про надання правової допомоги, додаткова угода, акт надання послуг та платіжне доручення про сплату не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та складності виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на надання правничої допомоги та стягнути з відповідача на користь позивача 3500,00 гривень на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційний суд також бере до уваги норму ст. 134 КАС України та правовий висновок Верховного Суду з приводу того, для вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація сторін, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин (постанова Верховного Суду від 02.10.2019 року, справа №815/1479/18, додаткова постанова Верховного Суду від 05.09.2019 року, справа № 826/841/17).

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20 червня 2019 року по справі № 821/440/17 та від 17 вересня 2019 року по справі № 810/3806/18.

Отже, враховуючи надані до суду докази, суд апеляційної інстанції вважає, що стягненню з Одеської митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань витрат за надання правничої допомоги адвокатом, понесених позивачем під час розгляду даної справи, підлягає сума у розмірі 3500 грн.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частина 4 цієї статті Кодексу встановлює, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України рішення суду підлягає зміні шляхом зміни другого абзацу його резолютивної частини.

Керуючись ст. ст. 241-243, 250, 252, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби - задовольнити частково.

Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 року по справі № 420/13554/20 змінити, з підстав, викладених у даній постанові.

Абзац другий резолютивної частини додаткового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 року по справі № 420/13554/20 викласти у наступній редакції:

«Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби (, м.Одеса, вул. Лип Івана та Юрія 21А) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженої відповідальністю «Барбатекстіль» (код ЄДРПОУ вул.Французький бульвар,66/1, м. Одеса, 65009, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень.».

В іншій частині додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 року по справі № 420/13554/20 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.