Справа № 420/14888/20
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/14888/20
Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року (суддя Іванов Е.А., м. Одеса, повний текст рішення складений 28.01.2021) про повернення позовної заяви Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

24 грудня 2020 року Одеський НДЕКЦ МВС звернувся до адміністративного суду із позовом до Першого Малиновського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області, в якому просив зобов`язати відповідача:

- скасувати постанову державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС у м. Одесі ГТУЮ в Одеській області від 16.11.2017 про закінчення виконавчого провадження №54307215 за пунктом 11 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" та винести постанову про закінчення виконавчого провадження №54307215 згідно пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", тобто в зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

- скасувати постанову державного виконавця першого Малиновського відділу ДВС у м. Одесі ГТУЮ в Одеській області від 10.12.2018 про закінчення виконавчого провадження №57152317 за частиною дев`ятою статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" стосовно штрафів, накладених постановою державного виконавця від 03.11.2017 та від 08.11.2017, та винести постанову про закінчення виконавчого провадження №57152317 за пунктом 5 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", тобто в зв`язку з скасуванням або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ;

- надіслати до ГУ ДКС України в Одеській області подання про повернення позивачу штрафів в сумах 5370 грн. та 10200 грн., сплачених за платіжними дорученнями №505542 від 04.12.2018 та №505665 від 27.12.2018.

Також позивач просив суд стягнути з державного бюджету України через ГУ ДКС України в Одеській області на його користь штрафи в сумах 5370 грн. та 10200 грн., сплачені за платіжними дорученнями №505542 від 04.12.2018 та №505665 від 27.12.2018.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року позов Одеський НДЕКЦ МВС залишено без руху, в тому числі з підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду без подання заяви про поновлення пропущеного строку.

26 січня 2021 року Одеський НДЕКЦ МВС надав суду клопотання про поновлення пропущеного строку та уточнений позов з додатками.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду відмовлено. Позов, на підставі частини другої статті 123 КАС України повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду Одеський НДЕКЦ МВС подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушенням судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу про повернення позивачу позовної заяви та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції помилково не прийняв до уваги надані докази поважності пропуску строку звернення до суду та не надав належної оцінки діям, які були здійсненні Одеським НДЕКЦ МВС для досягнення мети врегулювання спірних питань мирним шляхом.

Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до частини другої статті 312 КАС України, якою передбачено, що апеляційні скарги на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Так, з матеріалів справи вбачається, що постановами державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС в м. Одеси від 03.11.2017 року та 08.11.2017 року у виконавчому проваджені №54307215 на Одеський НДЕКЦ МВС було накладені штрафи за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду про поновлення на роботі.

Постановою державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС м. Одеси від 16.11.2017 року виконавче провадження №54307215 закінчено за пунктом 11 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження". Накладення штрафів від 03.11.2017 та від 08.11.2017 виділено в окреме виконавче провадження (а.с. 72).

Постановою державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС м. Одеси від 10.12.2018 року виконавче провадження №57152317 стосовно штрафів, накладених постановами державного виконавця у від 03.11.2017 року та від 08.11.2017 року ВП №54307215 закінчено за частиною дев`ятою статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 73).

Відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2020 року набрало законної сили рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року по справі №420/6383/19, яким постанови державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС у м. Одесі від 03.11.2017 року та від 08.11.2017 року про накладення штрафів в межах виконавчого провадження №54307215 скасовані (а.с. 57-70).

25 травня 2020 року Одеський НДЕКЦ МВС звернувся до першого Малиновського відділу ДВС у м. Одесі із заявою за №19/116/6-11091-2020, в якій просив повернути кошти за скасованими постановами про накладення штрафів та просив скасувати постанову державного виконавця від 16.11.2017 про закінчення виконавчого провадження №54307215 та винесення нової постанови про закінчення виконавчого провадження №54307215, а також скасувати постанову від 10.12.2018 про закінчення виконавчого провадження №57152317 (а.с. 76-78).

Листом від 09.06.2020 №16518 Перший Малиновський відділ ДВС у м. Одесі повідомив, що держаним виконавцем направлено вимогу до УДКСУ у м. Одесі про повернення коштів і після їх надходження на рахунок ВДВС кошти будуть перераховані на відповідний рахунок заявника. Для скасування постанови від 10.12.2018 року про закінчення виконавчого провадження №57152317 не має можливості, так як з цього приводу не надано рішення суду (а.с. 79).

24 червня 2020 року Одеський НДЕКЦ МВС звернувся до Першого Малиновського відділу ДВС у м. Одесі із заявою №19/116/6-14061/2020, в якій у зв`язку з неотриманням відповіді на свою заяву від 25.05.2020 №19/116-11091-2020 просив надати інформацію щодо відповіді на згадану заяву (а.с. 80, 81).

Також, 24 червня 2020 року Одеський НДЕКЦ МВС подав до Першого Малиновського відділу ДВС у м. Одесі повторну заяву №19/116/6-14062/2020 про повернення коштів за скасування вищезгаданих постанов держвиконавця від 10.12.2018 року ВП №57152317 та від 16.11.2017 ВП №54307215 та винесення нової постанови про закінчення виконавчого провадження №54307215 (а.с. 82, 83).

2 липня 2020 року Одеський НДЕКЦ МВС подав до Першого Малиновського відділу ДВС у м. Одесі повторну заяву за №19/116/6-14854/2020, в якій просив скасувати постанову держвиконавця від 16.11.2017 ВП №54307215 та винести нову постанову (а.с. 85-87).

12 вересня 2020 року Одеський НДЕКЦ МВС звернувся до Першого Малиновського відділу ДВС у м. Одесі із листом №19/116/6-18355/2020, в якому просив подати до управління ДКСУ документи для вирішення питання про повернення коштів (а.с. 92-93).

17 вересня 2020 року відділ ДВС листом за №30804 повідомив Одеський НДЕКЦ МВС, що 16 вересня 2020 року вже звернувся до управління ДКСУ (а.с. 94).

На зазначену відповідь Одеський НДЕКЦ МВС 9 листопада 2020 року надіслав за №19/116/6-25402/2020 до відділу ДВС копії необхідних для подання до управління ДКСУ платіжних доручень (а.с. 96).

Не отримавши відповідь, Одеський НДЕКЦ МВС звернувся до суду з даним позовом.

Обґрунтовуючи поважність пропуску строку звернення до адміністративного суду, Одеський НДЕКЦ МВС посилався на те, що є бюджетною установою та з метою економії бюджетних коштів прагнув до вирішення спірних питань мирним шляхом.

Ухвалюючи рішення про повернення позовної заяви позивачу у зв`язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду, суд першої інстанції визнав неповажними наведені Одеським НДЕКЦ МВС підстави для поновлення пропущеного строку.

Перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною третьою статті 9 КАС України передбачено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За частиною першою статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Абзацом першим частини другої статті 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частини другої статті 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Частинами першої та другої статті 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. Одночасно протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З аналізу статті 55 Конституції України, статей 5, 9 КАС України випливає, що кожна особа має право звернутися до суду, якщо вважає свої права порушеними, і може розпоряджатися своїми вимогами на власний розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах встановлений КАС України (статті 1,3 цього Кодексу).

Стаття 6 КАС України визначає, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, який застосовується з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретного органу, особи (або осіб) щодо неї.

День, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких вона мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Варто наголосити, що право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі, гарантує і стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 4 грудня 1995 року у справі "Bellet v. France").

Водночас ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. У цьому відношенні Високі Договірні Сторони користуються певними межами свободи розсуду, хоча остаточне рішення про те, чи було дотримано вимог Конвенції, має виносити суд. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права. Крім того, обмеження суперечитиме пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не ставить законної мети і якщо не забезпечено відповідного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ від 18 лютого 1999 року у справі "Уейт і Кеннеді проти Німеччини", пункт 43).

Отже, право на доступ до правосуддя не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання верховенства права, а точніше, одного з його елементів - правової визначеності.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Водночас, приписи КАС України передбачають можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду, оскільки залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 06 квітня 2021 року у справі № 823/2363/18, досліджуючи питання поважності причин строку звернення до суду, дійшов висновку, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Колегія суддів вважає, що право позивача на звернення до адміністративного суду з вимогами про скасування постанов державного виконавця від 16.11.2017 року ВП №54307215 та від 10.12.2018 року ВП№57152317 виникло у Одеського НДЕКЦ МВС 20 травня 2020 року наступного дня, після набрання законної сили рішення суду у справі №420/6383/19.

Проте, з приводу скасування вищевказаних постанов та повернення коштів Одеський НДЕКЦ МВС звернувся до відділу ДВС з відповідною заявою 25 травня 2020 року (а.с. 76-78).

Перший Малиновський відділ ДВС у м. Одесі листом від 09.06.2020 №16518 повідомив Одеський НДЕКЦ МВС про відсутність підстав для скасування постанови від 10.12.2018 року про закінчення виконавчого провадження №57152317. Вимоги же про скасування постанови держвиконавця від 16.11.2017 про закінчення виконавчого провадження №54307215 та винесення нової постанови про закінчення виконавчого провадження відділом ДВС були залишені без відповіді, тобто проігноровані (а.с. 79).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та оцінює зазначений лист як відмову у скасуванні постанов державного виконавця, а тому вважає, що відлік десятиденного строку, встановленому законом на звернення до адміністративного суду з даним позовом, розпочався з дати отримання зазначеного листа-відповіді.

Однак, Одеський НДЕКЦ МВС продовжив листування з Першим Малиновським відділом ДВС у м. Одесі.

З огляду на встановлені обставини колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач мав можливість своєчасно реалізувати своє право на звернення до суду, проте строк звернення до адміністративного суду пропустив, а наведені в клопотанні про поновлення строку обставини не є поважними.

В апеляційній скарзі Одеський НДЕКЦ МВС, з посиланням на положення частини четвертої статті 122 КАС України, стверджує, що не пропустив строк звернення до суду, так як відповідь щодо первісної постанови ВП №54307215 так і не була ним отримана, незважаючи на повторне звернення з вимогою надати відповідь за цим питанням від 24.06.2020 вих.№19/116/6-14061-2020, від 02.07.2020 вих.№19/116/6-14854-2020, від 04.09.2020 вих.№19/116/6-20179/2020.

Проте, колегія суддів цей аргумент відхиляє, оскільки звернення особи до органу з заявою про добровільне скасування власних рішень не є досудовим вирішенням спору, а є альтернативним способом захисту своїх прав, що свідчить про безпідставність встановлення тримісячного строку для звернення до суду із вказаним позовом.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів вважає зазначені в апеляційній скарзі доводи Одеського НДЕКЦ МВС безпідставними, а висновки суду першої інстанцій про неповажність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду обґрунтованими та такими, що відповідають дійсним обставинам справи та нормам процесуального права.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга Одеського НДЕКЦ МВС задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року про повернення позовної заяви без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов