Справа № 280/2048/21
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року Справа № 280/2048/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (вул. Українська, буд. 50, м. Запоріжжя, 69095) та Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Козакова Сергія Анатолійовича (вул. Українська, буд. 50, м. Запоріжжя, 69095) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

16.03.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (далі - відповідач 1, ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області) та Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Козакова Сергія Анатолійовича (далі - відповідач 2, реєстратор Козаков С.А.), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 2 від 02.10.2020 №РВ-020 про відмову у внесенні змін до Державного земельного кадастру змін до відомостей про цільове призначення земельної ділянки (кадастровий номер: :05:001:0531) з «для ведення фермерського господарства (код 01.02)» на «для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій (код 14.01)»;

зобов`язати відповідача 1 внести до Державного земельного кадастру зміни до відомостей про цільове призначення земельної ділянки площею 3,0713 га (кадастровий номер: :05:001:0531) з «для ведення фермерського господарства (код 01.02)» на «для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій (код 14.01)».

Крім того, просить судові витрати стягнути з відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у травні 2020 року ним було отримано розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації, яким було прийняте рішення щодо зміни цільового призначення належної йому земельної ділянки, розташованих на території Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населених пунктів, з «для ведення фермерського господарства (код 01.02)» на «для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій (код 14.01)» та віднесено відповідну земельну ділянку до категорії земель енергетики. Окрім того, відповідним розпорядженням позивачу було рекомендовано вжити заходів щодо внесення зазначених відомостей до Державного земельного кадастру. У серпні 2020 року, в електронній формі, позивачем до ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області було сформовано і подано (завантажено) заяву з додатками щодо зміни цільового призначення земельної ділянки. На початку жовтня 2020 року реєстратором Козаковим С.А. було розглянуто заяву про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру разом з доданими до них документами та прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру по поданій заяві. Позивач вважає відповідне рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру протиправним й таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно не відповідає вимогам чинного законодавства. Зокрема, вважає, що оскаржуване рішення не містить конкретної інформації щодо причин та підстав для відмови у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, не містять посилань на положення нормативно-правового акту відповідно до яких виявлено невідповідність поданих документів. Крім того, вважає, що подані ним електронні документи повністю відповідають вимогам до структури електронного документа, що підтверджується отриманим позивачем протоколом перевірки електронного документа від інженера-землевпорядника.

Ухвалою від 22 березня 2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, а справу призначено до розгляду на 20 квітня 2021 року.

Відповідач 1 позовні вимоги не визнав.

13.04.2021 від представника відповідача 1 надійшов відзив, в якому зазначено, що у випадку спірних правовідносин для здійснення внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, Державному кадастровому реєстраторові було подано, серед іншого, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок (зміна цільового призначення), замовником якого є ОСОБА_1 , адреса земельних ділянок: територія Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, цільове призначення: для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій, електронний документ. Проте, вказаний електронний документ не відповідав установленим вимогам, про що реєстратором Козаковим С.А. було зазначено у Рішенні про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Вважає, що прийняте відповідачем 2 (реєстратором Козаковим С.А.) рішення про відмову позивачеві у внесенні відомостей (змін до них) до ДЗК є правомірними. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

12.05.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив. У відповіді ОСОБА_1 посилається на те, що електронні документи по земельній ділянці повністю відповідали вимогам до структури електронного документа. Оскаржуване рішення відповідача 2 не містить конкретної інформації щодо причин та підстав для відмови у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, не містить посилань на положення нормативно-правового акту відповідно до якого виявлено «невідповідність поданих документів» (п.74-1 Порядку), а лише містить коротку інформацію про «відсутність дочірніх елементів». Відповідачами не додано до рішення про відмову протокол проведення перевірки електронного документа. На думку позивача, аргументації спірного питання, викладені відповідачем 2 у відзиві, ґрунтуються на домислах й припущеннях, що є абсолютно недопустимим в адміністративному процесі. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що у березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до інженера-землевпорядника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 щодо розробки проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки (зміна цільового призначення), що належить йому на праві власності (кадастровий номер: :05:001:0531 площею 3,0713 га) для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій, розташованих на території Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Після розробки, відповідний проект землеустрою був поданий ФОП ОСОБА_5 на погодження та затвердження до відповідних уповноважених суб`єктів та органів місцевого самоврядування. Проект був розглянутий та по ньому було надано відповідні висновки.

У квітні 2017 року позивачем було отримано висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від експерта державної експертизи міжрайонного управління у Запорізькому районі та м.Запоріжжя Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, яким проект землеустрою було погоджено без зауважень.

У січні 2020 року висновками відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області по проекту землеустрою ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій (14.01), що розташована на території Широківської ОТГ Запорізького району Запорізької області, було також погоджено відповідний проекту землеустрою.

20 травня 2020 року розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації №192 «Про зміну цільового призначення земельної ділянки приватної власності, яка належить гр. ОСОБА_1 » було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється з «для ведення фермерського господарства» (код 01.02) на «для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій» (код 14.01): кадастровий номер: :05:001:0531 площею 3,0713 га.

Тим же розпорядженням було прийняте рішення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, розташованої на території Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населених пунктів, яка перебуває у приватній власності гр. ОСОБА_1 «для ведення фермерського господарства» (код 01.02) на «для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій» (код 14.01) та віднесено відповідну земельну ділянку до категорії земель енергетики.

Окрім того, розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації №192 від 20.05.2020 було рекомендовано вжити заходів щодо внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру.

24 серпня 2020 року, в електронній формі, позивачем до ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області було сформовано й подано (завантажено) заяву з додатками щодо зміни цільового призначення земельної ділянки (кадастровий номер: :05:001:0531 площею 3,0713 га) з «для ведення фермерського господарства» (код 01.02) на «для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій» (код 14.01).

02 жовтня 2020 року реєстратором Козаковим С.А. було розглянуто заяву про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного разом з доданими до них документами та прийнято Рішення №РВ-020 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Підстава відмови: невідповідність поданих документів законодавству: а саме:

- 512 Елемент «StateActRegistrationInfo»: Відсутній дочірній елемент (RegistrationPersonInfo).

- 506 Елемент «StateActInfo»: Відсутній дочірній елемент (EntitlementDocument).

Протокол проведення перевірки електронних документів відповідачем до рішення не було додано. Доказів іншого відповідачами не надано.

Відповідно до оскаржуваного рішення, електронні документи не відповідають встановленим вимогам до змісту, структури і технічних характеристик електронного документа, даним документації із землеустрою або оцінки земель.

Вважаючи Рішення №РВ-020 від 02.10.2020 протиправним й таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру регулюються Земельним кодексом України від 25.10.2001 №2768-ІІІ, Законом України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 №3613-VI (далі - Закон №3613), Порядком ведення Державного земельного кадастру затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, в редакції чинній на час спірних правовідносин (далі - Порядок №1051).

Так, у відповідності до пункту 3 статті 20 Земельного кодексу України, зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок.

Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності провадиться щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом.

Згідно до статті 9 Закону №3613, внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державний кадастровий реєстратор здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні;

У відповідності до частини 2 статті 21 Закону №3613, відомості про цільове призначення земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру:

а) щодо категорії земель:

- на підставі відповідної документації із землеустрою, яка розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються;

- на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким передбачена зміна її цільового призначення;

- на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель;

б) щодо виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель:

- на підставі відповідної документації із землеустрою, яка розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються;

- на підставі письмової заяви власника (користувача) земельної ділянки державної чи комунальної власності, - у разі зміни виду використання земельної ділянки (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони);

-на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким передбачена зміна її цільового призначення.

Згідно до пунктів 4-6 статті 24 Закону №3613, для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються:

- заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин;

- оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки;

- документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви:

- перевіряє відповідність документів вимогам законодавства;

- за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є:

- розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

- подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі;

- невідповідність поданих документів вимогам законодавства;

- знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 затверджений Порядок №1051.

Відповідно до пункту 70 Порядку №1051 державний кадастровий реєстратор у момент надходження до нього заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру разом з документами, зазначеними у пункті 69 цього Порядку, перевіряє:

1) повноваження особи, що звернулася за внесенням відповідних відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру;

2) наявність повного пакета документів, необхідних для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру;

3) розташування об`єкта Державного земельного кадастру на території дії його повноважень;

4) придатність електронного документа для проведення його перевірки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

У разі відповідності заяви разом з документами вимогам, зазначеним у цьому пункті, Державний кадастровий реєстратор приймає заяву до розгляду по суті та обліковує її відповідно до пункту 71 цього Порядку.

Відповідно до пункту 73 Порядку №1051 державний кадастровий реєстратор у строк, що не перевищує 14 робочих днів з дня прийняття заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру:

1) розглядає її разом з документами, зазначеними у пункті 69 цього Порядку, та перевіряє:

відповідність документів вимогам, зазначеним у пункті 67 цього Порядку;

електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку;

2) за результатами перевірки вносить відомості (зміни до них) до Державного земельного кадастру або приймає рішення про відмову у внесенні таких відомостей з підстав, зазначених у пунктах 91-137 цього Порядку, за формою згідно з додатком 14.

Згідно з пунктом 74 Порядку №1051 державний кадастровий реєстратор протягом строку, встановленого пунктом 73 цього Порядку, перевіряє електронний документ на відповідність:

1) даним Державного земельного кадастру (геодезичній та картографічній основам, даним кадастрових карт (планів);

2) вимогам до змісту, структури і технічних характеристик такого документа згідно з додатком 1;

3) даним документації із землеустрою та оцінки земель.

Відповідно до пункту 74-1 Порядку №1051 у разі коли підставою для відмови у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру є невідповідність поданих документів вимогам законодавства, Державний кадастровий реєстратор у рішенні про відмову зазначає відомості, що виявлені у поданих документах та свідчать про їх невідповідність вимогам законодавства з посиланням на нормативно-правовий акт та його положення, з якими виявлено невідповідність поданих документів.

У разі коли підставою для відмови у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру є невідповідність електронного документа установленим вимогам, до рішення про відмову Державний кадастровий реєстратор додає протокол проведення перевірки електронного документа, в якому зазначаються відомості, передбачені пунктом 78 цього Порядку.

Згідно з пунктом 78 Порядку №1051 у протоколі проведення перевірки електронного документа зазначаються:

1) дата та номер протоколу; 2) реєстраційний номер заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; 3) вид та назва документації із землеустрою та оцінки земель; 4) відомості про замовника документації із землеустрою, зазначені у підпункті 3 пункту 72 цього Порядку; 5) кадастровий номер (за наявності) та місцезнаходження земельної ділянки або дані про інший об`єкт Державного земельного кадастру, щодо якого вносяться відомості (зміни до них) згідно з відповідною заявою; 6) відомості про розробника документації із землеустрою та оцінки земель; 7) відомості про невідповідність даних електронного документа вимогам, зазначеним у пункті 74 цього Порядку; 8) викопіювання з кадастрової карти (плану) відповідної адміністративно-територіальної одиниці з нанесенням на ньому контурів об`єктів перевірки; 9) прізвище та ініціали Державного кадастрового реєстратора, що провів перевірку електронного документа.

Протокол проведення перевірки підписується Державним кадастровим реєстратором та засвідчується його печаткою.

Пунктом 97 Порядку №1051 встановлено, що до Державного земельного кадастру вносяться відомості (зміни до них) про землі в межах територій адміністративно-територіальних одиниць, зазначені у пункті 22 цього Порядку, на підставі відповідного рішення органу державної влади або органу місцевого самоврядування;

Відповідно до пункту 98 Порядку №1051 підставою для відмови у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру про землі в межах територій адміністративно-територіальних одиниць є:

1) подання документів, передбачених пунктом 96 цього Порядку, не в повному обсязі;

2) невідповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 70 цього Порядку.

Згідно з пунктом 121 Порядку №1051 для внесення до відомостей про земельну ділянку змін щодо цільового призначення земельної ділянки, складу угідь, нормативної грошової оцінки, а також до відомостей про межі земельної ділянки (у разі їх встановлення (відновлення) за фактичним використанням земельної ділянки) Державному кадастровому реєстраторові подаються:

1) заява за формою згідно з додатком 12;

2) оригінал документації із землеустрою або оцінки земель, яка є підставою для внесення таких змін (крім випадків зміни виду використання земельної ділянки в межах земель певної категорії);

3) електронний документ (крім випадків внесення відомостей про зміну виду використання).

Пунктом 122 Порядку №1051 встановлено, що підставою для відмови у внесенні до Поземельної книги змін до відомостей про земельну ділянку є:

1) розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

2) звернення із заявою неналежної особи;

3) невідповідність поданих документів вимогам, зазначеним у підпунктах 1 і 2 пункту 111 цього Порядку;

4) наявність заявлених відомостей у Поземельній книзі.

Відповідно до пункту 111 Порядку №1051 державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє:

1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку;

2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій:

приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-85 цього Порядку в разі:

- невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам, зазначеним у підпунктах 1 і 2 цього пункту;

- розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Проаналізувавши відповідні норми законодавства суд зазначає, що у реєстратора Козакова С.А. не існувало жодних обґрунтованих правових підстав для відмови позивачу у внесенні відомостей (змін до них) по земельній ділянці до Державного земельного кадастру.

Суд зауважує, що оскаржуване рішення відповідача 2 не містять конкретної інформації щодо причин та підстав для відмови у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, не містять й посилань на положення нормативно-правового акту відповідно до яких виявлено невідповідність поданих документів. Окрім того, в порушення вимог Закону відповідачем 2 не додано протокол проведення перевірки електронного документа.

Також, з оскаржуваного рішення не зрозуміло яким вимогам до змісту, структури і технічних характеристик завантажений електронний документ не відповідає. Які конкретні недоліки виявлені державним кадастровим реєстратором при проведенні перевірки електронного документа та яким чином ці недоліки унеможливили внесення державним кадастровим реєстратором інформації до Державного земельного кадастру щодо зміни цільового призначення земельної ділянки.

Крім того, згідно до наданого суду позивачем протоколу перевірки електронного документа по заяві, який був отриманий ним від інженера-землевпорядника, розробника проекту ФОП ОСОБА_5 , електронний документ відповідає вимогам до структури електронного документа, що спростовує позицію відповідача 1 стосовно невідповідності електронного документу структурі й змісту, відповідно до вимог законодавства.

Щодо доводів відповідача 1 з приводу того, що поданий позивачем електронний документ не відповідав установленим вимогам, про що Державним кадастровим реєстратором було зазначено у Рішенні про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, суд зазначає наступне.

Жодних зрозумілих пояснень та аргументації у рішенні про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру відповідачем 2 не було вказано.

Відповідач 1 у відзиві не навів доводів щодо мотивації (не навів причин та підстав) прийняття реєстратором Козаковим С.А. рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до ДЗК, не обґрунтував яким чином виявлені ним недоліки в електронному документі унеможливлюють внесення державним кадастровим реєстратором інформації до ДЗК щодо зміни цільового призначення земельної ділянки за наявності належним чином погодженого та затвердженого проекту, отриманням позитивного висновку від експерта державної експертизи міжрайонного управління у Запорізькому районі та м.Запоріжжя Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, позитивного висновку відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, а також, наявності розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus №32181/04); пункт 44 рішення у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства» (Bryan v. the United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus №32181/04); пункти 47-56 рішення у справі «Путтер проти Болгарії» (Putter v. Bulgaria №38780/02).

Європейський суд з прав людини у рішенні справа «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушень пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «належного урядування».

Принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантоване право на ефективний засіб юридичного захисту, під яким слід розуміти такий засіб (спосіб), що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року).

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до ч.3 ст.245 КАС України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» №. 30985/96).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.12.2019 у справі №823/59/17: «…Суди виходять з того, що на законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким….».

Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Повноваження щодо внесення до Державного земельного кадастру змін до відомостей про цільове призначення земельної ділянки та порядок їх реалізації, встановлені Законом №3613 та Порядком №1051, які передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу внести відповідні зміни до відомостей або відмовити, однак виключно, якщо для цього є законні підстави. Тобто, у суб`єкта владних повноважень немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, а тому, зазначені повноваження не є дискреційними.

Частинами 1 та 2 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР та вона набула чинності для України 11 вересня 1997 року.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи оскаржувані рішення, суд вказує, що згідно із принципом обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України, рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що рішення реєстратора Козакова С.А. є протиправним та підлягає скасуванню. Натомість, для повного відновлення порушених прав позивача, ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області має внести до Державного земельного кадастру зміни до відомостей про цільове призначення земельної ділянки площею 3,0713 га (кадастровий номер: :05:001:0531) з «для ведення фермерського господарства» (код 01.02) на «для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій» (код 14.01)

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В силу ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірність прийнятих рішень.

Відповідачами не доведено за допомогою належних та допустимих доказів, що спірне рішення є правомірними, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача 1.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (вул. Українська, буд. 50, м. Запоріжжя, 69095; ) та Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Козакова Сергія Анатолійовича (вул. Українська, буд. 50, м. Запоріжжя, 69095) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Козакова Сергія Анатолійовича від 02.10.2020 №РВ-020 про відмову у внесенні змін до Державного земельного кадастру змін до відомостей про цільове призначення земельної ділянки (кадастровий номер: :05:001:0531) з «для ведення фермерського господарства» (код 01.02) на «для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій» (код 14.01).

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області внести до Державного земельного кадастру зміни до відомостей про цільове призначення земельної ділянки площею 3,0713 га (кадастровий номер: :05:001:0531) з «для ведення фермерського господарства» (код 01.02) на «для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій» (код 14.01).

Судові витрати в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривен) стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області ().

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «02» червня 2021 року.

Суддя Р.В. Кисіль