Справа № 640/10003/21
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року м. Київ № 640/10003/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., розглянувши у письмовому провадженні засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до про Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень У Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) визнання протиправними та скасування постанов
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва зі скаргою, у якій просить суд :

- визнати незаконною дію державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) щодо відкриття виконавчого провадження № 64231051 по виконанню постанови № 35300481 від 26.11.2014, винесеної ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Держави виконавчого збору у розмірі 733143,14 гривень, з порушенням строків пред`явлення до виконання;

- зобов`язати скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 64231051 Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) по виконанню постанови № 35300481 від 26.11.2014, винесеної ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Держави виконавчого збору у розмірі 733143,14 гривень;

- зобов`язати припинити чинність арештів на майно та кошти, накладені в межах виконавчого провадження № 64231051.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконанні Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області знаходилось виконавче провадження № 59332891 з виконання постанови № 35300481 від 26.11.2014, винесеної вказаним відділом, про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 733143,14 грн. 27.12.2019 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження". 21.01.2021 відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови № 35300481 від 26.11.2014, що свідчить про порушення визначеного статтею 12 вказаного Закону строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Крім того, виконання вказаного виконавчого документа взагалі не віднесено до повноважень відповідача.

Відповідно до ухвали суду від 21.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/10003/21 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання та викликом сторін на 31.05.2021.

Представник позивача у судовому засіданні 31.05.2021 позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Також представником позивача у судовому засіданні зазначено про допущення описки у назві відповідача, з огляду на що судом ухвалено вважати вірним найменування відповідача - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ). Крім того, представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 31.05.2021 не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином; відзиву на позов суду також не подано.

З огляду на наведене та заяву представника позивача, у судовому засіданні 31.05.2021 на підставі стате1 194 та 205 Кодексу адміністративного судочинства України судом ухвалено про продовження розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На виконанні Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області знаходилось виконавче провадження № 59332891 з виконання постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області № 35300481 від 26.11.2014 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 733143,14 грн.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Чміль А.В. від 18.12.2019 у виконавчому провадженні № 59332891 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Пунктом 2 постанови від 18.12.2019 у ВП № 59332891 визначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 18.02.2020.

Також постановою вказаного державного виконавця від 27.12.2019 у виконавчому провадженні № 59332891 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

21.01.2021 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Атабєговим М.І. відкрито виконавче провадження № 64231051 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 733143,14 грн.

Як вбачається з вказаної постанови, остання винесена на підставі постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області № 35300481 від 26.11.2014.

Також 21.01.2021 вказаним державним виконавцем у межах виконавчого провадження № 64231051 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а 26.01.2021 постанови про арешти коштів боржника.

Не погодившись з постановою відповідача від 21.01.2021 № 64231051 про відкриття виконавчого провадження, вважаючи останню прийнятою з порушенням норм Закону України "Про виконавче провадження", позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За визначенням статті 1 Закону України від 02.06.2016 N 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон N 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень Закон N 1404-VIIIі проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 5 частини першої статті 3 Закону N 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Пунктами 6 та 7 частини першої статті 4 наведеного Закону встановлено, що у виконавчому документі зазначаються дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню; строк пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону N 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Частиною першою статті 12 Закону N 1404-VIII встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (ч. 2 ст. 12 Закону).

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону N 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі заяви головного спеціаліста відділу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Костюченко А.П. від 21.01.2021 винесено у той же день постанову про відкриття виконавчого провадження № 64231051.

При цьому, ні вказана заява, ні постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Атабєгова М.І. від 21.01.2021 № 64231051 про відкриття виконавчого провадження, як і взагалі матеріали виконавчого провадження не містять інформації про строк пред`явлення такого документа до виконання після його переривання.

Разом з тим, як зазначалось вище, згідно пункту 2 постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Чміль А.В. від 18.12.2019 у виконавчому провадженні № 59332891 про повернення виконавчого документа стягувачу, виконавчий документ (постанова № 35300481 від 26.11.2014) може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 18.02.2020.

Також, як зазначалось вище, 27.12.2019 постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Чміль А.В. у виконавчому провадженні № 59332891 виконавчий документ (постанова № 35300481 від 26.11.2014) повернуто стягувачу.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Атабєгов М.І. повинен був з урахуванням приписів статті 4 Закону N 1404-VIII повернути виконавчий документ без прийняття до виконання.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправними дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) щодо відкриття виконавчого провадження № 64231051 по виконанню постанови № 35300481 від 26.11.2014, винесеної ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Держави виконавчого збору у розмірі 733143,14 грн.

У частині позовної вимоги про зобов`язання скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 64231051 Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) по виконанню постанови № 35300481 від 26.11.2014, винесеної ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Держави виконавчого збору у розмірі 733143,14 грн, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 13 Закону N 1404-VIII визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Оскільки суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо відкриття виконавчого провадження № 64231051, позаяк відповідач згідно приписів пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону N 1404-VIII повинен був повернути виконавчий документ без прийняття до виконання, належним способом захисту прав позивача є скасування судом постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2021 № 64231051.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання припинити чинність арештів на майно та кошти, накладені в межах виконавчого провадження № 64231051, суд дійшов наступних висновків.

Частиною п`ятою статті 13 Закону N 1404-VIII визначено, що постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Згідно частини четвертої статті 59 наведеного Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Як уже зазначалось, в межах виконавчого провадження № 64231051 відповідачем 26.01.2021 винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти позивача, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику; та 26.01.2021 постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 та всіх інших рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону N 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно частини другої статті 56 вказаного Закону арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Таким чином, постанови про арешт майна (коштів) боржника виносяться виконавцем, зокрема, під час відкриття виконавчого провадження та оскільки суд дійшов висновку про скасування постанови від 21.01.2021 про відкриття виконавчого провадження, з урахуванням приписів пункту 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про скасування постанов від 26.01.2021 про арешт коштів боржника.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) задовольнити.

Визнати протиправними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) щодо відкриття виконавчого провадження № 64231051 по виконанню постанови № 35300481 від 26.11.2014, винесеної ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Держави виконавчого збору у розмірі 733143,14 грн.

Скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2021 № 64231051.

Скасувати постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 26.01.2021 у виконавчому провадженні № 64231051 про арешт коштів боржника.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 15, ідентифікаційний код 43315602) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) 1816,00 грн сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко