Справа № 380/2562/21
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/2562/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Відповідач), в якому просить:

- прийняти позовну заяву та відкрити провадження у справі;

- адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області розглядати у порядку спрощеного позовного провадження;

- визнати протиправним та скасувати рішення Відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 15 грудня 2020 року № 39 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період роботи з 10 вересня 2002 року по 10 серпня 2016 року водія міського пасажирського транспорту (автобуса) на регулярних міських пасажирських маршрутах з повним робочим днем та призначити пенсію на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішення відповідача від 15 грудня 2020 року № 39, яким йому відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправним та підлягає скасуванню, адже відповідач безпідставно не зарахував йому до пільгового стажу періоди роботи з 10 вересня 2002 року по 10 серпня 2016 року на Державному унітарному підприємстві міста Москви «Мосгостранс» Філіал західний на посаді водія автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах. Так, позивач зазначає, що відповідно до записів у його трудовій книжці він працював на посаді водія автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгостранс» Філіал західний в період з 10 вересня 2002 року по 10 серпня 2016 року. Згадана обставина підтверджується не тільки його трудовою книжкою, але й довідкою № 1308 від 10 вересня 2020 року, яка уточнює особливий характер роботи, необхідний для призначення пенсії у зв`язку з особливими умовами праці, яка видана Державним унітарним підприємством міста Москви «Мосгостранс» Філіал західний, в якій зазначено, що позивач працював повний робочий день в режимі повного робочого тижня. Крім того, на запит Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Відділення Пенсійного фонду Російської Федерації по м. Москва і Московської області надало відповідь № 209-14/7214 від 18 листопада 2020 року згідно з якою довідка № 1308 від 10 вересня 2020 року і довідки про заробітну плату від 19 серпня 2020 року №№ 521-523 за 2002 - 2016 роки на ОСОБА_1 , видані Державним унітарним підприємством міста Москви «Мосгостранс» Філіал західний, достовірні та підтверджені кадровими наказами і особовими рахунками.

З огляду на викладене, позивач уважає, що його пільговий стаж за період з 10 вересня 2002 року по 10 серпня 2016 року належним чином підтверджений, становить більше 13,5 років, а тому з урахуванням наявного страхового стажу більше 30 років, надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У зв`язку з цим просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (надалі - також Угода) пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

З 01 січня 2004 року при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду послуговуються поняттям «страховий стаж». Відтак при обчисленні пенсії відповідно до згаданого вище Закону зарахування до страхового стажу з 01 січня 2004 року відповідних періодів роботи на території держав-учасниць СНД, в тому числі до страхового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах можливо здійснити за умови підтвердження сплати страхових внесків (зборів) до відповідного фонду Держави СНД, на території якої провадилась трудова діяльність, або за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України. Державним унітарним підприємством м. Москви «Мосгіртранс» Філіал « 5-ий Автобусний парк» надано довідки № 521, № 522, № 523 від 19 серпня 2020 року та № 527 від 20 серпня 2020 року про нарахування заробітної плати позивача за період роботи з вересня 2002 року по серпень 2016 року. Проте такі довідки не підтверджені первинними документами.

Також відповідач зазначає, що Державним управлінням - Відділенням Пенсійного фонду Російської Федерації по м. Москві і Московській області надано відповідь № 209-14/1214 від 18 листопада 2020 року про те, що довідка № 1308 від 10 вересня 2020 року і довідки про заробітну плату від 19 серпня 2020 року №№ 521-523 за 2002 - 2016 роки на ОСОБА_1 , видані Державним унітарним підприємством міста Москви «Мосгостранс» Філіал західний, достовірні та підтверджені кадровими наказами і особовими рахунками. Проте первинних документів на підставі яких видані вищезазначені довідки та які б підтверджували особливий характер роботи чи праці, необхідний для призначення пенсії у зв`язку з особливими умовами праці не надано. Крім того, відсутнє документальне підтвердження сплати страхових внесків (зборів) до Пенсійного фонду Держави СНД за періоди роботи на території Російської Федерації з 01 січня 2004 року по 10 серпня 2016 року. У відповіді від 17 грудня 2020 року № 1546, наданій на запит Державним унітарним підприємством м. Москви «Мосгістранс» філіал Західний необхідна для призначення пенсії інформація про особливий характер роботи чи праці у зв`язку з особливими умовами праці відсутня.

На підставі викладеного відповідач робить такий висновок: уточнююча довідка № 1308 від 10 вересня 2020 року і довідки №№ 521 - 523 від 19 серпня 2020 року, № 527 від 20 серпня 2020 року про нарахування заробітної плати позивача за період роботи з вересня 2002 року по серпень 2016 року не підтверджені первинними документами, які б підтверджували особливий характер роботи чи праці, необхідний для призначення пенсії у зв`язку з особливими умовами праці; також підтвердження сплати страхових внесків (зборів) до Пенсійного фонду Держави СНД за періоди роботи на території Російської Федерації з 01 січня 2004 року по 10 серпня 2016 року немає. Згідно поданих документів спеціальний стаж роботи позивача, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах становить 2 роки 5 місяців 2 дні, що є недостанім для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У зв`язку з наведеним, у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Позивач подав відповідь на відзив, у якій додатково вказує про те, що його трудовий стаж, достовірність довідок про характер роботи та сплату страхових внесків підтвердив пенсійний орган Російської Федерації, ствердивши, що зазначені обставини підтверджуються первинними документами. Тому висновок відповідача про те, що уточнююча довідка № 1308 від 10 вересня 2020 року і довідки №№ 521 - 523 від 19 серпня 2020 року, № 527 від 20 серпня 2020 року про нарахування заробітної плати за період роботи з вересня 2002 року по серпень 2016 року не підтверджені первинними документами, які б підтверджували особливий характер роботи чи праці, необхідний для призначення пенсії у зв`язку з особливими умовами праці є хибним та таким, що спростовується наявними у матеріалах справи доказами. Крім того, позивач зауважує, що під час роботи в Російській Федерації йому був присвоєний страховий номер НОМЕР_1 та видане страхове свідоцтво.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 02 березня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) серії НОМЕР_2 від 20 серпня 1981 року (а.с.22-37) позивач у спірний період з 10 вересня 2002 року по 10 серпня 2016 року працював на таких посадах та підприємствах:

- з 10 вересня 2002 року (наказ № 679л від 06 вересня 2002 року) по 10 липня 2003 року (наказ № 417л від 23 червня 2003 року) на посаді водія автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 1 класу у філіалі « 5-ий автобусний парк ГУП «Мосгортранс»;

- з 02 серпня 2003 року (наказ № 553л від 01 серпня 2003 року) по 25 грудня 2003 року (наказ № 880л від 10 грудня 2003 року) на посаді водія автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 1 класу у філіалі « 5-ий автобусний парк ГУП «Мосгортранс»;

- з 31 грудня 2003 року (наказ № 938 від 30 грудня 2003 року) по 25 лютого 2004 року (наказ № 94л від 11 лютого 2004 року) на посаді водія автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 1 класу у філіалі « 5-ий автобусний парк ГУП «Мосгортранс»;

- з 26 лютого 2004 року (наказ № 114-л від 24 лютого 2004 року) по 10 лютого 2005 року (наказ № 40-л від 31 січня 2005 року) на посаді водія автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 1 класу у філіалі « 5-ий автобусний парк ГУП «Мосгортранс»;

- з 11 лютого 2005 року (наказ № 61-л від 09 лютого 2005 року) по 10 липня 2005 року (наказ № 403л від 29 червня 2005 року) на посаді водія автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 1 класу у філіалі « 5-ий автобусний парк ГУП «Мосгортранс»;

- з 08 вересня 2005 року (наказ № 742-л від 07 вересня 2005 року) по 10 липня 2006 року (наказ № 1224л від 27 червня 2006 року) на посаді водія автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 1 класу у філіалі « 5-ий автобусний парк ГУП «Мосгортранс»;

- з 16 вересня 2006 року (наказ № 2038л від 15 вересня 2006 року) по 10 липня 2007 року (наказ № 1503-л від 09 липня 2007 року) на посаді водія автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 1 класу у філіалі « 5-ий автобусний парк ГУП «Мосгортранс»;

- з 25 серпня 2007 року (наказ № 1800л від 24 серпня 2007 року) по 25 червня 2008 року (наказ № 1147л від 25 червня 2008 року) на посаді водія автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 1 класу у філіалі « 5-ий автобусний парк ГУП «Мосгортранс»;

- з 06 вересня 2008 року (наказ № 1669л від 05 вересня 2008 року) по 03 червня 2009 року (наказ № 982л від 03 червня 2008 року) на посаді водія автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 1 класу у філіалі « 5-ий автобусний парк ГУП «Мосгортранс»;

- з 16 грудня 2009 року (наказ № 2495л від 15 грудня 2009 року) по 08 грудня 2010 року (наказ № 2294л від 08 грудня 2010 року) на посаді водія автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 1 класу у філіалі « 5-ий автобусний парк ГУП «Мосгортранс»;

- з 29 січня 2011 року (наказ № 49л від 28 січня 2011 року) по 08 грудня 2011 року (наказ № 1021л від 08 грудня 2011 року) на посаді водія автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 1 класу у філіалі « 5-ий автобусний парк ГУП «Мосгортранс»;

- з 17 березня 2012 року (наказ № 180л від 16 березня 2012 року) по 05 лютого 2013 року (наказ № 77л від 05 лютого 2013 року) на посаді водія автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 1 класу у філіалі « 5-ий автобусний парк ГУП «Мосгортранс»;

- з 06 березня 2013 року (наказ № 152л від 05 березня 2013 року) по 27 жовтня 2013 року (наказ № 877л від 28 жовтня 2013 року) на посаді водія автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 1 класу у філіалі « 5-ий автобусний парк ГУП «Мосгортранс»;

- з 11 грудня 2013 року (наказ № 982л від 10 грудня 2013 року) по 12 жовтня 2014 року (наказ № 824л від 13 жовтня 2014 року) на посаді водія автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів 5 розряду у філіалі « 5-ий автобусний парк ГУП «Мосгортранс»;

- з 17 жовтня 2014 року (наказ № 843л від 16 жовтня 2014 року) по 16 серпня 2015 року (наказ № 700л від 17 серпня 2015 року) на посаді водія автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів 5 розряду у філіалі « 5-ий автобусний парк ГУП «Мосгортранс»;

- 24 жовтня 2015 року (наказ № 898л від 23 жовтня 2015 року) позивач прийнятий в філіал « 5-ий автобусний парк ГУП «Мосгортранс» на посаду водія автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів 5 розряду; 05 квітня 2016 року (наказ № 646к від 04 квітня 2016 року) переведений в філіал 15-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» на посаду водія автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів 5 розряду;

- з 18 квітня 2016 року (наказ № 423 від 15 квітня 2016 року) по 10 серпня 2016 року (наказ № 1298к від 10 серпня 2016 року) працював на посаді водія автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів 5 розряду у філіалі Західний ГУП «Мосгортранс».

05 жовтня 2020 року та 10 грудня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.10,11).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 39 від 15 грудня 2020 року (а.с.12-13) позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Уважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 39 від 15 грудня 2020 року про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» протиправним та таким, що його належить скасувати, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка: правомірності спірного рішення відповідача № 39 від 15 грудня 2020 року про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; наявності підстав для зобов`язання відповідача: зарахувати позивачу до спеціального стажу період роботи з 10 вересня 2002 року по 10 серпня 2016 року на посаді водія міського пасажирського транспорту (автобуса) на регулярних міських пасажирських маршрутах з повним робочим днем; та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення позивача за її призначенням.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Насамперед суд враховує, що у спірний період з 10 вересня 2002 року по 10 серпня 2016 року, який відповідач не зарахував позивачу до спеціального стажу роботи згідно оскаржуваного рішення, позивач працював на підприємстві, яке знаходиться на території Російської Федерації.

З цього приводу слід зазначити, що статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (надалі - також Угода від 13 березня 1992 року) закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Ураховуючи те, що позивач проживає на території держави Україна, то з огляду на закріплений Угодою від 13 березня 1992 року принцип територіальності, його пенсійне забезпечення повинно здійснюватися за законодавством України.

Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту восьмого частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Аналіз наведеної норми права дає підстави дійти висновку, що водії міського пасажирського транспорту мають право на пенсію на пільгових умовах за наявності одночасно таких умов:

- досягнення віку 55 років;

- не менше 30 років страхового стажу - для чоловіків;

- не менше 12 років 6 місяців страхового стажу на пільговій роботі.

Визначення поняття страхового стажу та порядок його обчислення урегульовані статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, відповідно до абзацу першого частини першої, абзацу першого частини другої, абзацу першого частини четвертої цієї статті страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (01 січня 2004 року) види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію визначалися Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Так, відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За змістом статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - також Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 20 цього ж Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як встановлено абзацом першим підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються:

- документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637;

- за період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд встановив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 39 від 15 грудня 2020 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Підстави для відмови, зазначені у спірному рішенні відповідача, наступні:

1. З 01 січня 2004 року при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду послуговуються поняттям «страховий стаж». Відтак при обчисленні пенсії відповідно до згаданого вище Закону зарахування до страхового стажу з 01 січня 2004 року відповідних періодів роботи на території держав-учасниць СНД, в тому числі до страхового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах можливо здійснити за умови підтвердження сплати страхових внесків (зборів) до відповідного фонду Держави СНД, на території якої провадилась трудова діяльність, або за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України. Державним унітарним підприємством м. Москви «Мосгіртранс» Філіал « 5-ий Автобусний парк» надано довідки № 521, № 522, № 523 від 19 серпня 2020 року та № 527 від 20 серпня 2020 року про нарахування заробітної плати заявника за період роботи з вересня 2002 року по серпень 2016 року. Проте такі довідки не підтверджені первинними документами та вказано лише про нарахування до Пенсійного фонду Російської Федерації;

2. Державним управлінням - Відділенням Пенсійного фонду Російської Федерації по м. Москві і Московській області надано відповідь № 209-14/1214 від 18 листопада 2020 року про те, що довідка № 1308 від 10 вересня 2020 року і довідки про заробітну плату від 19 серпня 2020 року №№ 521-523 за 2002 - 2016 роки на ОСОБА_1 , видані Державним унітарним підприємством міста Москви «Мосгостранс» Філіал західний, достовірні та підтверджені кадровими наказами і особовими рахунками. Проте первинних документів на підставі яких видані вищезазначені довідки та які б підтверджували особливий характер роботи чи праці, необхідний для призначення пенсії у зв`язку з особливими умовами праці не надано. Крім того, відсутнє документальне підтвердження сплати страхових внесків (зборів) до Пенсійного фонду Держави СНД за періоди роботи на території Російської Федерації з 01 січня 2004 року по 10 серпня 2016 року.

Оцінюючи наведені вище підстави для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зазначені у спірному рішенні відповідача, суд враховує таке.

Щодо висновку відповідача про те, що уточнююча довідка № 1308 від 10 вересня 2020 року і довідки №№ 521 - 523 від 19 серпня 2020 року, № 527 від 20 серпня 2020 року про нарахування заробітної плати позивача за період роботи з вересня 2002 року по серпень 2016 року не підтверджені первинними документами, які б підтверджували особливий характер роботи чи праці, необхідний для призначення пенсії у зв`язку з особливими умовами праці суд зазначає.

Аналіз наведених вище норм законодавства дає підстави дійти висновку про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Як слідує з матеріалів справи при зверненні із заявою за призначенням пенсії позивач надав відповідачу, зокрема, такі документи:

- трудову книжку серії НОМЕР_2 від 20 серпня 1981 року відповідно до записів у якій позивач: з 10 вересня 2002 року по 10 липня 2003 року; з 02 серпня 2003 року по 25 грудня 2003 року; з 31 грудня 2003 року по 25 лютого 2004 року; з 26 лютого 2004 року по 10 лютого 2005 року; з 11 лютого 2005 року по 10 липня 2005 року; з 08 вересня 2005 року по 10 липня 2006 року; з 16 вересня 2006 року по 10 липня 2007 року; з 25 серпня 2007 року по 25 червня 2008 року; з 06 вересня 2008 року по 03 червня 2009 року; з 16 грудня 2009 року по 08 грудня 2010 року; з 29 січня 2011 року по 08 грудня 2011 року; з 17 березня 2012 року по 05 лютого 2013 року; з 06 березня 2013 року по 27 жовтня 2013 року - працював на посаді водія автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 1 класу у філіалі « 5-ий автобусний парк ГУП «Мосгортранс»; з 11 грудня 2013 року по 12 жовтня 2014 року; з 17 жовтня 2014 року по 16 серпня 2015 року - працював на посаді водія автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів 5 розряду у філіалі «5-ий автобусний парк ГУП «Мосгортранс»; 24 жовтня 2015 року - прийнятий в філіал « 5-ий автобусний парк ГУП «Мосгортранс» на посаду водія автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів 5 розряду; 05 квітня 2016 року - переведений в філіал 15-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» на посаду водія автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів 5 розряду; з 18 квітня 2016 року по 10 серпня 2016 року - працював на посаді водія автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів 5 розряду у філіалі Західний ГУП «Мосгортранс»;

- довідку № 1308 від 10 серпня 2020 року, уточнюючу особливий характер роботи чи праці, необхідні для призначення пенсії у зв`язку з особливими умовами праці, видану Державним унітарним підприємством міста Москви «Мосгостранс» Філіал західний відповідно до якої позивач з: 10 вересня 2002 року по 10 липня 2003 року; з 02 серпня 2003 року по 25 грудня 2003 року; з 31 грудня 2003 року по 25 лютого 2004 року; з 26 лютого 2004 року по 10 лютого 2005 року; з 11 лютого 2005 року по 10 липня 2005 року; з 08 вересня 2005 року по 10 липня 2006 року; з 16 вересня 2006 року по 10 липня 2007 року; з 25 серпня 2007 року по 25 червня 2008 року; з 06 вересня 2008 року по 03 червня 2009 року; з 16 грудня 2009 року по 08 грудня 2010 року; з 29 січня 2011 року по 08 грудня 2011 року; з 17 березня 2012 року по 05 лютого 2013 року; з 06 березня 2013 року по 27 жовтня 2013 року - працював на посаді водія автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 1 класу у філіалі « 5-ий автобусний парк ГУП «Мосгортранс»; з 11 грудня 2013 року по 12 жовтня 2014 року; з 17 жовтня 2014 року по 16 серпня 2015 року - працював на посаді водія автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів 5 розряду у філіалі « 5-ий автобусний парк ГУП «Мосгортранс»; 24 жовтня 2015 року - прийнятий в філіал «5-ий автобусний парк ГУП «Мосгортранс» на посаду водія автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів 5 розряду; 05 квітня 2016 року - переведений в філіал 15-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» на посаду водія автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів 5 розряду; з 18 квітня 2016 року по 10 серпня 2016 року - працював на посаді водія автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів 5 розряду у філіалі Західний ГУП «Мосгортранс». Згідно указаної вище довідки позивач працював повний робочий день, в режимі повного робочого тижня. Навальна відпустка, відрядження, курси підвищення кваліфікації з відривом від роботи йому не надавалися. Суміщення професії не мав. У згаданій довідці також зазначено про те, що вона видана на підставі особистої карточки відділу кадрів форми Т-2, наказів по особовому складу, особових рахунків та шляхових листів;

- довідки №№ 521-523 від 19 серпня 2020 року, № 527 від 20 серпня 2020 року про нараховану заробітну плату позивача за період з вересня 2002 року по серпень 2016 року. Згідно указаних довідок з включених до них сум проведені нарахування до Пенсійного фонду Російської Федерації відповідно до встановлених тарифів.

На підставі наведеного, суд доходить висновку, що наявні у матеріалах справи та надані при зверненні із заявою за призначенням пенсії відповідачу копія трудової книжки позивача з оформленими належним чином записами про займану посаду та виконувану на цій посаді роботу за спірний період з 10 вересня 2002 року по 10 серпня 2016 року, а також довідка № 1308 від 10 серпня 2020 року, яка уточнює особливий характер роботи чи праці, необхідні для призначення пенсії у зв`язку з особливими умовами праці у повному обсязі підтверджують спеціальний трудовий стаж позивача за цей період.

Натомість викладений у спірному рішенні висновок відповідача про те, що уточнююча довідка № 1308 від 10 вересня 2020 року і довідки №№ 521 - 523 від 19 серпня 2020 року, № 527 від 20 серпня 2020 року про нарахування заробітної плати позивача за період роботи з вересня 2002 року по серпень 2016 року не підтверджені первинними документами, які б підтверджували особливий характер роботи чи праці, необхідний для призначення пенсії у зв`язку з особливими умовами праці, суд оцінює критично. Адже відповідно до вимог Порядку № 637 документами, які підтверджують пільговий стаж роботи є трудова книжка, та у разі, якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників - уточнююча довідка підприємства, установи, організації або ж їх правонаступника.

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог абзацу другого пункту 20 Порядку № 637 в уточнюючій довідці підприємства мають бути вказані, зокрема, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Тобто, зазначеним вище пунктом Порядку № 637 імперативно встановлено, що первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана уточнююча довідка, мають бути вказані у такій довідці, а не подані разом з нею на її ж підтвердження, як помилково уважає відповідач.

Так, у наданій позивачем відповідачу при зверненні за призначенням пенсії довідці № 1308 від 10 серпня 2020 року, яка уточнює особливий характер роботи чи праці, необхідні для призначення пенсії у зв`язку з особливими умовами праці, виданій Державним унітарним підприємством міста Москви «Мосгостранс» Філіал західний, вказано про те, що вона видана на підставі особистої карточки відділу кадрів форми Т-2, наказів по особовому складу, особових рахунків та шляхових листів. Тобто первинні документи, на підставі яких згадана вище довідка видана, відповідно до вимог абзацу другого пункту 20 Порядку № 637, вказані у ній.

Крім того, суд також ураховує, що у наданому на запит Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області листі Головного управління Пенсійного фонду Російської Федерації № 9 по м. Москва і Московській області від 18 листопада 2020 року № 209-14/7214 зазначено про те, що уточнююча довідка № 1308 від 10 вересня 2020 року та довідки про заробітну плату №№ 521-523 від 19 серпня 2020 року, № 527 від 20 серпня 2020 року, які видані Державним унітарним підприємством міста Москви «Мосгостранс» Філіал західний, достовірні і підтверджені кадровими наказами та особовими рахунками.

Стосовно викладеного у спірному рішенні відповідача висновку про відсутність документального підтвердження сплати страхових внесків (зборів) до Пенсійного фонду Держави СНД за періоди роботи на території Російської Федерації з 01 січня 2004 року по 10 серпня 2016 року суд зазначає таке.

У згаданому вище рішенні відповідач вказав про те, що при обчисленні пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зарахування до страхового стажу з 01 січня 2004 року відповідних періодів роботи на території держав-учасниць СНД, в тому числі до страхового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, можливо здійснити за умови підтвердження сплати страхових внесків (зборів) до відповідного фонду Держави СНД, на території якої провадилась трудова діяльність, або за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

З наявних у матеріалах справи та наданих відповідачу при зверненні за призначенням пенсії довідок №№ 521-523 від 19 серпня 2020 року, № 527 від 20 серпня 2020 року про нараховану заробітну плату позивача за період з вересня 2002 року по серпень 2016 року суд встановив, що у згаданих вище довідках зазначено про те, що з включених до них сум проведені нарахування до Пенсійного фонду Російської Федерації відповідно до встановлених тарифів. При цьому згідно листа Головного управління Пенсійного фонду Російської Федерації № 9 по м. Москва і Московській області від 18 листопада 2020 року № 209-14/7214 зазначені вище довідки є достовірними та підтверджені кадровими наказами та особовими рахунками.

Відтак, довідки №№ 521-523 від 19 серпня 2020 року, № 527 від 20 серпня 2020 року про нараховану заробітну плату позивача за період з вересня 2002 року по серпень 2016 року, на переконання суду, є достатнім та належним доказом сплати позивачем страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації.

На користь такого висновку суду свідчить також наявне у матеріалах справи страхове свідоцтво обов`язкового пенсійного страхування Російської Федерації відповідно до якого позивач є застрахованою особою з присвоєним страховим номером НОМЕР_1 .

Крім того, суд зауважує, у спірному рішенні відповідач суперечить своєму ж висновку про відсутність документального підтвердження сплати позивачем страхових внесків (зборів) до Пенсійного фонду Держави СНД за періоди роботи на території Російської Федерації з 01 січня 2004 року по 10 серпня 2016 року, зазначаючи про те, що «Державним унітарним підприємством м. Москви «Мосгіртранс» Філіал « 5-ий Автобусний парк» надано довідки № 521, № 522, № 523 від 19.08.2020 року та № 527 від 20.08.2020 про нарахування заробітної плати заявника за період роботи з вересня 2002 по серпень 2016. Однак такі довідки не підтверджені первинними документами та вказано лише про нарахування до Пенсійного фонду Російської Федерації». Адже, Російська Федерація є державою-учасницею Співдружності Незалежних Держав та державою-учасницею Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Відтак, факт сплати позивачем страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації (що не заперечуються відповідачем згідно оскаржуваного рішення) і є відповідно сплатою таких внесків до Пенсійного фонду Держави СНД, на території якої здійснювалася трудова діяльність за спірний період.

На підставі викладеного суд уважає, що висновок відповідача про відсутність документального підтвердження сплати страхових внесків (зборів) до Пенсійного фонду Держави СНД за періоди роботи на території Російської Федерації з 01 січня 2004 року по 10 серпня 2016 року є хибним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що спірні періоди роботи позивача з 10 вересня 2002 року по 10 серпня 2016 року на посаді водія автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах на Державному унітарному підприємстві «Мосгостранс» є належним чином підтвердженими, відтак мають бути зараховані позивачу до спеціального стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тому оскаржуване рішення відповідача № 39 від 15 грудня 2020 року про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з незарахуванням до спеціального стажу періодів його роботи з 10 вересня 2002 року по 10 серпня 2016 року на посаді водія автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах на Державному унітарному підприємстві «Мосгостранс» є протиправним, і з цих підстав його належить скасувати.

Згідно із частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірне рішення відповідача № 39 від 15 грудня 2020 року про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не відповідає критеріям, які визначені у пунктах першому, третьому, п`ятому, шостому частини другої статті 2 КАС України.

Тому позовна вимога позивача про визнання протиправним та скасування цього рішення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу періоди його роботи з 10 вересня 2002 року по 10 серпня 2016 року на посаді водія міського пасажирського транспорту (автобуса) на регулярних міських пасажирських маршрутах з повним робочим днем суд зазначає таке.

У процесі розгляду справи суд встановив, що відповідач безпідставно не зарахував позивачу до спеціального стажу періоди його роботи з 10 вересня 2002 року по 10 серпня 2016 року на посаді водія автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах на Державному унітарному підприємстві «Мосгостранс».

З цих підстав суд визнав протиправним та скасував рішення відповідача № 39 від 15 грудня 2020 року про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність зобов`язання відповідача зарахувати позивачу періоди його роботи з 10 вересня 2002 року по 10 серпня 2016 року на посаді водія автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах на Державному унітарному підприємстві «Мосгостранс» до спеціального стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тому позовну вимогу у цій частині належить задовольнити.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення, суд зазначає таке.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10 вересня 2019 року у справі № 818/985/18 та від 26 грудня 2019 року у справі № 810/637/18.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені, зокрема, положеннями Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з частиною 5 статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який, зокрема, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

На виконання вказаних норм Закону № 1058-IV постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до підпунктів 1-3 пункту 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Згідно з пунктом 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду у встановленому порядку.

Суд звертає увагу на те, що уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів, в тому числі і поданих вперше.

При цьому, суд не може перебирати на себе компетенцію суб`єктів владних повноважень (у цьому конкретному випадку пенсійного органу) та досліджувати документи, яким не надавалась оцінка, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення пенсії.

Як уже було зазначено вище, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту восьмого частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» необхідним є дотримання таких обов`язкових умов, які мають існувати одночасно: досягнення віку 55 років; не менше 30 років страхового стажу - для чоловіків; не менше 12 років 6 місяців страхового стажу на пільговій роботі.

У спірному рішенні відповідач дійшов висновку про відсутність у позивача необхідного спеціального стажу роботи для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту восьмого частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, з наведеного рішення слідує, що відповідач, отримавши заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та додані до неї документи надав оцінку лише одній з обов`язкових умов, необхідних для призначення зазначеної пенсії, а саме наявності спеціального стажу роботи, проте не досліджував, не оцінював та не висловлював жодних суджень з приводу такої юридично значущої у межах спірних правовідносин умови, як наявності у позивача необхідного страхового стажу не менше 30 років - для чоловіків.

Суд зазначає, що нереалізація адміністративним органом управлінської функції у цьому конкретному випадку не дозволяє суду перебрати на себе виконання повноважень такого адміністративного органу.

Крім цього, Верховний Суд у постанові від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 зазначив, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію.

Беручи до уваги викладене, суд уважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за результатами розгляду якої було прийнято оскаржуване рішення відповідача № 39 від 15 грудня 2020 року про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У зв`язку з наведеним цю позовну вимогу належить задоволити частково.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до правил статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до квитанції № 26 від 15 лютого 2021 року при зверненні з позовом до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн., відтак, враховуючи часткове задоволення позову судом, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь позивача належить стягнути 756,66 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 39 від 15 грудня 2020 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 періоди його роботи з 10 вересня 2002 року по 10 серпня 2016 року на посаді водія автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах на Державному унітарному підприємстві «Мосгостранс» до спеціального стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за результатами розгляду якої було прийнято оскаржуване рішення № 39 від 15 грудня 2020 року про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. М. Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 756,66 грн. сплаченого судового збору згідно квитанції № 26 від 15 лютого 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 31 травня 2021 року.

Суддя Клименко О.М.