Справа № 937/3080/21
Суддя: Колодіна Л. В.
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 28.05.2021
Справа № 937/3080/21
Провадження № 2-а/937/44/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«28» травня 2021 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Колодіної Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Арифової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 досектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №1 Мелітопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, інспектора сектору реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №1 Мелітопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Коваленка Леоніда Леонідовича про визнання дій незаконними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н ОВ И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії БАА № 842741 від 05.04.2021 та визнати незаконними дії інспектора сектору реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №1 Мелітопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Коваленка Леоніда Леонідовича щодо складання постанови про адміністративне правопорушення серії БАА № 842741 від 05.04.2021 про адміністративне правопорушення.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що 05.04.2021 відповідачем була складена Постанова серії БАА №842741, згідно якої позивача, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 та ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у розмірі 425 грн. 00 коп. Відповідач при складанні адміністративного матеріалу допустив грубі порушення та не дослідив усі обставини справи, а тому винесена постанова є необґрунтованою, незаконною, а отже підлягає скасуванню з таких підстав. У Постанові відповідач вказав, що позивач керував транспортним засобом, у якого були відсутні грязезахисні бризковики та не пред`явив посвідчення водія категорії «В», чим порушив п.п. 31.4.7. «е», 2.1.а ПДР України. ОСОБА_1 категорично не згоден з притягненням його до адміністративної відповідальності з наступних підстав. Відповідно до п.п. «е» п.3 1.4.7 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики. Жодних доказів того, що на транспортному засобі ОСОБА_1 передбачено конструкцією автомобіля встановлення задніх захисних пристроїв, або захисних фартухів, або бризковиків надано інспектором не було. Щодо непред`явлення посвідчення водія категорії «В». Позивач повідомив відповідачу, що він має усі необхідні документи з собою та вони будуть пред`явлені за законною вимогою після того, як він зазначить причину зупинки транспортного засобу та почне розгляд справи про адміністративне правопорушення (у випадку якогось порушень з боку позивача) попередньо представившись та оголосивши час, місце розгляду справи. Інспектор не міг вказати чітку причину для зупинки, видумуючи їх на ходу, адже спочатку він вказав, що зупинив ОСОБА_1 нібито за забруднений номерний знак, потім вказав, що за бризковик. Однак інспектор одразу пішов та склав постанову ще й за ст. 126 КУпАП, що є неправомірним, адже усі документи у позивача були в наявності, ОСОБА_1 був готовий їх пред`явити після початку розгляду справи та надання вчинення ним правопорушення та законності зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 не відмовлявся від виконання п.2.4. ПДР України, а лише вимагав від відповідача, щоб він діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що передбачено ст. 19 Конституції України. Відповідач не мав законних підстав для перевірки документів та склав Постанову, що є неправомірним, адже ОСОБА_1 не зобов`язаний був пред`являти документи без достатніх підстав вважати у відповідача, що позивач вчинив правопорушення.

Ухвалою судді від 14 квітня 2021 року було відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу у порядку позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 28 травня 2021 року.

У судове засідання позивач не з`явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даному випадку не здійснювалось.

Суд, розглянувши адміністративну справу, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавшивсі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності вважає, що клопотання позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

У відповідності до вимог ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з вимогами ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Диспозиція ч.1 ст.121 КУпАП передбачає відповідальність, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п.п. 31.4.7 «е» ПДР України, відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Частина перша статті 126 КУпАП передбачає, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.2.1 «а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Постановою серії БАА № 842741 від 05 квітня 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126/а.с.4/.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративних правопорушень.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Оспорюючи факт порушення Правил дорожнього руху України, позивач вказав, що жодних доказів того, що на транспортному засобі ОСОБА_1 передбачено конструкцією автомобіля встановлення задніх захисних пристроїв, або захисних фартухів, або бризковиків надано інспектором не було. Окрім того, ОСОБА_1 вказав на те, що він мав при собі усі необхідні документи та вони були б пред`явлені за законною вимогою після того, як інспектор зазначив причину зупинки транспортного засобу та почав розгляд справи про адміністративне правопорушення (у випадку якогось порушень з боку позивача) попередньо представившись та оголосивши час, місце розгляду справи.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» водій, як учасник дорожнього руху зобов`язаний знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до вимог ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Стосовно малозначності вчиненого адміністративного правопорушення слід зазначити, що відповідно до статті 22 КУпАП ця обставина може бути підставою для звільнення порушника від адміністративної відповідальності. При цьому в КУпАП відсутні визначення поняття "малозначність правопорушення" та його ознаки.

Орган (посадова особа), уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення, звільняє правопорушника від адміністративної відповідальності в кожному випадку окремо, зважаючи на характер вчинюваного діяння та обставини справи.

Суд враховує, що скоєне ОСОБА_1 адміністративне правопорушення не спричинило жодних тяжких наслідків для суспільства, на права та обов`язки інших осіб не вплинуло, а тому суд вважає можливим визнати діяння ОСОБА_1 малозначним.

Враховуючи вищевикладене, суд застосовує положення ст.22 КУпАП і вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 1 ст.122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та обмежитись усним зауваженням.

Разом з тим, вирішуючи питання про визнання дій інспектора незаконними суд виходить з наступного.

Суд, що, не діями, а рішенням (оскаржуваною постановою) інспектора, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності.

Інспектор сектору реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №1 Мелітопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Коваленка Леоніда Леонідовича наділений повноваженнями вчиняти дії та притягувати винних осіб до адміністративної відповідальності.

Оскільки за наслідками вчинення дій відповідачем прийнята постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, в даному випадку, юридичними наслідками для особи може бути лише рішення у формі постанови, яким останнього притягнуто до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до статті 217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Згідно з частиною другою статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, відповідач законом наділений повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень від імені органів Національної поліції.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

При цьому, належним та достатнім способом захисту прав позивача у даному випадку є скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, про що і прийнято рішення судом.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій інспектора задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.22, 122, 245, 247, 251, 276 КУпАП, ст.ст. 7, 9, 19, 90, 139, 243, 245, 250, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №1 Мелітопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, інспектора сектору реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №1 Мелітопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Коваленка Леоніда Леонідовича про визнання дій незаконними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії БАА №842741 від 05 квітня 2021 року, винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №1 Мелітопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Коваленком Леонідом Леонідовичем про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Адміністративну справу про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП провадженням закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В.Колодіна