Справа № 520/6372/21
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

31 травня 2021 року Справа №520/6372/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича

про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича (далі по тексту - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження №64652971 від 26.02.2021;

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні №64652971 від 10.03.2021.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що оскаржувані постанови є протиправними, оскільки позивач не проживає у місті Києві, відтак, на думку позивача, відсутні правові підстави для відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями адміністративну справу передано на розгляд судді Ніколаєвій О.В.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 позовну заяву у справі №520/6372/221 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 у справі №520/6372/221 клопотання позивача про забезпечення позову у даній справі залишено без задоволення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2021 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі №520/6372/221, з урахуванням статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - до 07.05.21. Водночас, відповідача зобов`язано надати суду засвідчені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження №64652971.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі надіслана на адресу відповідача, яка зазначена у позовній заяві та підтверджена інформаційною довідкою з Єдиного реєстрі приватних виконавців України, яка міститься у матеріалах справи, проте поштовий конверт повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно частини четвертої статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідач у строк, визначений частиною п`ятою статті 162, частини першої статті 61 Кодексу адміністративного судочинства України та встановлений ухвалою суду, відзив на позов не надіслав, відтак, своїм правом на подання відзиву по адміністративній справі відповідач не скористався.

Відповідно до частини другої статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове звсідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належними чином.

У період з 29.03.2021 по 02.04.2021, 05.04.2021 та з 06.05.2021 по 16.05.2021, 28.05.2021 суддя перебувала у відпустці.

Розглянувши документи надані сторонами, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту позивача серії НОМЕР_1 , яка наявна у матеріалах справи.

На примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича перебуває виконавче провадження №64652971, у якому позивач є боржником.

У позовній заяві позивач зазначила, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським Олегом Володимировичем 26.02.2021 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису від 01.02.2021 №17906, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем.

Водночас вказала, що 10.03.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським Олегом Володимировичем прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Посилаючись на те, що у відповідача не було підстав для винесення оскаржуваних постанов, оскільки виконавче провадження відкрито не за місцем розташування боржника та його майна, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі по тексту - Закон України №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів підлягають, зокрема: виконавчі написи нотаріусів (частина перша статті 3 Закону України №1404-VIII).

Приписами частини першої статті 4 Закону України № 1404-VIIІ визначено вимоги до виконавчого документа, а саме, що у виконавчому документі зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно з частиною четвертою статті 4 Закону України № 1404-VIIІ виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю (пункт 10).

Положеннями частин першої, другої статті 5 Закону України №1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України №1404-VIIІ приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

На підставі частини першої статті 28 Закону України №1404-VIIІ копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 №1403-VIII (далі по тексту - Закон України №1403-VIII).

Згідно статті 1 Закону України № 1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (надалі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 23 Закону України №1403-VIII у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Положеннями частин першої, другої статті 25 Закону України №1403-VIII визначено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя; приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Пунктом 1 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 02.04.2012 №489/20802; далі по тексту - Інструкція №512/5, у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) визначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції №512/5 виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Інструкції №512/5 у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції №512/5 місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

Отже, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права сформовано у постановах Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №804/6996/17, від 30.04.2020 у справі №580/3311/19, від 29.01.2021 у справі №160/12729/19.

Згідно частинам першою, другою, шостою статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

За приписами статті 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 №1382-IV (далі по тексту - Закон України №1382-IV) місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Положеннями статті 6 Закону України №1382-IV встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.

Тобто, саме зареєстроване місце проживання фізичної особи повинно вважатися місцем проживання для цілей визначення місця виконання рішення.

Матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачем, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту позивача серії НОМЕР_1 .

Водночас, у виконавчому написі та постанові про відкриття виконавчого провадження, окрім адреси реєстрації місця проживання позивача місто Харків, Харківської області, вказано адресу місця проживання позивача: місто Київ, що слугувало підставою для прийняття до виконання приватним виконавцем виконавчого напису та відкриття спірного виконавчого провадження у межах виконавчого округу, на який розповсюджується його підвідомчість.

Відомості про проживання позивача за адресою у місті Києві документально не підтверджені. Так само, матеріали справи не містять доказів наявності майна позивача у місті Києві.

Суд звертає увагу на те, що жоден з наданих документів, не вказує на можливе місце проживання позивача саме у місті Києві на момент подання заяви про примусове виконання виконавчого напису.

Наведене є підставою для висновку, що на момент відкриття виконавчого провадження, приватний виконавець не володів достовірною інформацією про фактичне проживання боржника за вказаною адресою у місті Києві, оскільки стягувач до заяви не додав підтверджуючих документів, з яких би вбачалось, що боржник проживає/перебуває за вказаною адресою у місті Києві. Натомість, наданими позивачем документами підтверджені відомості про те, що боржник як зареєстрована, так і фактично проживає у межах Харківської області.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права сформовано у постанові Верховного Суду від 29.01.2021 у справі №160/12729/19.

Суд звертає увагу на те, що сам по собі факт проживання особи протягом певного проміжку часу без вчинення нею дій з реєстрації такого місця проживання відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не утворює правомірної підстави вважати це місцем проживання у розумінні вказаного Закону України та Цивільного кодексу України та не є тим місцем проживання/перебування у розумінні Закону України «Про виконавче провадження», яке визначає місце виконання рішення.

Таким чином, у разі пред`явлення виконавчого документа не за зареєстрованим місцем проживання боржника, стягувачем до заяви мали бути приєднані підтверджуючі документи, що дають змогу достовірно встановити, що боржник проживає, перебуває за адресою, зазначеною як місце проживання.

Суд у контексті даного спору також враховує, що Закон України №1404-VIII не передбачає можливості передачі приватним виконавцем виконавчого документа після відкриття виконавчого провадження у разі отримання інформації про відсутність у його виконавчому окрузі місця проживання чи майна боржника, а тому перевірка відповідних даних має проводитись саме на стадії вирішення питання про відкриття виконавчого провадження, адже здійснення заходів примусового виконання вимог виконавчого документа у місті Києві значно обмежує права боржника на участь у виконавчому провадженні з огляду на територіальну віддаленість через фактичне проживання у межах Харківської області.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича про відкриття виконавчого провадження №64652971 від 26.02.2021 є протиправною, відтак, наявні правові підстави для її скасування.

Оскільки відповідачем були порушенні норми статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та винесено постанову по відкриття виконавчого провадження від 26.02.2021 з порушенням місця виконання рішення, відтак і постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника №64652971 від 10.03.2021, підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень чинного законодавства України, дійшов висновку про наявність правових підстав для повного задоволення адміністративного позову.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства Україн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича (вулиця Старосільська, 1У, офіс №3, місто Київ, 02125) про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича про відкриття виконавчого провадження №64652971 від 26.02.2021.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні №64652971 від 10.03.2021.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1816,00 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 31.05.2021.

Суддя О.В. Ніколаєва