Справа № 420/5036/21
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5036/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АТАМАН І К" до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування Рішення про коригування митної вартості та скасування Картки відмови в прийнятті митної декларації,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АТАМАН І К" до Одеської митниці Держмитслужби в якому позивач просить:

- визнати противоправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500100/2021/000003/3 від 04.02.2021р.;

- визнати противоправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA00100/2021/00833 від 04.02.2021 р.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Щодо відсутності одиниці виміру в інвойсі.

Відповідач безпідставно зазначає про відсутність одиниці виміру в інвойсі, оскільки в інвойсі АТМ002 від 31.01.2021 чітко визначено, що одиницею виміру є кілограм (KG).

Щодо ненадання копії митної декларації країни відправлення.

По-перше, Відповідач вводить в оману, зазначаючи про ненадання йому митної декларації країни відправлення. Так, копія митної декларації країни відправлення 21411600ЕХ000219 від 01.02.2021 р. надавалася Відповідачу одночасно із МД UА500100/2021/001785 від 04.02.2021 та зазначалася у графі 44 під кодом « 9610».

По-друге, до переліку основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, експортну митну декларацію продавця законодавцем не включено.

Копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати виключно за наступними умовами:

- документи, зазначені у ч.2 ст.53 Митного кодексу України містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті зі ці товари

- за умови її наявності.

Отже, законодавець вважає митну декларацію країни відправлення виключно додатковим документом, який може бути витребуваний за наявністю розбіжностей ти наданий декларантом виключно лише за її наявності у останнього, за умови її існування взагалі.

Щодо ненадання до митного оформлення переплати.

МК України не встановлено обов`язку позивача надавати разом із митною декларацією митному органу «переплату».

Відповідач не деталізував поняття «переплати», у зв`язку із чим виникає питання, у вигляді якого документа «переплата» мала бути надана відповідачу.

Пунктом 3.1 Контракту № 18/19 від 08.11.2019 встановлено, що оплата за товар може відбуватися протягом 14 днів після митного Товару Покупцем, що підтверджується ВМД.

З огляду на те, що на момент подання МД оплата Товару позивачем здійснена не була, платіжний документ на момент подачі митної декларації не подавався через його відсутність.

Щодо вимоги відповідача надати додаткові документи.

Частиною третьої статті 53 МКУ передбачено виключно три підстави витребування додаткових документів у декларанта:

1) наявність розбіжностей у документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості;

2) наявність ознак підробки документів;

3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів.

Враховуючи вищезазначені висновки Позивача щодо необґрунтованості підстав, на яких ґрунтувалося Рішення про коригування, у Відповідача не існувало підстав задля витребування додаткових документів, оскільки всі розбіжності, які існували, не були наслідком підробки і не стосувалися митної вартості.

Між тим, Відповідачем все одно було поставлено вимогу протягом 10 календарних днів надати додаткові документи на підтвердження вартості товару:

1) банківські платіжні документи, які стосуються сплати фактурної вартості транспортного засобу, перевезення, транспортно-експедиторських та інших послуг за межами митної території України;

2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

3) копію митної декларації країни відправлення;

4) якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару;

6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відносно безпідставності вимоги з надання копії експортної митної декларації було зазначено вище.

Стосовно надання виписок з бухгалтерської документації, банківських платіжних документів, які стосуються сплати фактурної вартості транспортного засобу, та інших платіжних та/або бухгалтерських документів зазначаємо, що Позивачем вони не могли бути надані, оскільки:

1) предметом зовнішньоекономічної операції є харчовий продукт (капуста цвітна), а не транспортний засіб;

2) за умовами п. 3.1 Контракту № 18/19 від 08.11.19 100% оплата постачальнику може здійснюватися протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення Товару Позивачем, що підтверджується ВМД;

3) Згідно із Законом «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію. У зв`язку з прийняттям змін до Закону № 996, інвойс можна вважати первинним документом.

Згідно правил бухгалтерського обліку відображення товарів у регістрах обліку визначається лише за фактом переходу права власності на нього. Ця подія має бути документально оформлена. Для імпортних операцій таким документом буде митна декларація, у якій міститься вичерпна інформація щодо ввезеного на митну територію України товару: фіксується ціна товару, кількість, загальна сума (ураховуючи курс).

Первинним документом, на підставі якого в обліку відображається придбання товару (ввезеного на митну територію України) є митна декларація, складена з дотриманням встановлених законодавством вимог.

Отже, первинними документами, на підставі яких в обліку відображається придбання товару (ввезеного на митну територію України) є митна декларація, складена з дотриманням встановлених законодавством вимог та яка фіксує господарську операцію з узяття підприємством зобов`язання у сумі нарахованих митних платежів (ІПК ГУ ДФС у м. Києві від 15.04.2019 р. № 1608/10/26-15-14-08-13ІПК) та Інвойс, якій входить до переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів згідно частини 2 ст. 53 МКУ.

Такі документи були наявні у відповідача з часу розмитнення товару.

Водночас каталоги, специфікації виробника товару з перекладом на українську мову не могли бути направлені через їх відсутність у володінні Позивача і Брокерської компанії з причин ненадання цих документів Постачальником.

Страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, не могли бути надані, оскільки поставка Товару здійснювалася на умовах СРТ. Водночас умовами СРТ відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс передбачено, що Постачальник не має ніяких зобов`язань перед Покупцем стосовно придбання страхового покриття. Таким чином, враховуючи, що страхове покриття не було обов`язковим ані з боку Постачальника, ані з боку Позивача, останній його не здійснив, а отже, у зв`язку із фізичною неможливістю, а також в силу положення ст. 53 МК України декларантом не було і не могло бути надано Відповідачу документи, що містять відомості про вартість страхування.

В якості документа, що підтверджує кількісні характеристики, були надані зокрема CMR, інвойс, експортна декларація, сертифікат походження № D 0213229. Відповідачу також був наданий висновок про вартісні характеристики товарів, а саме, Висновок експерта від 04.02.2021 р. № 20-20/02-2021, який був поданий разом із МД.

Окрім цього, Відповідачу була надана копія прайс-листа від 01.01.2021 та копія калькуляції від 31.01.2021 р.

Щодо неправомірності винесення Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500100/2021/000003/3 від 04.02.2021р. та Картки відмови № UA00100/2021/00833 від 04.02.2021 р.

Відповідач фактично видав два Рішення про коригування на одну й ту саму поставку. Більш того, безпідставність Рішення про коригування-2 також обґрунтовується подачею декларантом нової МД № UА500100/2021/001814 від 04.02.2021 року, відомості стосовно митної вартості в якій повністю відповідали відомостям, зазначеним у Рішенні про коригування-1. Отже, за умови дотримання декларантом вимог Рішення про коригування-1 при подачі нової МД у Відповідача були відсутні будь-які підстави для винесення нового Рішення про коригування.

Також Відповідачем було порушено вимоги п. 3 ч. 2 ст. 55 МК України, оскільки Відповідачем у Рішення про коригування-2 не було витребувано новий перелік додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом, в той час як зазначений Відповідачем перелік в новому Рішенні про коригування повністю відповідав переліку документів у Рішенні про коригування-1, безпідставність надання яких власне була зазначена Позивачем вище.

З урахуванням неправомірності винесення Рішення про коригування-2 неправомірним є винесення Картки відмови-2, оскільки вона прямо пов`язана із Рішенням про коригування-2 і була винесена на підставі такого Рішення.

Крім цього неправомірність винесення Відповідачем Карток відмови випливає зі змісту ч. 11 ст. 264 МК України, відповідно якої митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав:

1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу;

2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів;

3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Оскільки подані декларантом МД № UА500100/2021/001785 від 04.02.2021 та МД

№ UА500100/2021/001814 від 04.02.2021 не відповідали жодній з вищезазначених підстав для відмови (що підтверджується відсутністю в Картках відмови посилання на такі підстави), така відмова Відповідача є неправомірною.

Таким чином, з огляду на вищевказане не зрозуміло, чому митниця не мала можливості встановити ціну Товару та визначити його митну вартість товару на підставі повного пакету документів, який був наданий декларантом для митного оформлення Товару. Вважаємо, що розмитнення товару мало бути здійснено за першим методом - за ціною договору, із чим Відповідач власне погодився у Рішенні про коригування-1.

Процесуальні дії.

Ухвалою суду від 02.04.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку ст. 262 КАС України).

Відповідно ст.162 КАС України відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву.

06.05.2021 року за вхід. № 22712/21 через канцелярію суду за підписом представника відповідача М.Ю. Берікул надано відзив на адміністративний позов.

Відзив обґрунтовано наступним.

1) В наданому до митного оформлення інвойсі АТМ002 від 31.01.2021 - вартість товару визначена в дол. США. Проте, не зазначено за які одиниці виміру визначена вартість товару.

Пунктами 2, 3, 4, 5 частини 2 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI передбачено, що до документів, які підтверджують митну вартість товарів, відносяться зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок - фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі - продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Пунктом 18 розділу VII Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН "Формуляр-зразок уніфікованого рахунку - для міжнародної торгівлі" (ЕСЕ/ ТRАDЕ/148) (Женева, вересень 1983 року) передбачають, що формуляр - зразок має три групи полів даних: у першій містяться відомості про угоду (сторони, умови і таке інше), у другому - опис товарів, позиції рахунку та кількості і таке інше, а у третій - додаткові витрати, вирахування та загальна сума рахунку з посвідчувальною заявою, якщо вона є необхідною.

В розділі "Додаток І" Інформаційного додатку до рекомендації № 1 "Формуляр-зразок Організації Об`єднаних Націй для зовнішньоторговельних документів. Керівні принципи для застосування", прийняте Центром по спрощенню процедур торгівлі та електронним діловим операціям Організації Об`єднаних Націй (СЕФАКТ ООН, ЕСЕ/ТRАDЕ/270, 2002 рік), наведене наступне визначення терміну "комерційний рахунок" - документ, що є підставою для оплати товарів, які поставляються на умовах, узгоджених між продавцем та покупцем.

Отже, комерційний рахунок (рахунок-фактура, інвойс) є підставою для оплати товарів, які поставляються на умовах, узгоджених між продавцем та покупцем.

У відповідності до пункту 2.1 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, яке затверджено постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.10.2008 за №910/15601) платник для здійснення операції з переказу коштів в іноземній валюті або банківських металів з рахунку подає до уповноваженого банку платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах за довільною формою, яке обов`язково має містити такі реквізити як суму переказу цифрами (ціла частина числа відокремлюється комою); суму переказу назву іноземної валюти словами, призначення платежу (заповнюється відповідно до вимог пункту 2.2 цієї глави). Пунктом 2.2 вищезазначеного Положення передбачено, що платник заповнює реквізит "Призначення платежу" в іноземній валюті таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті.

Відповідно до правил заповнення графи 22 митної декларації, викладених у главі 2 розділу II Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684 у графі 22 "Валюта та загальна сума за рахунком" У правому підрозділі графи зазначається сума наведених у графах 42 ЄАД і додаткових аркушів МД фактурних вартостей задекларованих товарів у валюті, код якої зазначений у лівому підрозділі графи (або сума фактурних вартостей за ЄАД і аркушами специфікації).

2 ) Згідно п.4.8 контракту продавець зобов`язаний надати покупцеві копію митної декларації країни відправлення. Проте, даний документ до митного оформлення не подавався.

Відповідно до стандартного правила 3.11 розділу 3 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (дата підписання: 18.05.1973, дата приєднання України: 15.02.2011, дата набрання чинності для України: 15.09.201 1) зміст декларації на товари визначається митною службою. Письмова форма декларації на товари повинна відповідати типовій формі ООН.

У відповідності до розділу V Додатку до рекомендації № 1 "Формуляр- зразок Організації Об`єднаних Націй для зовнішньоторговельних документів. Керівні принципи для застосування" (2001) до сектору офіційного контролю відносяться документи, що необхідні для контролю товарів у межах зовнішньоторгових операцій, який здійснюється різними офіційними органами в країнах експорту, імпорту, транзиту. Здійснення контролю є необхідними у цілях,які можуть бути згруповані наступним чином, зокрема, стягнення мит та податків, забезпечення надходжень (експортна декларація товарів, єдині адміністративні документи, вантажна декларація, та інші).

Відповідно до частини 1 статті 257 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Згідно з частиною 8 статті 264 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Пунктом 5 митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів відомості про товари: фактурна вартість товарів, митна вартість товарів та методи її визначення.

Пунктом 9 частини 8 статті 257 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ передбачено, що митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до правил заповнення графи 20 митної декларації, викладених у главі 2 розділу II Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684 у графі 20 "Умови поставки" у першому підрозділі графи наводиться скорочене літерне найменування умов поставки, у другому підрозділі графи зазначається літерний код відповідно до класифікації країн світу країни, на території якої міститься географічний пункт доставки товарів, через пропуск - назва цього географічного пункту.

Пунктами 2,4 частини 3 статті 335 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ передбачено, що разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами; комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію.

Відповідно до глави 2 розділу II Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684) в графі 44 митної декларації "Додаткова інформація / Подані документи / Сертифікати і дозволи" зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення документи:

рахунок або інший документ, що визначає вартість товару;

визначені пунктами 7-9 частини восьмої статті 257 Митного кодексу України;

визначені пунктами 1 - 11 частини третьої статті 335 Митного кодексу України.

Пунктом 3 частини 2 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI передбачено, що до документів, які підтверджують митну вартість товарів, відносяться рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).

3) Згідно контракту в графі 44 Електронної митної декларації від 08.11.2019 №18/19 п. 3 оплата за товар покупцем здійснюється на наступних умовах : - 100% передплати однак до митного оформлення дану переплату не надано.

Пунктами 2, 3 частини 2 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ передбачено, що до документів, які підтверджують митну вартість товарів, відносяться зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).

Статтею 54 Конвенція Організації Об`єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11 квітня 1980 року встановлено, що зобов`язання покупця сплатити вартість включає вжиття таких заходів і додержання таких формальностей, які можуть вимагатися згідно з договором або згідно з законами і правилами для того, щоб зробити можливим здійснення платежу.

Пунктами 1.4, 1.7 Положення про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів), яке затверджено наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 06.09.2001 №201 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.09.200 за № 833/6024) передбачено, що у розділі "Кількість та якість товару (обсяги виконання робіт, надання послуг)" договору визначаються, залежно від номенклатури, одиниця виміру товару, прийнята для товарів такого виду (у тоннах, кілограмах, штуках тощо), його загальна кількість та якісні характеристики.

Розділ "Умови платежів" зовнішньоекономічного договору визначає валюту платежу, спосіб, порядок та строки фінансових розрахунків та гарантії виконання сторонами взаємних платіжних зобов`язань. Залежно від обраних сторонами умов платежу в тексті договору (контракту) зазначаються:

умови банківського переказу до (авансового платежу) та/або після відвантаження товару або умови документарного акредитива, або інкасо (з гарантією), визначені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України і Національного банку України від 21 червня 1995 р. N 444 "Про типові платіжні умови зовнішньоекономічних договорів (контрактів) і типові форми захисних застережень до зовнішньоекономічних договорів (контрактів), які передбачають розрахунки в іноземній валюті";

умови за гарантією, якщо вона є або коли вона необхідна (вид гарантії: на вимогу, умовна), умови та термін дії гарантії, можливість зміни умов договору (контракту) без зміни гарантій.

Також у відповідності до розділу V Додатку до рекомендації № 1 "Формуляр-зразок Організації Об`єднаних Націй для зовнішньоторговельних документів. Керівні принципи для застосування" (2001) комерційний рахунок - фактура є важливим документом не тільки з точки зору його конкретної функції, але також і для його ролі у межах інших процедур, наприклад, процедури визначення митної вартості.

Частинами 3, 6 статті 344 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436-ІУ передбачено, що міжнародні розрахунки регулюються нормами міжнародного права, банківськими звичаями і правилами, умовами зовнішньоекономічних контрактів, валютним законодавством країн - учасниць розрахунків. Для здійснення міжнародних розрахунків використовуються комерційні документи: коносамент, накладна, рахунок-фактура, страхові документи (страховий поліс, сертифікат), документ про право власності та інші комерційні документи.

Частиною 2 статті 7 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ передбачено, що державна митна справа здійснюється з додержанням прийнятих у міжнародній практиці форм декларування товарів, методів визначення митної вартості товарів, систем класифікації та кодування товарів та системи митної статистики, інших загальновизнаних у світі норм і стандартів.

Згідно з резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 28.03.1947 (документ Е/402) заснована Європейська економічна комісія ООН, яка у відповідності до пункту 4 зазначеної резолюції уповноважена подавати рекомендації з будь-якого питання, що входить до її компетенції, безпосередньо урядам країн, які у ній представлені.

Пункти 18, 19 розділу VII Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН "Формуляр-зразок уніфікованого рахунку - для міжнародної торгівлі" (ЕСЕ/ТЯАОЕ/148) (Женева, вересень 1983 року) передбачають, що формуляр - зразок має три групи полів даних: у першій містяться відомості про угоду (сторони, умови і таке інше), у другому - опис товарів, позиції рахунку та кількості і таке інше, а у третій - додаткові витрати, вирахування та загальна сума рахунку з посвідчувальною заявою, якщо вона є необхідною. Відомості про угоду наводяться з наступними заголовками, зокрема, з заголовком "Умови поставки та платежу" - ці відомості повинні зазначатися або конкретним посиланням на стандарті умови, такі, як ІНКОТЕРМС, або шляхом точного опису застосовуваних умов.

Отже, положення вищезазначених міжнародних , документів та норм законодавства України передбачають зазначення достовірних відомостей про умови оплати товарів в зовнішньоекономічному договорі (контракті) та в рахунку-фактур і (інвойсі), а тому встановлено, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

На підставі ч.3 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 449с VI, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, Одеською митницею Держмитслужби повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:

1) банківські платіжні документи, які стосуються сплати фактурної вартості транспортного засобу, перевезення, транспортно-експедиторських та інших послуг за межами митної території України;

2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

4) копію митної декларації країни відправлення;

5) якщо здійснювались страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

6) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

У відповідності до частини 6 статті 53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

У відповідності до частини 6 статті 53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

04.02.2021 декларантом надіслано лист №04/02-21 та додаткові документи: пакувальний лист б/н від 31.01.2021,

лист калькуляція б/н від 31.01.2021,

прайс - лист б/н від 31.01.202,

висновок експерта від 04.02.2021 № 20- 20/02-2021.

У наданій до митного оформлення копії митній декларації країни відправлення від 01.02.2021 № 21411600ЕХ000219 не зазначені реквізити зовнішньоекономічного договору (контракту) та/або інвойсу, що унеможливлює ідентифікацію даного документу з партією товарів, що оцінюється.

В наданому до митного оформлення інвойсі-від 31.01.2021 №АТМ002, відсутні підписи та печатки посадової особи, що видала документ.

Крім того висновок експерта від 04.02.2021 № 20-20/02-2021 взятий до уваги та не може бути визначальний при визначенні митної вартості товарів, що оцінюються, оскільки зроблено на основі наданих до митного оформлення товаросупровідних документів. Тобто експерт посилається виключно на цінову політику фірми виробника та інші розбіжності.

Таким чином, декларантом не надані банківські платіжні документи, які стосуються сплати фактурної вартості транспортного засобу, перевезення транспортно-експедиторських та інших послуг за межами митної території України згідно п. 4 ч. 2 ст. 53 МКУ банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару згідно п.8 ч.2 ст.53 МКУ- страхові документи, а також документи що містять відомості про вартість страхування.

Декларантом не було надано всіх запитуваних додаткових документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ.

В рамках проведення консультації з декларантом відповідно до частини 5 статті 55 Митного кодексу України, затвердженого Законом України від 13.03.12 №4495-VІ повідомляємо наступне. Відповідно до вимог п. 3 ст.52 МКУ декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості, у разі потреби уточнення інформації; 2) письмово звертатися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг під надання гарантій відповідно до розділу X МКУ, або сплатити митні платежі згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною митним органом, у разі відсутності у них на день митного оформлення достатньої інформації, необхідної для визначення числових значень складових митної вартості, або в разі їх незгоди з митною вартістю, визначеною митним органом; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти;4) оскаржувати в порядку, визначеному главою 4 МКУ, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, установлених статтею 255 МКУ для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених МКУ, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;8) у випадках та в порядку, визначених МКУ, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

За таких обставин, оскільки жоден із затребуваних митницею документів не наданий, метод визначення митної вартості за ціною угоди не може бути використаний.

З метою забезпечення повноти оподаткування товару було проведено аналіз бази даних АСМО «Інспектор» та ЄА1С Держмитслужби та встановлено, що рівень митної вартості щодо подібних товарів у максимально наближений до митного оформлення час є більшим і становить : по товару №1 - 1,4 дол. США/кг (МД від 31.01.2021 № UA500110/2021/002436, від 19.01.2021 №

UA500080/2021/000763, № UA500100/2021/001759 від 03.02.2021 ), ніж заявлено декларантом ( 0,50 дол. США/кг) .

Враховуючи вищезазначене, митну вартість №1 скориговано.

Товари були випущені у вільний обіг за МД від 04.02.2021 № UA500100/2021/001823 відповідно митної вартості товарів на підставі рішення про коригування митної вартості №UA500100/2021 /000003/3 від 04.02.2021, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу.

Гарантії надані у наступних сумах:

Вид: 20 сума: 39304,98 СП: 55 Вал: UAН

Вид: 28 сума: 86470,96 СП:55 Вал: UAН

У разі незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X МКУ в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч.7 ст.55 МКУ.

Декларант має право на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або суду.

Згідно з положеннями п. 1 ст. 55 МКУ митним органом було здійснено коригування митної вартості на вищезазначений товар, винесено та видано Рішення про коригування митної вартості товарів від 04.02.2021 №UА500100/2021/000003/3 та складана картка відмови в митному оформленні № UА00100/2021/00833 від 04.02.2021 відповідно до ст. 256 МКУ.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

04.02.2021 року TOB «OTОMAH» (Брокерська компанія), діючи в інтересах ТОВ «АТАМАН І К» на підставі Договору № 20/04-20 від 20.04.2020 р., звернулось до Одеської митниці Держмитслужби (у зв`язку із імпортуванням та ввезенням на територію України товару (МД № UA500100/2021/001785 від 04.02.2021 року), а саме - капуста цвітна свіжа, країна виробництва - Туреччина (Товар).

04.02.2021 року TOB «ОТОМАН» було спочатку отримано від Відповідача Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500100/2021/000003/3.

04.02.2021 року прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500100/2021/00833.

Відповідно до Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500100/2021/000003/3 митна вартість Товару фактично не була відкоригована.

В якості підстави для здійснення коригування відповідачем у Рішенні про коригування митної вартості товарів № UA500100/2021/000003/3 зазначено, що:

1) в наданому до митного оформлення інвойсі № АТМ002 від 31.01.2021- вартість товару визначена в дол. США. Проте, не зазначено за які одиниці виміру визначена вартість товару;

2) згідно п.4.8. контракту продавець зобов`язаний надати покупцеві копію митної декларації країни відправлення, проте, даний документ до митного оформлення не додавався;

3) згідно до зазначеного контракту в графі 44 Електронної митної декларації від 08.11.2019 № 09/20 п. 3 оплата за товар покупцем здійснюється на наступних умовах: - 100% передплати, однак до митного оформлення дану переплату не надано.

На підставі вищевикладеного відповідачем поставлено вимогу TOB «ОТОМАН» про надання протягом 10 календарних днів додаткових документів.

Декларантом надіслано лист № 04/02-21 від 04.02.2021, яким надано додаткові документи, та в якому зазначено пояснення щодо безпідставності витребування документів.

Відповідач у Рішенні про коригування-1 дійшов висновку, що декларантом не надані банківські платіжні документи, які стосуються сплати фактурної вартості транспортного засобу, перевезення, транспортно-експедиторських та інших послуг за межами митної території України, згідно п.4 ч.2 ст.53 МКУ - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, згідно п.8 ч.2 ст.53 МКУ - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500100/2021/00833 причини відмови у прийнятті митної декларації полягали у наступному:

«Згідно ст. 55 МКУ митним органом здійснено коригування митної вартості. Винесено рішення про коригування митної вартості №UA500100/2021/000003/3 від 04.02.2021».

З урахуванням зазначених у Рішенні про коригування митної вартості висновків ТОВ «ОТОМАН» подало нову декларацію № UA500100.2021.001814 від 04.02.2021 року, митна вартість в якій повністю відповідала митній вартості, визначеній відповідачем у Рішенні про коригування митної вартості.

Відповідачем прийнято Рішення про коригування № UA500100/2021/000003/3 від 04.02.2021, яким визначено, що подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) в наданому до митного оформлення інвойсі АТМ002 від 31.01.2021- вартість товару визначена в дол. США.

Проте, не зазначено за які одиниці виміру визначена вартість товару;

2) згідно п.4.8.контракту продавець зобов`язаний надати покупцеві копію митної декларації країни відправлення. Проте, даний документ до митного оформлення не подавався;

3) згідно з зазначеного контракту в графі 44 Електронної митної декларації від 08.11.2019 №18/19 п.3 оплата за товар покупцем здійснюється на наступних умовах :-100% передплати однак до митного оформлення дану переплату не надано.

Враховуючи вищезазначене, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ декларанта було зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) банківські платіжні документи, які стосуються сплати фактурної вартості транспортного засобу, перевезення, транспортно - експедиторських та інших послуг за межами митної території України;

2) копію митної декларації країни відправлення;

3) якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

4) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару;

6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларантом надіслано лист № 04/02-21 від 04.02.2021 надані додаткові документи.

Таким чином, декларантом не надані банківські платіжні документи, які стосуються сплати фактурної вартості транспортного засобу, перевезення, транспортно -експедиторських та інших послуг за межами митної території України, згідно п.4 ч.2 ст.53 МКУ - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, згідно п.8 ч.2 ст.53 МКУ - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Отже, декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ не спростовані наявні розбіжності у документах.

В Рішенні про коригування, відповідач відкоригував митну вартість товару наступним чином: митна вартість Товару була збільшена до USD 21840,0 у порівнянні із заявленою ТОВ «ОТОМАН» митною вартістю, а саме - USD 7800,0 (218361,00 грн.).

Через неусунення розбіжностей, ненадання декларантом повного пакету документів та невідповідності обраного декларантом методу визначення митної вартості, відповідачем у Рішенні про коригування митної вартості було застосовано другорядний метод визначення митної вартості - за ціною договору щодо ідентичних товарів.

04.02.2021 року, відповідачем прийнята Картка відмови стосовно № UA500100/2021/001814 від 04.02.2021 року.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч. 1 ст. 68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Конституція України (в редакції станом на 30.09.2016 року) містить статтю 124 «…Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.», яка визначає можливість судового захисту за наявності юридичного спору.

Юридичний спір в даній справі виник у зв`язку із винесенням відповідачем рішення про коригування митної вартості товару № UA500100/2021/000003/3 від 04.02.2021р. та Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA00100/2021/00833 від 04.02.2021 р..

Спірні правовідносини виникли у сфері митної справи і стосуються процедури визначення митної вартості товарів та правомірності рішень відповідача щодо коригування митної вартості товару, котрий імпортується на митну територію України, та регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012р. №4495-VI (зі змінами та доповненнями), відповідно до статті 49 якого митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно із ч. 2 ст. 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.11.2018 року по справі № 826/18258/13-а.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною другою статті 57 МК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до частини першої статті 58 МК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною другою статті 58 МК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Щодо відсутності одиниці виміру в інвойсі.

В інвойсі АТМ002 від 31.01.2021 визначено, що одиницею виміру є кілограм (KG).

Щодо ненадання копії митної декларації країни відправлення.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що копія митної декларації країни відправлення 21411600ЕХ000219 від 01.02.2021 р. надавалася відповідачу Одеській митниці Держмитслужби одночасно із МД UА500100/2021/001785 від 04.02.2021 та зазначалася у графі 44 під кодом « 9610».

При цьому, до переліку основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, експортну митну декларацію продавця законодавцем не включено.

Копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати виключно за наступними умовами:

- документи, зазначені у ч.2 ст. 53 Митного кодексу України містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті зі ці товари

- за умови її наявності.

Отже, законодавець вважає митну декларацію країни відправлення виключно додатковим документом, який може бути витребуваний за наявністю розбіжностей ти наданий декларантом виключно лише за її наявності у останнього, за умови її існування взагалі.

Щодо ненадання до митного оформлення переплати.

МК України не встановлено обов`язку позивача надавати разом із митною декларацією митному органу «переплату».

Відповідач не деталізував поняття «переплати», у зв`язку із чим виникає питання, у вигляді якого документа «переплата» мала бути надана відповідачу.

Пунктом 3.1 Контракту № 18/19 від 08.11.2019 встановлено, що оплата за товар може відбуватися протягом 14 днів після митного очищення Товару Покупцем, що підтверджується ВМД.

З огляду на те, що на момент подання МД оплата Товару позивачем здійснена не була, платіжний документ на момент подачі митної декларації не подавався через його відсутність.

Щодо вимоги відповідача надати додаткові документи.

Стосовно надання виписок з бухгалтерської документації, банківських платіжних документів, які стосуються сплати фактурної вартості транспортного засобу, та інших платіжних та/або бухгалтерських документів зазначаємо, що Позивачем вони не могли бути надані, оскільки:

1) предметом зовнішньоекономічної операції є харчовий продукт (капуста цвітна), а не транспортний засіб;

2) за умовами п. 3.1 Контракту № 18/19 від 08.11.19 100% оплата постачальнику може здійснюватися протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення Товару Позивачем, що підтверджується ВМД;

3) Згідно із Законом «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію. У зв`язку з прийняттям змін до Закону № 996, інвойс можна вважати первинним документом.

Згідно правил бухгалтерського обліку відображення товарів у регістрах обліку визначається лише за фактом переходу права власності на нього. Ця подія має бути документально оформлена. Для імпортних операцій таким документом буде митна декларація, у якій міститься вичерпна інформація щодо ввезеного на митну територію України товару: фіксується ціна товару, кількість, загальна сума (ураховуючи курс).

Первинним документом, на підставі якого в обліку відображається придбання товару (ввезеного на митну територію України) є митна декларація, складена з дотриманням встановлених законодавством вимог.

Отже, первинними документами, на підставі яких в обліку відображається придбання товару (ввезеного на митну територію України) є митна декларація, складена з дотриманням встановлених законодавством вимог та яка фіксує господарську операцію з узяття підприємством зобов`язання у сумі нарахованих митних платежів (ІПК ГУ ДФС у м. Києві від 15.04.2019 р. № 1608/10/26-15-14-08-13ІПК) та Інвойс, якій входить до переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів згідно частини 2 ст. 53 МКУ.

Вищевказані документи були надані відповідачу під час розмитнення товару.

Водночас каталоги, специфікації виробника товару з перекладом на українську мову не могли бути направлені через їх відсутність у володінні Позивача і Брокерської компанії з причин ненадання цих документів Постачальником.

Страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, не могли бути надані, оскільки поставка Товару здійснювалася на умовах СРТ. Водночас умовами СРТ відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс передбачено, що Постачальник не має ніяких зобов`язань перед Покупцем стосовно придбання страхового покриття. Таким чином, враховуючи, що страхове покриття не було обов`язковим ані з боку Постачальника, ані з боку позивача, останній його не здійснив, а отже, у зв`язку із фізичною неможливістю, а також в силу положення ст. 53 МК України декларантом не було і не могло бути надано відповідачу документи, що містять відомості про вартість страхування.

В якості документа, що підтверджує кількісні характеристики, були надані зокрема CMR, інвойс, експортна декларація, сертифікат походження № D0213229. Відповідачу також був наданий висновок про вартісні характеристики товарів, а саме, Висновок експерта від 04.02.2021 р. № 20-20/02-2021, який був поданий разом із МД.

Також, відповідачу надана копія прайс - листа від 01.01.2021 та копія калькуляції від 31.01.2021 р.

Отже, зазначені відомості не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.

У зв`язку із цим суд вважає висновок митного органу про те, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів - необґрунтованим.

Так, митним органом не наведено достатнього обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

При цьому розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

За встановлених судом обставин, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані представником позивача для митного оформлення товару. При цьому досліджені судом документи, які містяться в матеріалах справи, є належними та в повній мірі відповідають вимогам МКУ до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги, а тому відповідачем безпідставно застосовано інший метод визначення митної вартості у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів № UA 500100/2021/000003/3 від 04.02.2021.

В разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому митним органом жодним чином не спростовано контрактну ціну оцінюваного товару, об`єктивну можливість і спроможність відповідача визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 Митного кодексу України. Відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за № 883/21195, у графі 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зокрема зазначено, що посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Приймаючи рішення про визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за другорядним резервним методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом визначено таку вартість товару, що є порушенням ст.55 Митного кодексу України.

Крім того, наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору.

За таких обставин, під час розгляду справи митний орган не довів належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

Верховний Суд у постанові від 20.08.2020 року по справі №815/4945/17 зазначено: «Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що право митного органу на витребування від декларанта додаткових документів виникає лише у разі наявності обґрунтованого сумніву у повноті та/або достовірності відомостей про митну вартість товарів, однією з підстав виникнення якого є виявлення розбіжностей у поданих декларантом документах і такі розбіжності мають впливати саме на числове значення складових митної вартості товарів.

Проаналізувавши надані до митного оформлення документи та підстави для коригування митної вартості, викладені у спірному рішенні, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів».

Згідно рішення п. 71 Європейського суду з прав людини у справі "Звежинський проти Польщі" позбавлення майна, може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності.

Під час втручання необхідно дотримуватися "справедливої рівноваги" між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (рішення у справі "Pressos Compania Naviera S. A." та інші проти Бельгії". Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар.

При цьому, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок.

Крім цього, згідно п. 17 рішення у справі "TOB "Полімерконтейнер" проти України", будь-яке втручання, включаючи те, яке виникло в результаті заходів для забезпечення сплати податків, не повинно порушувати "справедливого балансу" між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення такого балансу в цілому відображається в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на зацікавлену особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Верховний Суд у постанові від 13.08.2020 року по справі №815/1935/16 вказав: «Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності».

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», п.29.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «АТАМАН І К» є правомірні, документально підтверджені, та обґрунтовані, базуються на положеннях чинного законодавства, отже підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги ТОВ «АТАМАН І К» задоволено, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Державної митної служби.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 12, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «АТАМАН І К» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування Рішення про коригування митної вартості та скасування Картки відмови в прийнятті митної декларації - задовольнити повністю.

Визнати противоправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500100/2021/000003/3 від 04.02.2021р.

Визнати противоправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA00100/2021/00833 від 04.02.2021 р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Державної митної служби на користь позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АТАМАН І К» судові витрати по сплаті судового збору за платіжним дорученням № 1352 від 25.02.2021 р. у розмірі 4540,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII Перехідні положення КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АТАМАН І К" - адреса: 65005, м.Одеса, вул. Бугаївська, буд. 21/49, оф. 31, ідентифікаційний код юридичної особи 41277430, телефон:

Одеська митниця Держмитслужби - адреса: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а, , телефон ,

Головуючий суддя Потоцька Н.В.