Справа № 560/1533/21
Суддя: Ковальчук А.М.
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1533/21
РІШЕННЯ

іменем України

27 травня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук А.М.

за участю:секретаря судового засідання Матвійчук А.М. позивача ОСОБА_1 представника позивача Крижанівської М.О. представника відповідача Стасюка Р.В.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 до Ярмолинецької селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Ярмолинецької селищної ради в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення №21 Ярмолинецької селищної ради Ярмолинецького району Хмельницької області від 12.01.2021 "Про розгляд заяви ОСОБА_1 ". Зобов`язати Ярмолинецьку селищну раду Ярмолинецького району Хмельницької області встановити межі та межові знаки на земельній ділянці призначеної для обслуговування будівлі зерноскладу з його складовими (площадками та огорожею), що розташована по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 28.12.2020 звернувся до відповідача із заявою в якій просив встановити межі та межові знаки земельної ділянки, призначеної для обслуговування нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а також просив вжити заходів та організувати проїзди/проходи від воріт колишнього зерноскладу КСП до будівель та споруд, що розташовані за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 . До заяви додав копії паспорта громадянина України, технічного паспорта на будівлю зерноскладу, рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 16.03.2009 та договір дарування від 21.04.2017 №540, а також інформаційну довідку із Державного реєстру речових прав.

Вказує, що 12.01.2021 Ярмолинецька селищна рада Ярмолинецького району Хмельницької області, прийняла рішення №21 «Про розгляд заяви ОСОБА_1 », яким:

1. Рекомендувати ОСОБА_1 разом із іншими власника нежитлової будівлі зерноскладу звернутися до землевпорядної організації, що має ліцензію на проведення відповідних робіт щодо розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки призначеної для обслуговування будівлі зерноскладу за адресою: АДРЕСА_1 , на території Ярмолинецької селищної ради за межами населеного пункту смт. Ярмолинці. В бюджеті селищної ради непередбачено коштів на розробку землевпорядної документації, для громадян та організацій під їх нерухомим майном.

2. Погодити в подальшому встановлення тимчасового, строкового сервітуту на земельну ділянку площею 0,0845 га, кадастровий номер :03:019:0224, для проходу/проїзду до будівлі зерноскладу за адресою АДРЕСА_1 ,е, на території Ярмолинецької селищної ради за межами населеного пункту смт. Ярмолинці.

3. Рекомендувати ОСОБА_1 звернутися до сусідніх землевласників щодо встановлення сервітуту, обмежень, щодо проходу - проїзду через їх земельні ділянки до будівлі зерноскладу за адресою АДРЕСА_1 , на території Ярмолинецької селищної ради за межами населеного пункту смт. Ярмолинці.

Позивач вважає рішення відповідача №21 від 12.01.2021 незаконним, прийняте із порушенням вимог чинного законодавства, а тому є таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.02.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання.

Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, у зв`язку з тим, що Ярмолинецькою селищною радою як органом місцевого самоврядування прийнято законне рішення №21 від 12.01.2021 "Про розгляд заяви ОСОБА_1 ".

Вказує, що визначити точне місце розташування та, виходячи з нього, технічну можливість виділу ОСОБА_1 площадки площею 1280 кв.м. та огорожі току (панелі 18 шт., металеві ворота) немає можливості. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Від позивача надійшла відповідь на відзив в якій просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Від третьої особи на адресу суду надійшов відзив в якому вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є неправомірними, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд адміністративний позов задоволити в повному обсязі.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився надіслав до суду заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши позовну заяву, відзиви на позовну заяву, відповідь на відзив, оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 28.12.2020 звернулася до відповідача із заявою в якій просила встановити межі та межові знаки земельної ділянки, призначеної для обслуговування нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а також просила вжити заходів та організувати проїзди/проходи від воріт колишнього зерноскладу КСП до будівель та споруд, що розташовані за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 . До заяви додано копії паспорта громадянина України, технічного паспорта на будівлю зерноскладу, рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 16.03.2009 та договір дарування від 21.04.2017 №540, а також інформаційну довідку із Державного реєстру речових прав.

12.01.2021 Ярмолинецька селищна рада Ярмолинецького району Хмельницької області, прийняла рішення №21 «Про розгляд заяви ОСОБА_1 », яким: - рекомендовано ОСОБА_1 разом із іншими власника нежитлової будівлі зерноскладу звернутися до землевпорядної організації, що має ліцензію на проведення відповідних робіт щодо розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки призначеної для обслуговування будівлі зерноскладу за адресою: АДРЕСА_1 , на території Ярмолинецької селищної ради за межами населеного пункту смт. Ярмолинці. В бюджеті селищної ради непередбачено коштів на розробку землевпорядної документації, для громадян та організацій під їх нерухомим майном; - погодити в подальшому встановлення тимчасового, строкового сервітуту на земельну ділянку площею 0,0845 га, кадастровий номер :03:019:0224, для проходу/проїзду до будівлі зерноскладу за адресою АДРЕСА_1 ,е, на території Ярмолинецької селищної ради за межами населеного пункту смт. Ярмолинці; - рекомендовано ОСОБА_1 звернутися до сусідніх землевласників щодо встановлення сервітуту, обмежень, щодо проходу - проїзду через їх земельні ділянки до будівлі зерноскладу за адресою АДРЕСА_1 , на території Ярмолинецької селищної ради за межами населеного пункту смт. Ярмолинці.

Позивач не погодившись із прийнятим відповідачем рішенням №21 від 12.01.2021, звернувся до суду про його скасування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч.3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу).

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди.

Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації.

Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

У разі набуття права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), який розташований на землях державної або комунальної власності, що перебувають у користуванні іншої особи, та необхідності поділу земельної ділянки площа земельної ділянки, що формується, не може бути меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, визначених статтею 121 Земельного кодексу України (крім випадків, коли формування земельної ділянки в такому розмірі є неможливим).

Згідно із статтею 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно із ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 106 Земельного кодексу України встановлено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Згідно із ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, вирішує земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів, розташування обмежень у використанні земель та земельних сервітутів.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Відповідно до ст. 159 ЗК України земельні спори розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви.

Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин.

Відсутність однієї із сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляд і прийняття рішення.

У рішенні органу місцевого самоврядування або центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, визначається порядок його виконання.

Рішення передається сторонам у триденний строк з дня його прийняття.

Таким чином, саме рада повинна була вирішити питання про розмір земельної ділянки, а також вирішити спір, що виник між сторонами у справі щодо узгодження меж земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 30 вересня 2014 року №К/800/51578/13.

Згідно з положеннями частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, без дотримання вимог частини 2 статті 2 КАС України, що свідчить про допущення відповідачем як суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності стосовно розгляду поданого позивачем клопотання (заяви).

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 22.12.2018 у справі №804/1469/17, від 14.08.2019 у справі №0640/4434/18 та від 12.09.2019 у справі №0640/4248/18.

Суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. При цьому суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності його дій у спірних правовідносинах, тому на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки наданих доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов необхідно задоволити в повному обсязі.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено 1816 грн судового збору за подання позовної заяви. Тому такі витрати слід присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Крім того, у позовній заяві також зазначено, що витрати які позивач планує понести при розгляді справи, становлять 20000 грн.

Вирішуючи дане клопотання суд враховує таке.

Згідно з частиною 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивач не надав до суду договір про надання правової допомоги та документи, які підтверджують оплату гонорару адвокату в сумі 20000 грн.

Враховуючи те, що наданими до суду документами витрати на правничу допомогу у цій адміністративній справі не підтверджені, тому в задоволенні клопотання про відшкодування витрат при розгляді справи у розмірі 20000 грн необхідно відмовити.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 до Ярмолинецької селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати рішення №21 Ярмолинецької селищної ради Ярмолинецького району Хмельницької області від 12.01.2021 "Про розгляд заяви ОСОБА_1 ".

Зобов`язати Ярмолинецьку селищну раду Ярмолинецького району Хмельницької області встановити межі та межові знаки на земельній ділянці призначеної для обслуговування будівлі зерноскладу з його складовими (площадками та огорожею), що розташована по АДРЕСА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Ярмолинецької селищної ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 01 червня 2021 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Ярмолинецька селищна рада (вул. Центральна, 14,Ярмолинці,Ярмолинецький район, Хмельницька область,32100 , код ЄДРПОУ - 05399248)
Третя особа:ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3

Головуючий суддя А.М. Ковальчук