Справа № 480/2096/21
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 червня 2021 р.Справа № 480/2096/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: Калиновського В.А., Макаренко Я.М., Мінаєвої О.М. у справі 480/2096/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Другого апеляційного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 по справі № 480/2096/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди.

26.05.2021 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву про відвід колегії суддів Другого апеляційного адміністративного суду у складі: Калиновський В.А.- головуючий суддя, судді: Мінаєва О.М., Макаренко Я.М.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2021 визнано необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід колегії суддів Другого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючий суддя - Калиновський В.А., судді: Макаренко Я.М., Мінаєва О.М. у справі № 480/2096/21.

Провадження у справі зупинено для вирішення питання про відвід в порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 КАС України.

Ухвалою судді Другого апеляційного адміністративного суду Мельнікової Л.В. від 31.05.2021 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Другого апеляційного адміністративного суду Калиновського В.А., Макаренко Я.М., Мінаєвої О.М. - відмовлено.

31.05.2021 позивачем ОСОБА_1 повторно подано заяву про відвід колегії суддів Другого апеляційного адміністративного суду у складі: Калиновський В.А.- головуючий суддя, судді: Мінаєва О.М., Макаренко Я.М. Також позивач просить розглянути відвід у судовому засіданні за його особистої участі в режимі відеоконференції.

Заява мотивована тим, що позивач має обґрунтовану недовіру до визначеного складу суду, оскільки вважає, що відповідно до Конститтуції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, тому вимоги ухвали судді Мельнікової Л.В. від 31.05.2021 не відповідають правовим приписам та не обов`язкові до виконання. Також вважає, що суддя Мельнікова Л.В. прийняла рішення на підставі припущень.

Щодо клопотання про розгляд заяви про відвід колегії суддів у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції колегія суддів зазначає наступне.

За правилами ч. 11 ст. 40 КАС України питання про відвід вирішується невідкладно. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

За встановлених вище обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для призначення розгляду заяви про відвід у відкритому судовому засіданні, а отже заява про відвід підлягає розгляду в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, дослідивши доводи заяви та матеріали справи, дійшла висновку, що заява про відвід колегії суддів задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з ч. 3 ст. 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Слід зазначити, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Ця норма узгоджується зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення Європейського Суду з прав людини від 10 грудня 2009 року у справі "Мироненко і Мартенко проти України", заява № 4785/02 та рішення Європейського Суду з прав людини від 9 січня 2013 року у справі "Олександр Волков проти України", заява № 21722/11).

Практика цього Суду свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункті 45-50 рішення ЄСПЛ у справі "Морель проти Франції"; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі "Пескадор Валеро проти Іспанії") або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі "Лука проти Румунії"), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії"; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі "Пабла Кю проти Фінляндії"; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі "Мікалефф проти Мальти").

ЄСПЛ в пункті 49 рішення у справі "Білуха проти України" вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52 рішення у справі "Білуха проти України").

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами. Тобто, відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Однак, доводи наведені у заяві про відвід колегії суддів у складі: Калиновського В.А., Мінаєвої О.М., Макаренко Я.М. не дають підстав вважати їх обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що обставини, зазначені позивачем у заяві про відвід колегії суддів, свідчать лише про незгоду заявника з ухвалою судді Мельнікової Л.В., яка не є членом колегії та окремими її діями, пов`язаними з розглядом інших судових справ, що у відповідності до зазначених вище вимог законодавства не може бути підставою для відводу.

Окрім цього, заява про відвід не містить посилання на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають участь суддів Другого апеляційного адміністративного суду Калиновського В.А., Мінаєвої О.М., Макаренко Я.М. у розгляді цієї справи відповідно до ст. 36 та 37 КАС України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що викладені позивачем підстави для відводу колегії суддів у складі: Калиновського В.А., Мінаєвої О.М., Макаренко Я.М. є необґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що порядок вирішення заявленого відводу передбачено статтею 40 КАС України.

Згідно з частинами 3, 4 статті 40 КАС України, питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки вищезазначена заява про відвід надійшла до суду до розгляду апеляційної скарги по суті, така заява підлягає передачі на розгляд іншому судді.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд заяви про відвід колегії суддів у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Визнати необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід колегії суддів Другого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючий суддя - Калиновський В.А., судді: Макаренко Я.М., Мінаєва О.М. у справі № 480/2096/21.

Провадження у справі зупинити для вирішення питання про відвід в порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Калиновський В.А.
Судді Кононенко З.О. Макаренко Я.М.