Справа № 420/10349/20
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 червня 2021 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні заяву про відмову від позову та про закриття провадження у справі за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації (; адреса: вул. Т. Шевченко, 169, смт. Овідіополь, Овідіопольський район, Одеська область, 67801), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання виплатити компенсацію,-

В С Т А Н О В И В:

08 жовтня 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації, в якому представник позивачки просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації щодо невиплати ОСОБА_1 компенсацію послуги «муніципальна няня» на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

зобов`язати Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації (; адреса: вул. Т. Шевченко, 169, смт. Овідіополь, Овідіопольський район, Одеська область, 67801) виплатити ОСОБА_1 (паспорт: НОМЕР_3 ; ІІН НОМЕР_1 ) компенсацію послуги «муніципальна няня» на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з січня 2020 року по вересень 2020 року включно у сумі 14472 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/10349/20 о 17:42:55 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) згідно ст.263 КАС України, а також витребувано від Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_1 .

08.11.2020 року за вх.№ЕС/891/20 від представника ОСОБА_1 надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно якої вона просила суд:

визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації щодо невиплати ОСОБА_1 (паспорт: НОМЕР_3 ; ІІН НОМЕР_1 ) компенсації послуги «муніципальна няня» на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

зобов`язати Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації (; адреса: вул. Т. Шевченко, 169, смт. Овідіополь, Овідіопольський район, Одеська область, 67801) виплатити ОСОБА_1 (паспорт: НОМЕР_3 ; ІІН НОМЕР_1 ) компенсацію послуги «муніципальна няня» на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 6379,86 гривень.

Ухвалою суду від 18.12.2020 року вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Призначено перше судове засідання на 19.01.2021 року, яке було відкладено на 10.02.2021 року.

10.02.2021 року за вх.№ЕС/249/21 від представника позивача надійшла заява про відмову від позову внаслідок задоволення позовних вимог Управлінням соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації. Так в обґрунтування заявленого клопотання представник позивача зазначила, що відповідачем було прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 компенсації послуги муніципальна няня за період січень 2020 року по вересень 2020 року, у зв`язку з чим вимоги позивача за змістом заявленого адміністративного позову по справі №420/10349/20 були задоволені в повному обсязі. Також представник позивача просила суд стягнути з відповідача сплачений позивачем за подання адміністративного позову судовий збір та витрати на правову допомогу.

Представник Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації у заяві від 10.02.2021 року (вх.№6609/21) підтримала клопотання позивача про закриття провадження у справі. Водночас відповідачем було подано до суду клопотання про зменшення розміру витрат, понесених позивачкою на правничу допомогу.

Згідно ч.9 ст.205 КАС України справу розглянуто у порядку письмового провадження.

Вирішуючи клопотання позивача про закриття провадження у справі №420/10349/20, суд враховує наступне.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 2 та ст. 8 КАС України однією із засад адміністративного судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.ч. 1-3 ст. 9 КАС України).

Відповідно до положень частини 1 ст. 44 КАС України особи, які беруть участь у справі, мають рівні процесуальні права і обов`язки.

Пунктом 3 частини 3 ст. 44 КАС України визначено право учасника справи подавати до адміністративного суду заяви та клопотання.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина 1 ст. 166 КАС України)

Частиною 2 цієї статті КАСУ визначено, що заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом (частина 3 ст. 166 КАСУ).

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у ст.44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову, що також кореспондується із положеннями ч. 1 ст. 189 КАС України.

Згідно ст.189 КАС України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог. Суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Частиною 2 ст. 239 КАС України визначено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Представник позивачки адвокат Артем`єва Христина Миколаївна діє на підставі ордеру (а.с.8), де відсутня вказівка на обмеження її повноважень (а.с.32).

Частиною шостою статті 47 Кодексу встановлено, що суд не приймає відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем і не визнає умов примирення сторін, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

На підставі вищезазначеного, враховуючи те, що відмова позивача від позову не порушує права та інтереси сторін, не суперечить положенням КАС України, суд доходить висновку про можливість задоволення клопотання позивача та закриття провадження у справі №420/10349/20 із прийняттям відмови від позову.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Так згідно ст.140 КАС України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Так судом встановлено, що позивачем при подачі адміністративного позову було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням №84449 від 08.10.2020 року (а.с.7).

З огляду на вищезазначене, враховуючи те, що прийняття судом відмови позивача від позову відбулося внаслідок задоволення його позовних вимог відповідачем після подання позовної заяви, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 840,80 грн. з Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI (далі - Закон №5076-VI).

Відповідно до ч. 3 Закону №5076-VI адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно п. 1, 2, 6 ч. 1, 2 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №5076-VI інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Частиною 3 статті 30 Закону №5076-VI встановлено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Крім вищезазначеного закону, порядок оплати праці адвоката регулюється Правилами адвокатської етики, затверджених 09.06.2017 року з`їздом адвокатів України.

Так відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики - формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту є гонорар.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до частин 4 та 5 статті 134 КАС України, законодавцем запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Так розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, у Кодексі адміністративного судочинства закладені критерії оцінки як співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу тощо), так і критерій пов`язаності цих витрат із веденням справи взагалі (пов`язаності конкретних послуг адвоката із веденням саме цієї судової справи, а не іншої справи).

При цьому суд звертає увагу, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та покладається на сторону, яка подає таке клопотання.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було винесене судове рішення у справі, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ті самі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04, п. 269).

Верховним Судом у своїх постановах від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, від 17.09.2019 року у справі №810/3806/18, від 31.03.2020 року у справі №726/549/19, неодноразово висловлювалась правова позиція, згідно якої на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 24.04.2018 року по справі №814/1258/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості правової допомоги, а не лише з визначенням загальної вартості наданої допомоги. Такий розрахунок може бути відображений у звіті про виконану роботу, розрахунку чи акті здачі-приймання робіт із конкретизацією кожної вчиненої процесуальної дії.

Суд зазначає, що представником позивача до суду було надано копію Договору №02/06 про надання правничої допомоги від 22.06.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 (як клієнтом) та адвокатом Артем`євою Кристиною Миколаївною (як виконавцем).

Відповідно до зазначеного договору адвокат зобов`язується здійснити представництво Клієнта, що вказане в цьому Договорі на умовах і в порядку, що визначені цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору.

Безпосередній зміст правничої допомоги Адвоката за цим Договором полягає в тому, що Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання, яке надалі іменується доручення, під час строку дії цього Договору здійснити складання процесуальних документів, та представництво (представити) Клієнта в Одеському окружному адміністративному суду за позовом клієнта до Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації про визнання дій щодо соціального захисту сімей з дітьми.

Відповідно до п.4 Договору зазначено, що на визначення розміру гонорару Адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень Клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначені обґрунтованого розміру гонорару.

Гонорар Адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється актом виконаної роботи до цього Договору.

Оплата гонорару клієнтом можливо протягом всього часу надання правової допомоги, але не пізніше отримання рішення (постанови, ухвали) по справі.

Так 03.11.2020 року представником позивачем було надано до суду квитанцію до прибуткового ордеру №41 на суму 2000,00 грн., підставою для виписки якої зазначено акт від 01.11.2020 року по справі №420/10349/20. Також адвокатом Артем`євою Кристиною Миколаївною було надано до суд акт виконаних робіт №1 від 01.11.2020 року, який складений відповідно до п.3 договору №02/06 від 22.06.2020 року.

Відповідно до п.1 Акту зазначено, що виконавець виконав для замовника роботи за договором про надання правової допомоги №02/06 від 22.06.2020 року, а саме:

- складення позовної заяви;

- подання до суду позовної заяви загальна сума 2000грн.

07.12.2020 року представником позивача було надано акт виконаних робіт від 31.10.2020 року, який був складений відповідно до п.3 Договору №02/06 від 22.06.2020 року та додаткового договору від 22.06.2020 року.

Відповідно до п.1 Акту зазначено, що виконавець виконав для замовника роботи за договором про надання правової допомоги №02/06 від 22.06.2020 року, а саме:

- зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції - 500 гривень;

- сканування документів, додатків до позовної заяви - 500 гривен, усього 1000грн.

На підставі вищезазначеного, а також додані до справи докази понесення позивачем судових витрат, їх співмірність із складністю справи, обсягом наданих до суду та досліджених матеріалів, а також обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на підготовку процесуальних документів, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання позивача в цій частині та стягнення з Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судових витрат на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн. (складання та подання позовної заяви) на підставі ст.134, 139 КАС України, решту витрат суд покладає на позивачку.

Щодо заяви представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу, заявлене у поясненнях третьої особи від 12.11.2020 року (вх.№48069/20), суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.11 ст.139 КАС України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

ФОП ОСОБА_2 підтримувала заявлені позовні вимоги, та її представник просив покласти на відповідача витрати на правничу допомогу у сумі 1600грн., проти чого заперечує відповідач, клопочучи про зменшення витрат.

Докази понесення цих витрат залучені до матеріалів справи (а.с.52-57). Згідно Додаткової угоди №5 від 10.11.20р. до Договору від 17.07.2020р. встановлено фіксовану суму послуг адвоката Лукинюка В.В. 1600грн. щодо надання ФОП ОСОБА_2 правничої допомоги у справі №420/10349/20.

Суд вважає такий розмір завищеним та зменшує його, виходячи з принципу співрозмірності, та встановлює, що розподілу підлягає 1000грн. витрат третьої особи на правничу допомогу і ці витрати у сумі 1000грн. покладає на відповідача з їх відшкодуванням ФОП ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 134, 139, 189, 238, 241-243, 248, 250, 256, 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову у справі №420/10349/20.

Провадження у справі №420/10349/20 за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації (; адреса: вул. Т. Шевченко, 169, смт. Овідіополь, Овідіопольський район, Одеська область, 67801), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання виплатити компенсацію закрити.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження в адміністративній справі повторне звернення до адміністративного суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 840,80 грн.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації () за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 1000грн. витрат на правничу допомогу.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. ст. 293-295 КАС України, з урахуванням положень пп. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу VII Перехідні положення КАС України.

Суддя Аракелян М.М.

.