Справа № 340/983/21
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року справа № 340/983/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши у м.Кропивницький у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (у письмовому провадженні) адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (далі Управління) (третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Державної податкової служби у Кіровоградській області) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду зі заявою до Управління про визнання протиправною бездіяльності керівника, яка проявилась у: відмові вчиняти дії щодо зняття арешту з нерухомого майна від 03 листопада 2011 року; відмові прийняти постанову про зняття арешту; відмові вчинити дії стосовно реєстрації припинення обтяження нерухомого майна.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримала вимоги позову.

Пояснила, що виконавча служба закінчила виконавче провадження у 2013 році, повернувши виконавчий лист, однак не зняла арешт з нерухомого майна.

Зазначила, що останній раз стягувач подав виконавчий лист у 2015 році та виконавче провадження завершено, оскільки не забажав залишити за собою майно боржника, яке не реалізовано.

Стверджувала, що керівник Управління, розглядаючи заяву про зняття арешту з майна, не вжив дій стосовно усунення порушень.

Відповідач заперечив щодо задоволення позову, подавши відзив на нього (а.с.70-78).

Пояснив, що керівник Управління не наділений повноваженнями скасовувати рішення державного виконавця на підставі скарги боржника.

Зазначив, що постанова про накладення арешту діє досі, бо стягувач в межах строку пред`явлення виконавчого документу до виконання пред`являв його.

Звернув увагу, що на сьогодні відкрито виконавче провадження.

Третя особа не погодилась зі задоволенням позову, зазначивши, що арешт майна забезпечує виконання виконавчого провадження (а.с.197-198).

Ухвалою суду від 17 березня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с.48-49).

Ухвалою суду від 27 травня 2021 року прийнято рішення про завершення розгляду справи у порядку письмового провадження (а.с.207).

Ухвалою суду від 31 травня 2021 року поновлено строк звернення до суду (а.с.208-209).

Суд, вислухавши пояснення представника Телятника О.В. і дослідивши матеріали справи, зробив висновок про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини і факти, що стали підставами звернення.

Так, вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 09 червня 2011 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 212, частиною 1 статті 358 і частиною 3 статті 358 КК України (а.с.101-113).

Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь податкового органу шкоду у сумі 4032853 грн.

Податковий орган звертався до виконавчої служби декілька разів (у 2011 році, у 2015 році, у 2017 році) (а.с.12-13).

Останнє виконавче провадження досі не закінчено.

03 листопада 2011 року, відкриваючи вперше виконавче провадження, накладено арешт на все нерухоме майно боржника (а.с.10).

Перше виконавче провадження завершено 20 травня 2013 року шляхом повернення стягувачу виконавчого документа на підставі припису пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (далі Закон) (відсутність майна, на яке може бути звернуте стягнення) (а.с.70-78).

Друге виконавче провадження завершено 17 березня 2015 року шляхом повернення стягувачу виконавчого документа на підставі припису пункту 3 частини 1 статті 47 Закону (відмова стягувача залишати за собою майно, яке не змогли реалізувати) (а.с.70-78).

Матеріали виконавчих провадження не збереглись (знищенні по завершенню строків зберігання).

09 листопада 2020 року до керівника Управління надійшло звернення ОСОБА_1 про зняття арешту з майна та вчинення дій стосовно реєстрації припинення обтяження майна (а.с.82-82б). .

У зверненні мова йде про протиправну бездіяльність державного виконавця стосовно зняття арешту з майна, коли повертав стягувачу виконавчий документ вперше.

19 листопада 2020 року керівник Управління роз`яснив, що боржник позбавлений права оскаржувати рішення, дії і бездіяльність державного виконавця до його керівника (а.с.12-13).

Разом з тим, роз`яснив, що державний виконавець, повертаючи виконавчий документ, не мав повноважень скасовувати арешт майна.

ОСОБА_1 отримав відповідь 25 січня 2021 року (а.с.11-13).

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Перш за все, предмет позову бездіяльність керівника Управління стосовно розгляду заяви, в якій вказується про порушення, котре допустив державний виконавець.

Приписами частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Телятник О.В. у виконавчому провадженні набув статусу боржника, тому позбавлений законом права оскаржувати дії, рішення чи бездіяльність державного виконавця до начальника відділу.

Якщо боржник виявляє ознаки порушеного права, то може звернутися за захистом виключно у судовому порядку, оскаржуючи рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця.

Тому керівник Управління не мав повноважень вирішити по суті звернення позивача, так як це відноситься до компетенції суду.

Таким чином, діяв в межах вимог закону.

Отже, у задоволенні позову належить відмовити.

Судові витрати складаються зі сплати судового збору у сумі 908 грн. (а.с.9).

Суд розподіляє судові витрати відповідно до приписів статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом десяти днів з дня складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І. Брегей