Справа № 640/21667/19
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року м. Київ № 640/21667/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до про Головного управління Національної поліції в Київській області визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Київській області у проведенні виплати (доплати) одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах поліції;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області скласти висновок та прийняти рішення про призначення та проведення виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності в розмірі 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, з урахуванням виплаченої суми в розмірі 123340,00 гривень, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при первинному огляді МСЕК 23.08.2018 останньому було встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції. 30.01.2019 позивачеві було виплачено одноразову грошову допомогу. При повторному медичному огляді МСЕК позивачеві встановлено другу групу інвалідності, що стало підставою для звернення позивача з заявою про виплату одноразової грошової допомоги. Проте, відповідач відмовив позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги з мотивів відсутності правових підстав для такої виплати у разі переогляду МСЕК поліцейським. Позивач вважає, що оскаржувана відмова суперечить вимогам законодавства, позаяк, на думку останнього, має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з отриманням вищої групи інвалідності.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

15.05.2020 до суду від представника відповідача Є. Роменської надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснила, що відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства було розглянуто заяву

На підставі розпорядження керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ від 29.09.2020 № 383 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2020 визначено суддю Катющенка В.П. для розгляду адміністративної справи № 640/21667/19.

Відповідно до ухвали суду від 05.10.2020 адміністративну справу № 640/21667/19 до провадження судді Катющенка В.П., продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

У період з 26.06.2004 по 07.11.2015 ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 по 02.07.2018 - в поліції.

При первинному огляді МСЕК 23.08.2018 позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, яке пов`язано з проходженням служби в поліції та визначено ступінь втрати професійної працездатності - 50 %.

У зв`язку зі встановленням позивачеві інвалідності ІІІ групи, останньому була призначена та виплачена одноразова грошова допомога у розмірі 123340,00 грн.

При повторному огляді МСЕК 03.09.2019 позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, яке пов`язано з проходженням служби в поліції та визначено ступінь втрати професійної працездатності - 70 %.

04.09.2019 позивач звернувся до начальника Головного управління Національної поліції у Київській області з заявою (рапортом) про виплату йому одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи.

Відповідач листом від 02.10.2019 № 29/п-607 повідомив про відсутність підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності. Мотивуючи відмову, відповідач зазначив, статтями 97-101 Закону України "Про Національну поліцію" та наказом МВС України від 11.01.2014 № 4 "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського" зі змінами, внесеними згідно з наказом МВС № 249 від 05.04.2019, не передбачено виплату одноразової грошової допомоги у разі переогляду МСЕК поліцейським.

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 4 частини першої статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Частиною другою статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до частини першої статті 100 Закону України "Про Національну поліцію" визначення інвалідності та ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейським здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до закону та інших нормативно-правових актів.

Згідно з частинами третьою та шостою вказаної статті Закону України "Про Національну поліцію" у разі визначення інвалідності або часткової втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейському, особі, звільненій зі служби в органах поліції, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення відсотка часткової втрати працездатності без визначення інвалідності або на день його (її) звільнення з органів поліції займав (займала) посаду в державному органі, установі, організації або у вищому навчальному закладі, які виконують роботу в інтересах держави та її безпеки, із залишенням на службі в поліції, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів тих органів державної влади, до яких вони були відряджені.

Виплата одноразової грошової допомоги особам, які мають право на її отримання в разі загибелі (смерті) працівника поліції, якщо поліцейський на день загибелі (смерті) займав посаду в державному органі, установі, організації або у вищому навчальному закладі, які виконують роботи в інтересах держави та її безпеки, із залишенням його на службі в поліції, здійснюється в порядку, визначеному цією статтею.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

Як уже було встановлено судом, позивачем у строки, визначені законом, було реалізовано право на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням останньому інвалідності ІІІ групи.

Вирішуючи питання щодо наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку з встановленням останньому ІІ групи інвалідності, суд зазначає наступне.

Так, підпунктом 2 пункту 4 розділу І Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 163/28293 (далі - Порядок № 4, у редакції, чинній на момент встановлення відповідачу ІІ групи інвалідності) визначено випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського: пов`язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 4 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД є:

1) у разі загибелі (смерті) поліцейського - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

2) у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії;

3) у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата видачі довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку № 4 передбачено, що заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).

У разі коли такий орган (заклад, установу) ліквідовано, заява подається до органу (закладу, установи) за місцем зберігання особової справи.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 4 для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає:

1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності;

2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках);

3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати);

4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

6) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності);

8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Так, пунктом 8 розділу IV Порядку № 4, у редакції, що діяла до 14.05.2019, було передбачено, якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Підставою для такої виплати є довідка органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати, видана фінансовим підрозділом цього органу, установи, організації, підрозділу, за останнім місцем отримання ОГД.

Поряд з цим, на момент встановлення позивачеві ІІ групи інвалідності - 03.09.2019 абзац перший пункту 8 розділу IV був чинним у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 05.04.2019 № 249: якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Тобто, після внесення відповідних змін до Порядку № 4 наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05.04.2019 № 249 фактично виключено право поліцейського на отримання грошової допомоги в більшому розмірі у разі якщо протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності останньому під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу.

Суд зазначає, що положення зазначеної норми підлягають застосуванню за наступних обставин:

- якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності;

- якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії більший відсоток втрати працездатності.

Водночас, приписи наведеної норми не місять підстав та умов для призначення та виплати поліцейському грошової допомоги в більшому розмірі, у разі якщо поліцейському після первинного встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу.

Встановлені обставини свідчать про те, що на станом на час звернення позивача до відповідача з заявою (рапортом) від 04.09.2019 нормами чинного законодавства не передбачено права поліцейського на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі після встановлення йому вищої групи інвалідності.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на підпункт "б" пункту 4 частини першої статті 99 Закону України "Про Національну поліцію", позаяк вказнана норма не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, позаяк II групу інвалідності позивачу було встановлено після шести місяців після звільнення зі служби в поліції.

Суд також не приймає до уваги твердження позивача, що внесення вказаних законодавчих змін призвело до звуження його прав, з огляду на наступне.

Суд зазначає, що у судовій практиці Верховного Суду сформульовано ряд правових позицій стосовно застосування конституційного принципу незворотності дії закону у часі, зокрема: реалізація права особи має здійснюватися за нормами, чинними на момент вираження волевиявлення такої особи у формі конкретних дій (звернення до суб`єкта владних повноважень тощо); право не може існувати на майбутнє; нереалізовані права (неотримана пільга, неоформлений статус тощо) особи не накопичуються протягом дії закону, який в подальшому втратив чинність або був змінений.

У контексті застосування принципу дії закону у часі це означає, що визначене у нормативно-правовому акті право, якщо особою не було здійснено конкретних дій щодо його реалізації під час чинності такого нормативно-правового акта, не може бути збережене у майбутньому після того, як відповідний акт втратив свою чинність, а новим нормативно-правовим актом таке право не передбачено або встановлено у іншому обсягу.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 251, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко