Справа № 320/4469/21
Суддя: Файчак В.О.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

31 травня 2021 року 320/4469/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Файчак В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії та скасувати рішення, викладене листом від 28.01.2021 №882-756/К-02/8-1000/21, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (), щодо відмови в обчисленні позивачу пенсії по інвалідності, встановленої йому згідно з частиною 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2019 року справа №810/4973/18;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області () провести перерахунок з 25.04.2019 та виплачувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) пенсію по інвалідності, обчислену з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до ч.3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» без застосування формули, яка визначена пунктом 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року №1210, з урахуванням мінімальної заробітної плати встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" (4173,00*5=20856,00 грн.), Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (4723,00*5=23615,00 грн.), Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" (6000,00*5=30000,00 грн.), без обмеження її максимальним розміром, врахувавши раніше виплачені суми;

- допустити негайне виконання рішення суду в межах виплати за один місяць.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом другої групи та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За твердженням позивача, після прийняття Конституційним Судом України рішення від 25.04.2019 №1-р(ІІ) 2019 він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про здійснення перерахунку та виплату пенсії відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак відповідач відмовив у проведенні перерахунку його пенсії.

Зазначену відмову позивач вважає неправомірною та такою, що суперечить нормам чинного законодавства, оскільки на його думку, він має право на перерахунок пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", без застосування формули, яка визначена пунктом 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року №1210, з урахуванням мінімальної заробітної плати встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" (4173,00*5=20856,00 грн.), Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (4723,00*5=23615,00 грн.), Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" (6000,00*5=30000,00 грн.), без обмеження її максимальним розміром, врахувавши раніше виплачені суми.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Даною ухвалою суду витребувано від відповідача копії усіх матеріалів пенсійної справи позивача та документів, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, зокрема, що позивач вже звертався з позовом до суду про здійснення перерахунку пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на перше січня відповідного року, на підставі положень ч.3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ.

В силу положень пункту 3 частини 6 статті 12 та пункту 3 частини 1 статті 263 КАС України справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, є справами незначної складності, які суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області та отримує пенсію відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого Київською обласною державною адміністрацією 23.10.2002, позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1). За даними вкладки до посвідчення № НОМЕР_3 , позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1).

Згідно витягу із акту огляду МСЕК до довідки серії КИО-І №181259, позивачу з 11.10.2020 встановлено другу групу інвалідності по причині захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2019 у справі №810/4973/18 заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2019 від 28.03.2019 за виключними обставинами задоволено частково. Зобов`язано Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області провести з 25.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судом встановлено, що 18.01.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області із заявою, в якій просив провести з 25.04.2019 перерахунок його пенсії по інвалідності виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до вимог ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 № 851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», без застосування формули, яка визначена пунктом 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року №1210, з урахуванням мінімальної заробітної плати встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" (4173,00*5=20856,00 грн.), Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (4723,00*5=23615,00 грн.), Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" (6000,00*5=30000,00 грн.), без обмеження її максимальним розміром, врахувавши раніше виплачені суми.

За результатом розгляду вказаної заяви, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області листом № 882-756/К-02/8-1000/21 від 28.01.2021 повідомило позивачу, що відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011 № 1210 (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 за № 543 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України») пенсія по інвалідності за бажанням осіб обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року за наведеною у Порядку формулою.12.08.2019 до територіального органу Пенсійного фонду України надійшло рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року у справі № 810/4973/18 та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.08.2019 у справі № 320/5960/19, яким зобов`язано Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Київській області провести з 25 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсій ОСОБА_1 , обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на перше січня відповідного року, на підставі положень частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Як зазначено в листі, виконання зазначеного рішення призведе до зменшення державної пенсії. Оскільки внаслідок проведення перерахунку пенсії згідно судового рішення розмір пенсії позивача зменшується (9264,05 грн.), пенсія буде виплачуватися в раніше встановленому розмірі, відповідно до Закону України Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 11392,35 грн. Про недоцільне проведення зазначеного перерахунку пенсії позивача було повідомлено листом від 14.08.2019.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі:, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Закриття провадження у справі у цьому разі можлива за умови, що рішення, яке набрало законної сили, ухвалено за результатами розгляду тотожного позову тому, що поданий до суду, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 11-257заі18 тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Тобто, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Як убачається з матеріалів справи предметом спору у даній справі є:

- визнати протиправними дії та скасувати рішення, викладене листом від 28.01.2021 №882-756/К-02/8-1000/21, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (), щодо відмови в обчисленні позивачу пенсії по інвалідності, встановленої йому згідно з частиною 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2019 року справа №810/4973/18;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області () провести перерахунок з 25.04.2019 та виплачувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) пенсію по інвалідності, обчислену з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до ч.3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» без застосування формули, яка визначена пунктом 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року №1210, з урахуванням мінімальної заробітної плати встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" (4173,00*5=20856,00 грн.), Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (4723,00*5=23615,00 грн.), Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" (6000,00*5=30000,00 грн.), без обмеження її максимальним розміром, врахувавши раніше виплачені суми.

Поряд з цим, судом встановлено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2019 у справі №810/4973/18, яке набрало законної сили, зобов`язано Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області провести з 25.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, зі змісту позовної заяви вбачається, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із невиконанням або неналежним виконанням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2019 у справі №810/4973/18, що набрало законної сили, а саме позивачу не здійснено перерахунок та виплату пенсії згідно з частиною 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки із застосуванням формули, встановленої Порядком № 1210 з 01 липня 2019 року, це призведе до зменшення розміру пенсії. Однак позивач вважає протиправним застосування при перерахунку пенсії формули, встановленої цим Порядком.

Таким чином, при розгляді даного позову суд має повторно дослідити і встановити наявність/відсутність протиправності дій відповідача, підстав для перерахунку і виплати позивачу пенсії на підставі ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що вже було здійснено при розгляді справи №810/4973/18.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій справі та у справі №810/4973/18 хоч і є дещо відмінними, проте предмет адміністративних справ є тотожним, оскільки позивач, звертаючись до суду з цим позовом, фактично оскаржує не виконання відповідачем судового рішення у справі №810/4973/18, та не згоден з мотивами відповідача щодо порядку виконання цього судового рішення, а саме розрахунком відповідачем розміру його пенсії.

Суд звертає увагу, що при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 9901/433/18.

Згідно з ч.ч. 2, 4, 5 ст. 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання, примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 373 КАС України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 383 КАС України особа-позивач на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII).

За ч. 1 ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Обраний позивачем спосіб захисту стосується порядку виконання вказаного судового рішення, не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 816/2016/17 та від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а.

Суд звертає увагу, що на даний час повноваження щодо нарахування та виплати пенсії позивачу належать Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київської області.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що станом на день звернення до суду із позовом у цій справі були такі, що набрали законної сили, судові рішення у справах між тими ж самими сторонами, про той саме предмет і з тих самих підстав, у зв`язку з чим існують підстави для закриття провадження у справі, згідно з вимогами пункту 4 частини 2 статті 238 КАС України.

Статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно з Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), у якому, серед іншого, звертається увага, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Водночас, відповідно до даного Висновку згідно з практикою ЄСПЛ очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, від різних правових положень, звичаїв, доктринальних принципів, а також ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява N 65518/01; п. 89), "Проніна проти України" (заява N 63566/00; п. 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).

При вирішенні даної справи судом врахована правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 08.12.2020 у справі № 540/326/20.

З огляду на зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 238, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Провадження в адміністративній справі 320/4469/21 закрити.

2. Копію ухвали видати (надіслати) особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженнні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Файчак В.О.