Справа № 640/10256/21
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

31 травня 2021 року м. Київ № 640/10256/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Скочок Т.О., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1
до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
про стягнення збитків
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення з відповідача на користь позивачки збитки у розмірі 200 000 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено останній десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, про які у ній зазначено. А саме, у тексті цієї ухвали до відома позивачки було доведено про необхідність усунення недоліків позовної заяви, шляхом:

1) приведення змісту заявлених позивачкою позовних вимог у відповідність до визначених процесуальними нормами ст. 5, ч. 5 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України способів захисту прав та інтересів осіб у публічно-правових спорах, шляхом включення до складу прохальної частини позовної заяви вимоги що вирішення публічно-правового спору (тобто, вимоги про визнання протиправним рішення, дії або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, внаслідок якої, як стверджує позивачки, вона зазнала заявлених до стягнення збитків); 2) про необхідність подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із цим позовом, разом з відповідними доказами, або документально обґрунтованих письмових пояснень про те, що строк звернення до суду позивачкою не був пропущений.

Копія цієї ухвали суду від 19.04.2021 була направлена на вказану в позовній заяві адресу для листування ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом №204 з повідомленням про вручення, та 07.05.2021 вручена уповноваженому представнику позивачки - адвокату Кулінічу А.П. (про що свідчить наявне у суду рекомендоване повідомлення про вручення відповідного поштового відправлення).

У силу присів норм ч. 10 ст. 126 і ч. 7 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду вважається такою, що була вручена позивачці 07.05.2021.

Таким чином, кінцевий термін десятиденного строку встановленого судом для усунення недоліків позовної заяви спливав 17.05.2021.

25.05.2021 від представника позивачки - адвоката Кулініча А.П. на адресу суду надійшла заява від 21.05.2021 про усунення недоліків. Вказана заява була відправлена представником позивачки поштою на адресу суду 21.05.2021 (тобто, з пропуском встановленого судом строку на усунення недоліків позову), та без клопотання про продовження/поновлення встановленого судом строку для усунення недоліків позову.

У тексті поданої заяви від 21.05.2021 представник позивачки навів свою позицію щодо того, що заявлена позивачкою у поточній редакції поданої позовної заяви вимога про відшкодування збитків за своєю природою випливає із спору щодо не виплати Фондом гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 коштів за відповідним банківським вкладом у межах гарантованої суми відшкодування, та є вимогою до Фонду, що підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. В обґрунтування такої позиції представник позивачки вказав на правові позиції Великої Палати Верховного Суду (що викладені у постановах від 10.04.2019 у справі №761/10730/18, від 05.09.2019 у справі №761/11256/17) та Верховного Суду (постанови від 30.09.2020 у справі №761/39061/18, від 25.11.2020 у справі №761/46680/19, від 02.12.2020 у справі №206/1579/18, від 09.12.2020 у справі №203/4419/17.

Крім того, представник позивача посилаючись на п. 2 ч. 1 ст. 268 Цивільного кодексу України зазначив, що строк звернення позивачкою до адміністративного суду із цим позовом не був пропущений.

Станом на 31.05.2021 інші пояснення та/або додаткові документи від позивачки чи її представника на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху до суду не надходили.

Вирішуючи питання щодо усунення позивачкою недоліків позовної заяви у контексті поданих її представником пояснень, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст. 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Поряд з цим, ч. 5 ст. 21 КАС України встановлено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз наведених процесуальних норм КАС України дає підстави для висновків, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, іншим суб`єктом при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій, предметом яких є перевірка саме законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій, для яких не встановлено іншого порядку судового провадження.

У взаємозв`язку із наведеним суд враховує, що у силу положень ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС Україна) порядок здійснення адміністративного судочинства (тобто, діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ) встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, в гл. 1 «Заяви по суті» розд. ІІ «Позовне провадження» КАС України законодавцем визначений зміст, порядок оформлення та подання адміністративного позову. Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України, у позовній заяві обов`язково зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

У свою чергу під «змістом позовних вимог» розуміється заявлені позивачем способи судового захисту свого права, свободи чи інтересу, які повинні формулюватись максимально чітко і зрозуміло, та з урахуванням норм відповідного судочинства.

Так, ч. 1 ст. 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Зі змісту наведених процесуальних норм ч. 1 ст. 5 КАС України, яка кореспондується з ч. 5 ст. 21 цього Кодексу, вбачається, що законодавець чітко визначив, що вимога про стягнення з суб`єкта владних повноважень збитків (як похідна вимога) може бути заявлена в адміністративному позові лише разом з основною вимогою - вимогою про визнання протиправним рішення (дії чи бездіяльності) відповідного суб`єкта владних повноважень, що зумовили збитки. Оскільки при вирішенні публічно-правового спору щодо стягнення майнової шкоди (збитків) необхідно встановити джерело заподіяння такої шкоди та визнати дії або рішення (бездіяльності) пов`язані з заподіянням майнової шкоди протиправними, і лише тоді вирішувати питання щодо стягнення майнової шкоди, яке за своєю суттю є вторинною.

В даному випадку, з тексту поданого ОСОБА_1 позову вбачається, що в провадженні Окружного адміністративного суду міст Києва перебувала справа №826/23011/15 за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Європейський газовий банк» Оберемка Р.А. та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії. Рішенням Окружного адміністративного суду міст Києва від 16.07.2019 у справі №826/23011/15 позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволенні частково, а саме зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Європейський газовий банк» Оберемка Р.А. надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_1 стосовно здійснення їй виплати по відшкодуванню вкладу рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором №348908 банківського вкладу з фізичною особою від 17.06.2014 в національній валюті України в розмірі 200 000,0 грн. Зазначене рішення суду набуло законної сила, однак гарантована сума вкладу не була виплачена позивачці.

У тексті свого позову ОСОБА_1 не навела інформації про існування інших судових рішень, якими б були визнані протиправними рішення, дії або бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно виплати гарантованої суми вкладу на користь першої. Крім того, резолютивна частина рішенням Окружного адміністративного суду міст Києва від 16.07.2019 у справі №826/23011/15 (копія якого долучена до позовної заяви ОСОБА_1 ) не містила приписів про зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до вчинення певних дій по відношенню до ОСОБА_1 .

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що питання правомірності бездіяльності (дій) безпосередньо Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно не виплати позивачці суми коштів у розмірі 200 000 грн. за наслідками набрання законної сили рішення суду від 16.07.2019 у справі №826/23011/15 попередньо у судовому порядку не досліджувалося, та відповідно такі дії чи бездіяльність судом в рамках інших судових справ протиправними не були визнані. При цьому, у свої позовній заяві ОСОБА_1 вимогу про визнання протиправними дій чи бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідача) стосовно виплати гарантованої суми вкладу, внаслідок яких, як зазначає позивачка, вона зазнала збитків, ОСОБА_1 всупереч норм ч. 1 ст. 5, ч. 5 ст. 21 КАС України не заявила.

В подальшому, за результатами подання заяви про усунення недоліків від 21.05.2021 позивачка свої позовні вимоги з урахуванням вимог ч. 1 ст. 5, ч. 5 ст. 21 КАС України не уточнила, та відповідно вказаний недолік позову не усунула. Також нормативно і документально обґрунтованих доводів на підтвердження протилежного в тексті позовної заяви та заяви про усунення недоліків від 21.05.2021 не наведено.

Що стосується посилань представника позивачки на певні правові позиції Касаційного суду, то суд відхиляє з огляду на те, що у своїх постановах від 10.04.2019 у справі №761/10730/18, від 05.09.2019 у справі №761/11256/17 Велика Палата Верховного Суду (що відображені також у постановах Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №761/39061/18, від 25.11.2020 у справі №761/46680/19, від 02.12.2020 у справі №206/1579/18, від 09.12.2020 у справі №203/4419/17) сформувала правовий висновок про те, що: «спір щодо права фізичної особи на відшкодування за вкладом за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у сумі, що не перевищує 200 000 грн. є публічно-правовим і пов`язаний з виконанням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб владної управлінської функції з організації виплати цього відшкодування. А тому, такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства». Проаналізувавши змісти перелічених рішень суд встановив, що такий правовий висновок був сформований Верховним Судом без урахування змісту норм ст. 5 і 21 КАС України. Внаслідок чого суд не вбачає підстав для врахування таких постанов при вирішенні питання щодо наявності підстав для відкриття провадження за позовом ОСОБА_1 та, що застосуванню, у даному випадку, підлягають саме норми адміністративного судочинства щодо порядку оформлення адміністративного позову.

Поряд з цим, дослідивши текст заяви про усунення недоліків від 21.05.2021 суд встановив, що представник позивачки не навів обґрунтованих пояснення щодо дотримання ОСОБА_1 встановленого КАС України (ст. 122) строку звернення до суду із таким позовом. При цьому, суд відхиляє як необґрунтовані його посилання на зміст ст. 268 Цивільного кодексу України («Вимоги, на які позовна давність не поширюється»), оскільки нормами Цивільного кодексу України строк звернення до адміністративного суду для вирішення особами публічно-правового спору не встановлюється. Наведене, зокрема, випливає із самого поняття «позовної давності» (що наведене у ч. 1 ст. 256 Цивільного кодексу України), як строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Водноча,с за даними з Єдиного державного реєстру судових рішень та автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» суд встановив, що рішення Окружного адміністративного суду міст Києва від 16.07.2019 у справі №826/23011/15 набрало законної сили з 29.11.2019. На виконання такого рішення суду у справі №826/23011/15 за заявою ОСОБА_1 Окружним адміністративним судом міст Києва 20.12.2019 були видані виконавчі листи.

У силу приписів норм ч. 1 і 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи наведені вище обставини суд дійшов висновку, що про порушення своїх прав та інтересів ОСОБА_1 повинна була дізнатися за наслідками набуття законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міст Києва від 16.07.2019 у справі №826/23011/15 (тобто, з кінця листопада 2019 року). Проте, з цим позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду більше ніж через рік, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Станом на 31.05.2021 ОСОБА_1 та/або її уповноважений представник не подали до суду ані заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, ані нормативно та документально обґрунтовані пояснення стосовно обчислення строку звернення до суду з цим позовом з іншого дня, ніж дата набрання рішенням Окружного адміністративного суду міст Києва від 16.07.2019 у справі №826/23011/15 законної сили.

Таким чином, описані недоліки позивачкою також не були усунуті у встановлений судом для цього строк.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно з ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Керуючись п. 1 ч. 4 ст. 169, ст.ст. 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 повернути позивачу.

2. Ухвалу про повернення позовної заяви невідкладно надіслати позивачці.

3. Роз`яснити позивачці, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

4. Повернути позивачці позовну заяву разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок