Справа № 440/2171/21
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/2171/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/2171/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

15 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУПФ в Полтавській області), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 17.09.2020 №1651 щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, період роботи на посаді електрогазозварника на автоматичних та напівавтоматичних машинах у "Вагонне депо Полтава" Південна Залізниця" (нині - Регіональна філія "Південна залізниця" АТ "Українська залізниця" - виробничий підрозділ "Вагонне депо Полтава") з 02.10.2007 по 30.11.2010, а також призначити та виплачувати з 11.09.2020 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 та виплатити недоотримані суми пенсії.

В обґрунтування позовних вимог вказує на неправомірність рішення відповідача від 17.09.2020 №1651 щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно з підпунктом 2 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки позивач має необхідний пільговий стаж роботи та загальний страховий стаж. Позивач вважає, що вказане рішення відповідача є незаконним, оскільки відмова винесена без врахування висновків Конституційного Суду України сформульованих у рішенні від 23.01.2020 №1-р/2020, яким постановлено застосовувати статтю 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

05.04.2021 до суду надійшов відзив на позов, у якому представник ГУПФ в Полтавській області просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що на момент звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 не мав достатнього пільгового стажу роботи за Списком №2 та загального страхового стажу, необхідних для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 42-44).

Розгляд даної справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

11.09.2020 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУПФ в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та відповідним пакетом документів (а.с. 48-63).

За результатами розгляду вказаної заяви Відділом з питань призначення пенсій (Подільський район) управління застосування пенсійного законодавства ГУПФ в Полтавській області було прийнято рішення від 17.09.2020 № 1651, яким відмовлено гр. ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах згідно з підпунктом 2 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку, відсутністю у органу, що призначає пенсію обґрунтованості видачі пільгової довідки (акту перевірки) та відсутністю необхідного загального страхового стажу (а.с. 45-47).

В обґрунтування підстав відмови зазначено, що аналіз наданих документів показує, що пільговий стаж роботи за Списком №2 становить 09 років 08 місяців 07 днів згідно пільгової довідки, виданої ВП "Вагонне депо Полтава" Регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Українська залізниця" (довідка підлягає заміні), якого недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, загальний страховий стаж роботи становить 26 років 7 місяців 4 дні, якого також недостатньо для призначення пенсії за віком по Списку №2. В трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах: зайнятість повний робочий день на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України або їх номери, куди включаються ці періоди роботи. Таким чином трудової книжки недостатньо для підтвердження спеціального стажу.

Не погодившись із правомірністю мотивів відмови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004 законами, які впорядковують основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV), який був прийнятий на зміну окремих положень Закону України "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон №1788-XII).

При цьому, оскільки закони №1058-IV та №1788-XII регулюють одні й ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону №1058-IV як акта права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону №1788-XII підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неврегульованості певного питання у приписах Закону №1058-IV.

Пункт "б" частини першої статті 13 Закону №1788-XII в редакції Закону України від 02.03.2015 №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", який набрав чинності з 01.04.2015 (надалі - Закон №213-VIII) передбачав, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Пункт 2 розділу XV Закону №1058-IV в редакції до 11.10.2017 передбачав, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

З урахуванням наведеного, і після набрання чинності нормами Закону №1058-IV, правила призначення пенсій за Списком № 2 регламентувалися пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-XII.

Наведений стан правового регулювання існував до набрання чинності нормами Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (11.10.2017) (надалі - Закон № 2148-VIII), яким текст Закону №1058-IV був доповнений, зокрема, статтею 114, згідно з частиною першої якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Разом з цим, Законом №2148-VIII у новій редакції був викладений також пункт 2 розділу XV Закону №1058-IV, де зазначається, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до норм підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (у редакції згідно із Законом №2148-VIII) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок.

В силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 №2148-VIII наведені вище норми Закону почали застосовуватися з 01.10.2017, з огляду на що випливає висновок про те, що з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком № 2 почали регламентуватися одночасно двома законами, а саме: пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції Закону №213-VIII та підпунктом 2 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону №2148-VIII.

Правила вказаних законів були повністю уніфікованими.

Однак, у подальшому, рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, статтю 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" зі змінами, внесеними Законом України від 02.03.2015 №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення".

Так, відповідно до пункту 3 вищевказаного рішення Конституційний Суд вирішив, що застосуванню підлягає, зокрема, стаття 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам".

Відтак, з 23.01.2020 в Україні існують два закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком № 2, а саме: пункт "б" статті 13 Закону №1788-XII у редакції до Закону №213-VIII та пункт 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV у редакції Закону №2148-VIII.

Отже, правила означених законів містять розбіжність відносно правила обчислення загального страхового стажу, який складає 25 років за пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону № 213-VIII та 28 років за пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону № 2148-VIII.

Враховуючи частину першу статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для позивача є підхід, коли необхідний страховий стаж має бути встановлений на рівні найменшої його величини, тобто 25-ти років.

Суд вважає доречним застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність. Зважаючи на це суд формулює висновок щодо спірних правовідносин у даній справі, відповідно до якого на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Як зазначено у тексті спірного рішення відповідача, аналіз наданих документів показує, що пільговий стаж роботи за Списком №2 становить 09 років 08 місяців 07 днів згідно пільгової довідки, виданої ВП "Вагонне депо Полтава" Регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Українська залізниця" (довідка підлягає заміні), якого, на переконання відповідача, недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, загальний страховий стаж роботи становить 26 років 7 місяців 4 дні, якого також недостатньо для призначення пенсії за віком по Списку №2.

У зв`язку з цим суд зазначає, що на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилося 56 років, а його загальний страховий стаж становить 26 років 7 місяців 4 дні, який, з огляду на висновок суду сформульований абзацом вище, є достатнім для призначення такої пенсії.

З приводу аргументів відповідача щодо відсутності необхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку, відсутністю в органу, що призначає пенсію доказів обґрунтованості видачі пільгової довідки (акту перевірки), суд зазначає таке.

В пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі - Порядок №637), зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до записів у трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 10.12.1981, а також згідно з довідкою виробничого підрозділу "Вагонне депо Полтава" Регіональної філії "Південна залізниця" №ВЧДР-01-09/77 від 07.08.2020, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 17-22, 25), ОСОБА_1 працював повний робочий день у виробничому підрозділі "Вагонне депо Полтава" у період з 02.10.2007 по 07.08.2020, де виконував роботи по наплавленню на спеціалізованих автоматичних та напівавтоматичних машинах за професію, посадою - електрозварник на автоматичних та напівавтоматичних машинах, яка передбачена Списком 2 розділу XХХІІІ підрозділ 33 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36. Фактична зайнятість на виробництві зі шкідливими умовами за Списком №2 склала 09 років 08 місяців 07 днів.

Тож дослідженими судом записами у трудовій книжці та вказаною довідкою підтверджується характер роботи позивача у спірний період на виробництві за Списком № 2, що передбачає включення цього періоду до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Разом з тим, відповідачем не враховано період роботи позивача на цьому ж підприємстві з 02.10.2007 по 30.11.2010 з огляду на те, що пільговий період роботи позивача не підтверджений в установленому законодавством порядку.

Як видно із записів трудової книжки, ОСОБА_1 в межах Вагонного депо Полтава Південної залізниці 02.07.2007 прийнятий електрогазозварником на автоматичних та напівавтоматичних машинах (на роботі у приміщенні) 3 розряду в підсобно-заготівельний цех, з 01.12.2008 присвоєно 4 розряд електрозварника на автоматичних та напівавтоматичних машинах (на роботі у приміщенні) підсобно-заготівельної дільниці візкового відділення, з 10.12.2009 присвоєний 5 розряд електрогазозварника на автоматичних та напівавтоматичних машинах (на роботі у приміщенні) підсобно-заготівельної дільниці 1 групи візкового відділення.

Згідно зі Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, посади "33 електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки" відповідно до розділу XXXIII відносяться до робіт із шкідливими умовами праці Списку №2.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо непідтвердження пільгового стажу, оскільки процедура підтвердження пільгового стажу роботи врегульована Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за №1231/13105, яка підлягає застосуванню лише у випадку відсутності необхідних документів (записів у трудовій книжці та уточнюючих довідок тощо) та не застосовується у разі наявності у особи всіх необхідних документів для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Наостанок слід додати, що наслідки відсутності атестації робочих місць в контексті пенсійних прав громадян були проаналізовані Великою Палатою Верховного Суду у справі №520/15025/16, за висновками якої, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Враховуючи правові висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах та змісту застосування вказаних норм права, суд зазначає, що відповідач безпідставно відмовив у зарахуванні до пільгового стажу період роботи ОСОБА_1 з 02.10.2007 по 30.11.2010 за професією (посадою) електрогазозварника на автоматичних та напівавтоматичних машинах у виробничому підрозділі "Вагонне депо Полтава" Регіональної філії "Південна залізниця" з підстави відсутності атестації робочих місць.

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, суд зазанчає, що ненадання позивачем доказів проведення атестації займаної ним у спірний період робочого місця не є підставою для відмови у зарахуванні зазначеного періоду роботи до пільгового стажу роботи за наявності документів, які підтверджують цей стаж.

Про те, що позивач працював у період, щодо якого виник спір, на роботах, передбачених Списком №2, вказують записи у його трудовій книжці.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення від 17.09.2020 №1651 прийнято відповідачем без належної оцінки обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому вказане рішення суд визнає протиправним та скасовує у зв`язку з цим.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.09.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду про зарахування до спеціального (пільгового) стажу позивача періоду його роботи з 02.10.2007 по 30.11.2010 за професією (посадою) електрогазозварника на автоматичних та напівавтоматичних машинах у виробничому підрозділі "Вагонне депо Полтава" Регіональної філії "Південна залізниця".

При цьому не може бути задоволеною вимога позивача щодо призначення та виплати ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за передчасністю, оскільки питання призначення пенсії може бути вирішеним лише за наслідками повторного розгляду його заяви.

За вищевикладених обставин позовні вимоги належить задовольнити частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Факт сплати позивачем судового збору у розмірі 908,00 грн підтверджується квитанцією за №12-9761613/С від 12.03.2021 (а.с. 13).

Зважаючи на обставини часткового задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь частину витрат зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн.

Вирішуючи питання стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Суд зауважує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Так, 03.03.2021 між гр. ОСОБА_1 (клієнт) та ОСОБА_2 (адвокат) укладено договір №4 про надання правової допомоги (представництво інтересів у адміністративній справі), за умовами якого гонорар становить 6000,00 грн, остаточний розрахунок в день підписання договору (а.с. 34).

На підтвердження обставин реальності угоди представник позивача до позову надав оригінал ордеру на надання правової допомоги Серії ПТ №222325; звіт про виконану роботу (акт прийому-передачі наданих послуг) від 12.03.2021, в якому зазначено детальний опис послуг на загальну суму 7000,00 грн, у тому числі: первинна консультація клієнта (визначення можливих шляхів вирішення справи) 1 год, - 1000,00 грн, підготовка позовної заяви (вивчення нормативно-правової бази, написання позову, зібрання позову з додатками) Зустрічі з Клієнтом. Подання позову до суду - 5000,00 грн, вивчення відзиву відповідача. Контроль руху справи. Отримання копії рішення суду - 1000,00 грн; квитанції від 03.03.2021 №03 (а.с. 33, 35-36).

Як визначено у звіті про виконану роботу, всього адвокатом надано послуг на суму 7000,00 грн, при цьому оплаті підлягає сама 6000,00 грн, яка визначена сторонами в договорі, як фіксована сума гонорару.

Оцінюючи обґрунтованість розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, суд звертає увагу на ту обставину, що позовна заява підписана самим позивачем. Допис на цій заяві про те, що позов складено адвокатом Дроменко Л.В. підписом останньої не засвідчений, тож до уваги судом не приймається. Відтак гонорар за підготовку та складення позовної заяви у розмірі 5000,00 грн виключається судом з розрахунку витрат на правничу допомогу.

В залишку лишається первинна консультація клієнта вартістю 1000,00 грн.

Враховуючи обставини часткового задоволення позову до відшкодування підлягають 50% підтверджених витрат на правничу допомогу, що становить 500,00 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Відділу з питань призначення пенсій (Подільський район) Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 17.09.2020 №1651.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 11.09.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду, сформульованих у даному судовому рішенні.

В решті вимог - позов залишити без задоволення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) частину судових витрат, що пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 коп та частину витрат, понесених позивачем на оплату професійної правничої допомоги, у сумі 500 (п`ятсот) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Є.Б. Супрун