Справа № 640/3873/19
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Київ №640/3873/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

при секретарі судового засідання Вовк І.Р.,

за участю представників:

позивача - адвоката Петришак М.Я.,

відповідача - Заруцького Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інішейтів" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 13.12.2018 № та №,

в с т а н о в и в:

Підстави позову: - відсутність зазначених в акті перевірки порушень і правомірність формування податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "Аккорда", які мали реальний характер та підтверджені відповідними документами; - відсутність порушення щодо несвоєчасної реєстрації податкової накладної від 31.03.2018 №19, яка надіслана на реєстрацію до завершення цього операційного дня 15.04.2018.

Відповідач подав відзив, в якому просить відмовити в позові з підстав встановлення перевіркою порушень, які свідчать про заниження податкових зобов`язань з ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "Аккорда", які не мали реального характеру, а також про несвоєчасну реєстрацію позивачем ряду податкових накладних.

Під час розгляду справи представники сторін підтримали свої вимоги і заперечення з наведених у заявах по суті справи підстав.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що на підставі наказу від 12.10.2018 №15347 відповідач провів плановуа виїзну документальну перевірку позивача з питань дотримання податкового і валютного законодавства за період з 01.01.2016 по 30.06.2018 та з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 30.06.2018, оформлену актом від 21.11.2018 №715/26-15-14-01-01/34356486.

Згідно з актом перевіркою встановлено, серед іншого, такі порушення:

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України; Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" - занижено ПДВ у сумі 343375 грн.,

- п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України - встановлено несвоєчасну реєстрацію податкових накладних (розрахунків коригування) з перевищенням терміну реєстрації до 15 календарних днів на загальну суму ПДВ 1078956,31 грн.

Позивач подав заперечення на акт перевірки, за результатами розгляду яких висновки акта залишено без змін, а заперечення - без задоволення.

На підставі акта перевірки відповідач виніс податкові повідомлення-рішення від 13.12.2018:

- №, яким збільшив позивачу грошове зобов`язання з ПДВ на 515063,50 грн. (у т.ч.: 343375 грн. за основним платежем, 171688 грн. за штрафними санкціями);

- №, яким до позивача застосував штраф у розмірі 10% на суму 107895 грн. за затримку реєстрації податкових накладних.

Дані рішення залишені без змін за наслідками їх адміністративного оскарження.

Спірні правовідносини виникли у сфері справляння податків і зборів та стосуються правомірності податкового повідомлення-рішення про визначення грошових зобов`язань з ПДВ.

Оцінюючи правомірність рішення від 13.12.2018 №, суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг (пп. а п. 198.1).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку (п. 198.3).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу (п. 198.6).

Згідно із ст. 201 ПК України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п. 201.4).

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п. 201.6).

Згідно із ст. 3 Закону України від 16.07.1999 №996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 цього Закону встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.п. 1.2, 2.1, 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування; записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення; первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Отже, визначення податкового кредиту з ПДВ обумовлено придбанням платником товарів, робіт (послуг) та здійснюється на підставі належно оформлених первинних документів і податкових накладних. Господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. При цьому суд зауважує, що наявність у платника податків податкових, чи-то видаткових накладних, інших документів з посиланням на поставку товарів (послуг), виписаних постачальником, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах.

Згідно із ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1).

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2).

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 3).

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 4).

Як зазначено вірно встановлено перевіркою і визнається позивачем, останній мав фінансово-господарські взаємовідносини із ТОВ "Аккорда" та відобразив у податковому обліку операції з придбання послуг із суборенди нежитлового приміщення загальною вартістю 2467747 грн. (у т.ч. ПДВ - 411291,15 грн.).

Починаючи з 23.01.2013 позивач на постійній основі орендує для розміщення офісу нежитлові приміщення за адресою: м. Київ, вул. Миколи Пимоненка, 13 .

Так, 03.12.2013 укладено договір суборенди №ОТ 965 між ТОВ "Форум-Менеджмент Груп" (Орендар) і позивачем (Суборендар) за умовами якого Орендар зобов`язується передати, а Суборендар зобов`язується прийняти нежитлове приміщення, розташоване на другому поверсі будівлі за адресою: м. Київ, вул. Миколи Пимоненка, 13, корпус 6 , вхід літера А. Строк суборенди з 23.12.2013 до 22.01.2016.

23 січня 2013р. укладено договір суборенди №1871 між ТОВ "Форум-Менеджмент Груп" (Орендар) і позивачем (Суборендар) за умовами якого Орендар зобов`язується передати, а Суборендар зобов`язується прийняти нежитлове приміщення, розташоване на третьому поверсі будівлі за адресою: м. Київ, вул. Миколи Пимоненка, 13, корпус 4, вхід літера А. Строк суборенди з 25.01.2013 до 22.01.2016.

31 жовтня 2014р. укладено тристоронній договір про внесення змін до договору суборенди №ОТ 965 від 03.12.2013 між ТОВ "Форум-Менеджмент Груп" (Первісний орендар), ТОВ "Аккорда" (Новий орендар) і позивачем (Суборендар), у зв`язку із закінченням строку оренди за договором оренди від 05.08.2008 між Первісним орендарем з Власником приміщень - ПАТ "Славутич" та вступом в дію договору оренди №ДС 825 від 31.10.2014 між Власником приміщень та Новим Орендарем, Сторони досягли згоди про зміну Сторони у зобов`язанні - орендаря за договором суборенди №ОТ 965 від 03.12.2013 (Основний договір), укладеним між Первісним орендарем (ТОВ "Форум-Менеджмент Груп") та Суборендарем (позивач). Із 01.11.2014 до Нового орендаря переходять всі права та обов`язки Первісного орендаря за Основним договором.

Крім цього, 08.01.2015 укладено договір суборенди №ОТ 1366 між ТОВ "Аккорда" (Орендар) і позивачем (Суборендар), за умовами якого Орендар зобов`язується передати, а Суборендар зобов`язується прийняти нежитлове приміщення, розташоване на п`ятому поверсі будівлі за адресою: м. Київ, вул. Миколи Пимоненка, 13, корпус 4, вхід літера А. Строк суборенди з дати підписання Акта прийому-передачі до 22.01.2016.

21 грудня 2015р. укладено договір суборенди №ОТ 1600 між ТОВ "Аккорда" (Орендар) і позивачем (Суборендар), за умовами якого Орендар зобов`язується передати, а Суборендар зобов`язується прийняти 2 нежитлові приміщення - офіс 4А/51 та офіс А4/52, розташовані на п`ятому поверсі будівлі за адресою: м. Київ, вул. Миколи Пимоненка, 13, корпус 4, вхід літера А. Строк суборенди з 23.01.2016 до 21.01.2019.

На виконання зобов`язань за договором суборенди №ОТ 1600 від 21.12.2015, позивачем здійснено фінансові операції, які підтверджуються наступними актами про надання послуг: від 31.01.2016 №№796, 797, 798, 799; від 29.02.2016 №№1500, 1501, 1506, 1507; від 31.03.2016 №№1846, 1847, 1681, 1682; від 30.04.2016 №№2600, 2601, 3002, 3003; від 31.05.2016 №№3722, 3723, 3488, 3489; від 30.06.2016 №№515, 516, 1049, 1050; від 31.07.2016 №№1385, 1386, 1718, 1719; від 31.08.2016 №№2053, 2054, 2582, 2583; від 30.09.2016 №№2947, 2948, 3340, 3341; від 31.10.2016 №№3820, 3821, 4258, 4259, 4369; від 30.11.2016 №№4977, 4978, 5157, 5158; від 31.12.2016 №№5601, 5602, 5847, 5846.

Вказаний договір було розірвано 31.10.2016 на підставі угоди про розірвання договору суборенди №ОТ 1600 від 21.12.2015.

Крім цього, між позивачем та ТОВ "Аккорда", у зв`язку із господарською необхідністю, укладались договори суборенди приміщення конференц-залу: від 03.02.2015 №04-052014, від 10.03.2015 №11-032015; від 14.04.2015 №15-042014, від 03.02.2016 №03-022016, від 16.03.2016 №16-032016; від 20.04.2016 №20-042016.

У зв`язку з поставкою послуг ТОВ "Аккорда" виписано на користь позивача податкові накладні на загальну суму 2467747 грн. (у т.ч. ПДВ - 411291,15 грн.), перелік яких наведено у таблиці на с.с. 40-63..

Під час перевірки відповідач дійшов висновку про неможливість вчинення позивачем господарських операцій із ТОВ "Аккорда", з огляду на наявність вироку Вишгородського районного суду у Київській області від 06.04.2018 по справі №363/4995/17 за кримінальним провадженням, внесеним в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002519, яким ОСОБА_1 , що обіймала посаду керівника ТОВ "Аккорда" з 01.03.2016, було визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205-1 КК України, а саме пособництво у підробці документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи та фізичних осіб-підприємців.

Відповідач визнав неправомірним включення позивачем до податкового кредиту з ПДВ податок у загальній сумі 343375,34 грн. по податковим накладним, підписаним директором ТОВ "Аккорда" ОСОБА_1

Суд не погоджується з висновками відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч. 1 ст. 205-1 КК України внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця, завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, караються штрафом від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або арештом на строк від трьох до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

У вироку зазначено, що: "Дії ОСОБА-2 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205-1 КК України, як пособництво у підробці документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи та фізичних осіб-підприємців, тобто внесенню в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи та фізичних осіб-підприємців, завідомо неправдивих відомостей, а також умисному поданні для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості".

Посилаючись виключно на вирок, відповідач робить висновок про те, що позивачем фактично створено штучну видимість здійснення господарських операцій з ТОВ "Аккорда", шляхом формального складення первинних документів, які не супроводжувались дійсним рухом активів у процесі виконання саме з цими контрагентами.

Однак такі висновки відповідача не випливають зі змісту вироку, позаяк останнім не встановлено вчинення таких обвинуваченою особою, а також не містить інших обставин щодо господарських операцій у орендних відносинах, їх дослідження, періодів їх здійснення, даних посадових осіб, які підписували первинні документи тощо.

Відтак, вирок у справі №363/4995/17 не є обов`язковим для суду при вирішенні цієї адміністративної справи у питанні підтвердження факту штучної видимості господарських операцій між ТОВ "Аккорда" і позивачем.

Встановлений факт вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205-1 КК України, посадовою особою ТОВ "Аккорда", який полягає у внесенні в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи та фізичних осіб-підприємців, завідомо неправдивих відомостей, відповідач необґрунтовано поширив на господарські операції між ТОВ "Аккорда" і позивачем впродовж 2016р.

Інших доказів на підтвердження таких фактів відповідач під час перевірки не здобув і до суду не надав, тому суд вважає необґрунтованим висновок відповідача про завищення позивачем податкового кредиту з ПДВ у сумі 343375,34 грн.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що відзив відповідача і докази, на які відповідач посилається у підтвердження обґрунтованості висновків перевірки та правомірності спірного грошового нарахування з ПДВ, є недостатніми для висновку про відсутність реального характеру господарських операцій і не свідчать про допущення позивачем порушень ст.ст. 198, 201 ПК України та заниження ПДВ, тому відповідач не довів правомірність винесення податкового повідомлення-рішення від 13.12.2018 №.

Отже, вимога про визнання протиправним і скасування вказаного податкового повідомлення-рішення підлягає задоволенню.

Оцінюючи правомірність рішення від 13.12.2018 №, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Пунктом 120-1 ст. 120 ПК України встановлено, що порушення платниками ПДВ граничного строку, передбаченого ст. 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в ЄРПН (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника ПДВ, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 10 відсотків суми ПДВ, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів.

Як визначено у Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №341), операційний день - частина дня, протягом якої здійснюються прийняття від платників податку податкових накладних та/або розрахунків коригування та реєстрація або зупинення реєстрації (п. 2).

Операційний день триває в робочі дні з 8-ї до 20-ї години. Технічне обслуговування та регламентні роботи, що потребують зупинки Реєстру, не проводяться протягом операційного дня, крім аварійних випадків. Якщо 15 число або останній день місяця припадають на вихідний, святковий або неробочий день, такий день вважається операційним днем (п.3).

Після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки. За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС (п.п. 12-14).

Пунктом 9 Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 06.06.2017 №557, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 03.08.2017 за №959/30827 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) автоматизована перевірка здійснюється у день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо електронний документ надійшов після закінчення операційного дня або за 1 годину до його закінчення.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/роз- рахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в ЄРПН.

Згідно з копією квитанції з комп`ютерної програми "M.E.Doc" податкова накладна від 31.03.2018 №19 на суму ПДВ 538179,20 грн. направлена позивачем для реєстрації в ЄРПН 15.04.2018 о 18:38 год., тобто в останній день граничного строку за понад 1 год. до завершення цього операційного дня, що спростовує правомірність застосування до позивача штрафної санкції у сумі 53817,92 грн.

Отже, вимога про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 13.12.2018 № підлягає задоволенню у цій частині.

В іншій частині підстав для задоволення вказаної вимоги немає, оскільки позивач не навів у позовній заяві обґрунтування неправомірності накладення штрафних санкцій і не спростував факти несвоєчасної реєстрації решти податкових накладних.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позову і наявність підстав для його задоволення у зазначеній судом вище частині.

Згідно із ст. 139 КАС України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 8537,11 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших судових витрат сторонами не заявлено, тому їх розподіл судом не проводиться.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 139, 241-246, 250 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інішейтів" частково.

2. Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 13.12.2018 №.

3. Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 13.12.2018 № у частині застосування штрафних санкцій у сумі 53817,92 грн.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інішейтів" з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві судовий збір у сумі 8537,11 грн. (вісім тисяч п`ятсот тридцять сім гривень 11 копійок).

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Інішейтів";

04050, м. Київ, вул. Миколи Пимоненка, буд. 13, корп. 4, .

Відповідач: Головне управління ДФС у м. Києві;

04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Костенко