Справа № 480/2631/21
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без розгляду
01 червня 2021 року Справа № 480/2631/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області, треті особи: начальник Головного управління ДПС у Сумській області Кіяшко Н.В., начальника відділу кадрового забезпечення та розвитку персоналу Головного управління ДПС у Сумській області Рєзнік В.В. про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області, в якій просить:
1) визнати протиправними дії посадової особи - начальника відділу кадрового забезпечення та розвитку персоналу Рєзнік В.В. щодо не підготовки проекту наказу на призначення на запропоновану об`єктом призначення - ГУ ДПС у Сумській області посаду за наданою та узгодженою ОСОБА_1 від 04.01.2021 року пропозицією в.о. начальника ГУ ДПС у Сумській області О. Мазуренка на переведення ОСОБА_1 на посаду головного державного ревізора - інспектора відділу адміністрування акцизного податку, ліцензування роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах та пальним управління контролю за підакцизними товарами;
2) визнати протиправними дії посадової особи - начальника відділу кадрового забезпечення та розвитку персоналу ОСОБА_2 щодо недопущення ОСОБА_1 до написання заяви про призначення на запропоновану об`єктом призначення по переведенню посаду за наданою від 04.01.2021 року наданою та узгодженою ОСОБА_1 пропозицією в.о. начальника ГУ ДПС у Сумській області О. Мазуренка головного державного ревізора - інспектора відділу адміністрування акцизного податку, ліцензування роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах та пальним управління контролю за підакцизними товарами шляхом перешкоджання написання такої заяви у присутності адвоката;
3) визнати протиправними дії посадової особи начальника Головного Управління ДПС у Сумській області Наталії Кіяшко, що виявилися у не призначенні за наданою та узгодженою ОСОБА_1 від 04.01.2021 року пропозицією в.о. начальника ГУ ДПС у Сумській області О. Мазуренка на переведення ОСОБА_1 - на посаду головного державного ревізора - інспектора відділу адміністрування акцизного податку, ліцензування роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах та пальним управління контролю за підакцизними товарами шляхом затвердження відповідного наказу про призначення на посаду;
4) зобов`язати посадову особу - начальника Головного Управління ДПС у Сумській області ОСОБА_3 протягом п`яти робочих днів із дня набрання чинності рішення суду призначити ОСОБА_1 на запропоновану об`єктом призначення - ГУ ДПС у Сумській області посаду за наданою та узгодженою ОСОБА_1 від 04.01.2021 року пропозицією в.о. начальника ГУ ДПС у Сумській області О. Мазуренка посаду головного державного ревізора - інспектора відділу адміністрування акцизного податку, ліцензування роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах та пальним управління контролю за підакцизними товарами.
Ухвалою суду від 20.04.2021 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Крім того, вказаною ухвалою суду до участі у розгляді справи залучено як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - начальника Головного управління ДПС у Сумській області Кіяшко Н.В. та начальника відділу кадрового забезпечення та розвитку персоналу Головного управління ДПС у Сумській області Рєзнік В.В.
Учасниками справи подано до суду заяви по суті спору, зокрема, представник відповідача подав відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, треті особи - пояснення на позовну заяву. Позивач подала до суду відповідь на відзив та відповідь на пояснення третіх осіб, а також відповідь на заперечення.
Після відкриття провадження у справі судом з`ясовано, що позивачем порушено строки звернення до суду, у зв`язку з чим ухвалою суду від 13.05.2021 позов було залишено без руху та встановлено позивачу 10-денний строк з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків. Зокрема, позивача було зобов`язано надати суду заяву про поновлення строку на звернення з позовом до суду із зазначенням у ній підстав та наданням доказів поважності його пропуску.
Позивачу як особі, що подала позовну заяву до суду, на виконання вимог ч.6 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху було направлено за адресою, що вказана у позові, та отримано позивачем 19.05.2021, про що свідчить підпис у відповідній графі рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Тобто, з урахуванням ч.ч.1,6 ст.120 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач у строк до 31.05.2021 включно мала право усунути зазначені в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху недоліки.
Так, в порядку усунення недоліків позовної заяви позивачем було подано до суду заяву, в якій вказала, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-ІХ та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» 18.06.2020 №731-IX позивачем не пропущено строк на подання позовної заяви.
Також вказала, що у даній справі №480/2631/21 позивач не оспорює питання прийняття його на публічну службу, її проходження чи звільнення з публічної служби. Відповідний позов подано позивачем у встановлений законом термін - 1 місяць та знаходиться у провадженні Сумського окружного адміністративного суду (адміністративна справа 480/1727/21).
Позивач у заяві від 27.05.2021 відмітила, що у даній справі спірним є питання про щодо протиправних дій посадових осіб, а саме, начальника відділу кадрового забезпечення та розвитку персоналу ОСОБА_2 , начальника Головного Управління ДПС у Сумській області ОСОБА_4 . Сутність оспорюваних питань не стосується проходження ним публічної служби, а саме, протиправних дій посадових осіб Головного Управління ДПС у Сумській області подій, що мали місце у приміщенні ГУ ДПС у Сумській області 01.02.2021 за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , а тому для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів у даному випадку встановлено шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
В іншій частині заяви від 27.05.2021 позивач вказала додаткові обґрунтування позовних вимог по суті спору.
З урахуванням зазначеного, позивач у заяві просила поновити строк на звернення з позовом у справі №480/2631/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Перевіривши матеріали позову та подану позивачем заяву у порядку усунення недоліків, суд зазначає наступне.
Пунктом 1, 2, ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, у тому числі на виконання делегованих повноважень, і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною цих функцій.
Пунктом 17 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Відтак, зміст поняття "публічна служба" охоплює поняття державної служби.
Базовим (загальним) законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, є Закон України «Про державну службу».
Відповідно до Закону України «Про державну службу» державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Державна служба характеризується тим, що: а) здійснюється на державних посадах у державних органах або їх апаратах; б) має своєю метою реалізацію завдань і функцій держави; в) регламентується Законом України «Про державну службу» та іншими спеціальними законами; г) характеризується особливістю вступу на державну службу, її проходженням, припиненням службових відносин; ґ) пов`язана з присвоєнням рангів, чинів, спеціальних і військових звань; д) характеризується безпартійністю або політичною нейтральністю державних службовців; е) оплачується за рахунок державного бюджету.
Спори з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби охоплюють весь спектр спорів, що виникають у відносинах публічної служби.
Так, як встановлено судом з наявних у справі матеріалів, позивачу під час проходження публічної служби було письмово надано пропозицію в.о. начальника ГУ ДПС у Сумській області О. Мазуренка на переведення на вакантну посаду головного державного ревізора - інспектора відділу адміністрування акцизного податку. Однак, в подальшому, наказом ГУ ДПС у Сумській області від 02.02.2021 №19-о "Про звільнення" позивача звільнено 02.02.2021 із займаної посади.
Наразі у даній справі позивач оскаржує правомірність дій начальника відділу кадрового забезпечення та розвитку персоналу ОСОБА_2 щодо не допущення позивача під час проходження публічної служби до написання заяви про призначення на запропоновану по переведенню посаду та не складенні проекту наказу про призначення на запропоновану по переведенню посаду, а також правомірність дій начальника Головного Управління ДПС у Сумській області Кіяшко Н.В. щодо не призначення позивача за наданою та узгодженою позивачем пропозицією про переведення.
Крім того, у позовній заяві (а.с.4) позивачем самостійно вказано, що вона вважає дії відповідачів протиправними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства України та порушили її право на безперервне ПРОХОДЖЕННЯ ДЕРЖАВНОЇ СЛУЖБИ.
Відтак, на переконання суду, позовні вимоги ОСОБА_1 пов`язані з проходженням публічної служби, а тому обґрунтування позивача у заяві від 27.05.2021 пропуску строку звернення з даним позовом до суду тим, що даний спір не є спором про проходження публічної служби, судом не приймаються до уваги.
При цьому, відповідно до ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Враховуючи, що спір у цій справі належить до справ щодо проходження публічної служби, відповідно до положень ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Як вбачається з позову, фактично позивач дізналася про порушення своїх прав після ознайомлення з наказом ГУ ДПС у Сумській області від 02.02.2021 №19-о "Про звільнення" - 02.02.2021 згідно підпису позивача на вказаному наказі, а з позовом про захист порушених прав до суду звернулася лише 30.03.2021, тобто з пропуском місячного строку.
В обґрунтування пропуску строку звернення до суду позивач додатково вказує у заяві про поновлення строку звернення на те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-ІХ та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» 18.06.2020 №731-IX позивачем не пропущено строк на подання позовної заяви
Так, дійсно, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" установлено з 12 березня 2020 року на усій території України карантин.
З 12 березня 2020 року дія карантину на території України неодноразово продовжувалася.
Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України (в редакції, чинній з 17.07.2020) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
06.08.2020 року завершився 20-денний строк, протягом якого позивач мав право подати до суду заяву про продовження процесуального строку.
Таким чином, строк звернення до суду був продовжений на строк дії карантину в період з 12.03.2020 по 06.08.2020.
Однак, строк звернення до суду, який закінчився у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України та під час дії пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України підлягає поновленню лише за наявності двох умов: 1) якщо причини його пропуску є поважними; 2) вказані причини є такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
При цьому граматичне тлумачення пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що наявність сполучника "і" вказує на обов`язкову наявність двох вищенаведених умов.
Таким чином, виходячи з наведених законодавчих приписів сам факт встановлення карантину не може слугувати причиною для поновлення процесуального строку звернення до суду, а можливість поновлення процесуального строку визначається у взаємозв`язку зі встановленням поважності причин пропуску строку та їх зумовленості обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Отже, дія карантину не є самостійною причиною пропуску строку звернення до суду, яку треба визнавати поважною і тому посилання позивача на пропуск строку звернення до суду у зв`язку з виникненням і поширенням коронавірусної хвороби в Україні, є необґрунтованими та не приймаються судом до уваги.
Таким чином, суд зазначає, що доводи, викладені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду з даною позовною заявою, є безпідставними та такі підстави не можуть бути визнані судом поважними. У даному випадку, позивачем було пропущено місячний строк звернення до суду, при цьому належного обґрунтування чи належних доказів поважності причин пропуску такого строку позивачем суду не надано, а тому відсутні підстави для задоволення заяви позивача про поновлення строку.
Будь-яких інших заяв чи доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду станом на сьогодні позивачем чи його представником не надано.
Водночас, суд наголошує, що у справі Європейського суду з прав людини Стаббігс та інші проти Великобританії визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.
У Рішенні Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії від 25 січня 2000 року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.
ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі Мушта проти України нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.
У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі Пономарьов проти України ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).
Таким чином, дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.
Крім того, інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.
Згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.
Згідно із ч.14 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч.3 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Відповідно до п.8 ч.1 ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
З урахуванням наведеного вище, вбачається необхідним позовну заяву залишити без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 240, 248, 293, 295, пп.15.5 Розділу VІІ "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області, треті особи: начальник Головного управління ДПС у Сумській області Кіяшко Н.В., начальника відділу кадрового забезпечення та розвитку персоналу Головного управління ДПС у Сумській області Рєзнік В.В. про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя І.Г. Шевченко