Справа № 826/16361/18
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Київ №826/16361/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Панченко Алли Павлівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Представник позивачів адвокат Зарецька Д.М. звернулась з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у скасуванні записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.07.2013 №1776278 за ОСОБА_1 та від 23.07.2013 №1776277 за ОСОБА_2 ;

- зобов`язати відповідача скасувати ці записи.

Підстави позову: - згідно з договором купівлі-продажу нежилої будівлі від 23.07.2013 №1177 позивачі придбали нежилу будівлю адміністративного приміщення (літ. Ш), загальною площею 490,20 кв.м., що складає 21/100 (11/100 і 10/100 відповідно) від майнового комплексу площею 2372 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; - на підставі цього договору, посвідченого відповідачем, остання зареєструвала речові права на об`єкт нерухомості за позивачами (записи від 23.07.2013 №1776278 і №1776277); - у 2018р. позивачам нараховано податок за нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з розрахунку 21/100 на об`єкт загальною площею 24459,80 кв.м., після чого вони з`ясували, що за ними було зареєстровано право власності на 21/100 від цілісного майнового комплексу загальною площею 24459,80 кв.м., а не 2372 кв.м.; - також позивачі з`ясували, що за вказаною адресою знаходиться декілька майнових комплексів; - вважаючи, що відповідач допустила помилку при реєстрації речових прав позивачів, останні звернулись до неї із заявами про скасування записів від 23.07.2013 №1776278 і №1776277; - відповідач відмовила позивачам у скасуванні записів про право власності, з правомірністю яких позивачі не погоджуються, вважаючи, що інформація в цих записах не відповідає відомостям, що містяться у документах, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності.

Відповідач подала відзив на позов, в якому просить відмовити в його задоволенні з таких підстав: - реєстрація права власності проведена згідно з чинним на той час законодавством і договором купівлі-продажу нежилої будівлі від 23.07.2013 №1177; - провівши згідно з п. 17 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141, пошук об`єкта нерухомості в Державному реєстрі прав за його адресою, відповідач виявила відкритий розділ на цей об`єкт, в якому була проведена державна реєстрація права власності; - підстав для задоволення заяв позивачів згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" немає, тому відмова є правомірною.

Представник позивачів подала відповідь на відзив, в якій на спростування доводів відповідача про відповідність державної реєстрації прав вимогам законодавства зазначила, що здійснюючи пошук об`єкта нерухомого майна, відповідач обрала один з трьох, що має більшу площу; на думку представника позивачів, відповідач мала б направити запити до Київського міського бюро технічної інвентаризації для уточнення інформації щодо об`єкта нерухомості; також представник позивачів вважає, що відповідач зареєструвала право власності продавця за договором від 23.07.2013 №1177 у невірний відкритий розділ Державного реєстру прав.

Інших заяв по суті справи до суду не надійшло.

Клопотання позивачів про витребування доказів залишено судом без задоволення з тих підстав, що зміст договору купівлі-продажу нежилої будівлі від 23.07.2013 №1177, обставини його посвідчення відповідачем і реєстрацію нею права власності позивачів на підставі цього договору визнаються обома сторонами, тому згідно із ч. 1 ст. 78 КАС України не підлягають доказуванню. Крім того, до позовної заяви додано засвідчену копію вказаного договору, яка ніким із сторін не заперечується і не спростовується.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Між ТОВ "КОРЧУВАТСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО ПРОМИСЛОВОГО ЗАЛІЗНИЧНОГО ТРАНСПОРТУ - ДВА" (Продавець) і позивачами (Покупці) укладено договір купівлі-продажу нежилої будівлі від 23.07.2018, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Панченко А.П. і зареєстрований у реєстрі за №1177, згідно з яким Продавцеь зобов`язується передати у власність Покупців, а Покупці - прийняти у власність, в рівних частках кожний, нежилу будівлю адміністративного приміщення (літ. Ш), загальною площею 490,20 кв.м., що складає 21/100 частин від майнового комплексу площею - 2372 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Як зазначено в абз. 3 п. 3 цього договору, реєстраційний номер об`єкту нерухомості (а.с. 8, 9).

Згідно з актом приймання-передачі нежилої будівлі від 23.07.2018 Продавець передав, а Покупці прийняли у власність вищевказану нежилу будівлю, а саме ОСОБА_2 - 10/100 частин, ОСОБА_3 - 11/100 частин (а.с. 10)

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №133646443 від 08.08.2018 щодо об`єкта нерухомого майна, реєстраційний номер - що розміщений за адресою: АДРЕСА_1 ; загальною площею 24459,80 кв.м. (а.с. 10-17) на підставі вказаного договору державним реєстратором - Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Панченко А.П. прийнято рішення про державну реєстрацію прав індексний номер 4238263 від 23.07.2013 14:28:27 і внесено записи про державну реєстрацію прав позивачів від 23.07.2013 №1776277 і №1776278.

Згідно з копіями заяв ОСОБА_1 і ОСОБА_2 від 12.09.2018 (вх. №38/01-16 і №39/01-16 від 14.09.2018) останні звернулись до відповідача щодо скасування записів від 23.07.2013 №1776278 і №1776277 про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно (11/100 і 10/100) у цілісному майновому комплексі загальною площею 24459,80 кв.м. (а.с. 12, 24). Зміст заяв відповідає змісту позовної заяви, підстави якої судом наведені вище.

Відповідач повідомила позивачів у листах від 18.09.2018 №148/01-16 і №149/01-16, що здійснила державну реєстрацію прав відповідно до законодавства і на підставі договору купівлі-продажу нежилої будівлі від 23.07.2013 №1177 та згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відсутні підстави для внесення записів про скасування державної реєстрації прав (а.с. 23, 25). Зміст листів відповідає змісту відзиву на позов, підстави якого судом наведено вище.

Спірні правовідносини виникли у сфері державної реєстрації прав і стосуються розгляду заяв позивачів про скасування записів про державну реєстрацію права власності та правомірності відмови відповідача в їх задоволенні.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України від 01.07.2004 №1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній на час розгляду заяв позивачів) у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно з п.п. 46, 51 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141 (у редакції, чинній на час розгляду заяв позивачів) зміни до записів Державного реєстру прав, записи про скасування державної реєстрації прав, записи про скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав вносяться до Державного реєстру прав та записи Державного реєстру прав скасовуються виключно на підставі рішення державного реєстратора. Внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється за заявою особи, заінтересованої у внесенні відповідних записів, а також у порядку, передбаченому статтею 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, підставою для прийняття державним реєстратором рішення про скасування у Державному реєстрі прав запису про державну реєстрацію права власності є рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію права та/або рішення суду про скасування запису про державну реєстрацію права.

Зміст позовної заяви і відповіді на відзив не містять спростування посилань відповідача на ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" і не дають суду підстав для іншого тлумачення цих приписів.

Звертаючись до відповідача із заявами про скасування записів про державну реєстрацію прав власності, позивачі не зазначили і не додали до своїх заяв відповідного рішення суду. Із змісту заяв сторін по суті справи і наданих доказів судом не встановлено фактів прийняття відповідного рішення суду.

За таких обставин суд дійшов висновку, що подані позивачами заяви не були підставою для вчинення відповідачем тих дій, про які вони зазначають у позовній заяві, що у повній мірі спростовує твердження позивачів про неправомірність оспорюваних відповідей відповідача від 18.09.2018 і допущення відповідачем протиправної бездіяльності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає про необґрунтованість вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача і відсутність законних підстав для їх задоволення.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні основних вимог, то не підлягають задоволенню й похідні вимоги про зобов`язання відповідача скасувати записи від 23.07.2013 про державну реєстрацію прав.

Отже, у задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Щодо інших обставин і міркувань, наведених у позовній заяві та у відповіді на відзив, то вони не впливають на вирішення цієї справи, зважаючи на наступне.

Як зазначав суд, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №133646443 від 08.08.2018 записи про речові права позивачів внесені щодо об`єкта нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Та сама адреса і той самий реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна зазначено у договорі купівлі-продажу нежилої будівлі від 23.07.2013 №1177.

Водночас відомості про загальну площу об`єкта нерухомості (майнового комплексу), які зазначені у договорі та Державному реєстрі прав на нерухоме майно, відмінні.

Спірні правовідносини не стосується рішення державного реєстратора індексний номер 4238263 від 23.07.2013 14:28:27, на підставі якого внесено записи про державну реєстрацію прав від 23.07.2013 №1776277 і №1776278, та/або дій державного реєстратора щодо прийняття цього рішення чи внесення записів, які не є предметом оскарження у цій справі.

Також спірні правовідносини не стосуються подання і розгляду заяв позивачів про внесення змін до записів про державну реєстрацію прав.

У зв`язку з цим доводи сторін щодо допущення чи недопущення відповідачем помилки та/або порушення законодавства при проведенні державної реєстрації прав власності на об`єкт нерухомості не стосуються предмету спору, тому не впливають на правову оцінку рішень, дій чи бездіяльності відповідача при розгляді заяв позивачів від 12.09.2018.

При цьому, з огляду на предмет і підстави позову, строк звернення до суду з часу державної реєстрації прав у 2013р. та юрисдикцію адміністративного суду, яка не поширюється на приватно-правові спори щодо визнання (встановлення) речових прав, поділу (виділу) частки з об`єкта нерухомого майна, які розглядаються за правилами ЦПК України або ГПК України, у суду відсутні передбачені ч. 2 ст. 9 КАС України підстави для виходу за межі позовних вимог у частині скасування рішень від 23.07.2013 про реєстрацію права власності та/або про зобов`язання відповідача внести зміни до записів про право власності тощо.

Щодо юрисдикції спору, який розглядається, то, зважаючи на: 1) характер спірних правовідносин, які виникли між позивачами, як заявниками, і відповідачем, як суб`єктом розгляду цих заяв, та стосуються їх розгляду; 2) предмет і підстави позову, які не стосується визнання (встановлення) права власності на об`єкт нерухомого майна (його частини), суд дійшов висновку про належність цієї справи до юрисдикції адміністративних судів.

З огляду на відмову в позові та згідно із ст. 139 КАС України судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139, 241-246, 257-262 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у задоволенні позову у повному обсязі.

Позивач:

1) ОСОБА_1 ;

АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

2) ОСОБА_2 ;

АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ;

Відповідач:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу

Панченко Алла Павлівна;

АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня її складення.

Дата рішення є днем складення його у повному обсязі.

Суддя Д.А. Костенко