Справа № 360/1862/21
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

02 червня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1862/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сватівської районної державної адміністрації про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов заяви ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління соціального захисту населення Сватівської районної державної адміністрації (далі відповідач), в якому позивач просить:

1) визнати протиправною відмову відповідача, викладену в листі від 09 лютого 2021 року за № 07-16/290, у встановленні позивачу статусу члена сім`ї померлого ветерана війни - особи з інвалідністю внаслідок війни, та видачі відповідного посвідчення - «Посвідчення члена сім`ї загиблого»;

2) зобов`язати відповідача встановити позивачу статус члена сім`ї померлого ветерана війни - особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати ОСОБА_1 згідно з Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302, відповідне посвідчення - «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є дружиною померлого чоловіка ОСОБА_2 , який за життя був визнаний інвалідом війни II групи, мав статус особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, одержаного під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мав право на пільги, встановлені для ветеранів війни - інвалідів війни, та який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням військового обов`язку по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у зв`язку з чим позивач відповідно до статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» маю право на встановлення статусу члена сім`ї загиблого ветерана війни - інваліда війни та отримання посвідчення члена сім`ї загиблого.

02.02.2021 позивач звернулася до відповідача із заявою про встановлення статусу члена сім`ї загиблого ветерана війни - інваліда війни та видачу посвідчення члена сім`ї загиблого ветерана війни - інваліда війни.

Листом від 09.02.2021 № 07-16/290 відповідач відмовив позивачу за її заявою від 02.02.2021 у встановленні статусу члена сім`ї загиблого ветерана війни - інваліда війни та у видачі посвідчення члена сім`ї загиблого ветерана війни - інваліда війни. Свою відмову відповідач, посилаючись на лист Міністерства соціальної політики України від 20.01.2020 № 01.01-10/00477, мотивував тим, що статтею 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не передбачено встановлення статусу саме дружинам осіб з інвалідністю внаслідок війни, які померли внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням військових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З посиланням на норми Конституції України, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, позивач вважає відмову відповідача необґрунтованою та безпідставною.

Відповідач позов не визнав, про що 31 травня 2021 року через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) подало відзив на позовну заяву (арк. спр. 43-45).

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що для встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни згідно з пунктом 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», повинен бути встановлений причинний зв`язок смерті ветерана війни із захворюванням, одержаним під час перебування на фронт і або в період проходження військової служби (в тому числі й на території інших держав) під час воєнних дій та конфліктів.

Водночас відповідач зазначив, що соціальний захист дружин померлих учасників ліквідації наслідків аварії па Чорнобильській АЕС здійснюється відповідно до норм Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідач вказує, що відповідно до витягу з протоколу від 21.08.2019 № 6 засідання комісії позивачу встановлено статус «дружини (чоловіка) померлою громадянина з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильської катастрофою» та видане посвідчення нового зразка.

На підставі викладеного, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 07 квітня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, визначено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 34 - 35).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), судом встановлено таке.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 (арк. спр. 6-7).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 01.05.1976 Оборотнівською сільською радою Сватівського району Луганської області, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та позивачем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 укладено шлюб, після укладання якого дружині присвоєно прізвище ОСОБА_4 (арк. спр. 21).

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_3 , виданого 06.05.1976 Сватовським військкоматом Ворошиловградської області, ОСОБА_2 в період з 23.01.1988 по 10.04.1988 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (арк. спр. 10-13).

Згідно з довідкою Військової частини № НОМЕР_4 від 12.04.1988 № 1968-1 ОСОБА_2 в період з 23 січня 1988 року по 10 квітня 1988 року приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (арк. спр. 14).

Відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 26.06.2019 № 4463 захворювання ОСОБА_2 , що призвело до смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (арк. спр. 25).

Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 2-20 АБ № 0005892 та довідки серії MCE № 0033619, виданих 16.02.2006, ОСОБА_2 з 16.06.2006 встановлено 80 відсотків втрати професійної працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та встановлено другу групу інвалідності безстроково (арк. спр. 16-17).

ОСОБА_2 встановлено статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, серії НОМЕР_5 від 28.02.2019 (арк. спр. 118), Сватівським управлінням соціального захисту населення 13.03.2006 видано посвідчення інваліда війни серії НОМЕР_6 (арк. спр. 19), згідно з яким ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (арк. спр. 19), ІНФОРМАЦІЯ_5 видано посвідчення серії НОМЕР_7 від 30.01.2018 згідно з яким ОСОБА_2 має право на пільги, установлені законодавством України для ветеранів військової служби (арк. спр. 20).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , виданого 13 травня 2019 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (арк. спр. 22).

Згідно з інформацією, зазначеною у витязі з протоколу від 21.08.2019 № 6, позивачу встановлено статус «Дружини (чоловіка) померлого громадянина (громадянки) з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою» та видано відповідне посвідчення (арк. спр. 26, 46).

02.02.2021 позивач звернулася до відповідача із заявою про встановлення статусу члена сім`ї загиблого ветерана війни - інваліда війни та видачу посвідчення члена сім`ї загиблого ветерана війни - інваліда війни.

Листом від 09 лютого 2021 року № 07-16/290 відповідач повідомив позивачу, що враховуючи роз`яснення, викладені у листі Міністерства соціальної політики України від 20.01.2020 № 01.01-10/00477, відсутні правові підстави для встановлення позивачу статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни згідно з пунктом 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (арк. спр. 8).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551) та Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 (далі Положення № 302).

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В преамбулі до Закону № 3551 зазначено, що цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого становлення до них.

Поширення чинності Закону № 3551 на членів сім`ї загиблої особи є похідним від приналежності такої особи до ветеранів війни.

Відповідно до статті 4 Закону № 3551 ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Згідно із частиною першою статті 7 Закону № 3551 до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Пунктом 2 частини другої статті 7 Закону № 3551 визначено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

З огляду на зазначені правові норми обов`язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни, є наявність інвалідності, доказів залучення такої особи до військовослужбовців або до складу формувань Цивільної оборони та отримання інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 під час виконував обов`язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 23.01.1998 по 10.04.1988, та був особою з інвалідністю ІІ групи, захворювання та смерть якого пов`язані з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Отже, з аналізу зазначених норм чинного законодавства України та з наявних матеріалів справи, суд доходить висновку, що померлий чоловік позивача був інвалідом другої групи та мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, помер від захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, тобто відповідно до статті 7 Закону № 3551 належить до осіб з інвалідністю внаслідок війни, а згідно з статтею 4 Закону № 3551 - до ветеранів війни.

Згідно з положеннями пункту 1 статті 10 Закону № 3551 чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

Пунктом 2 статті 10 Закону № 3551 визначено, що чинність цього Закону поширюється на дружин (чоловіків) померлих осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів, підпільників, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге. На дружин (чоловіків) померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, учасників бойових дій, партизанів, підпільників і учасників війни, нагороджених орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу, визнаних за життя особами з інвалідністю, чинність цієї статті поширюється незалежно від часу смерті особи з інвалідністю.

Відповідно до пункту 4 Положення № 302 особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

«Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина (абзац другий пункту 7 Положення № 302).

Оглядом паспорта позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_9 , виданого Сватівським РВ УМВС України в Луганській області 18.12.1996, встановлено, що дата народження позивача зазначена ІНФОРМАЦІЯ_7 (арк. спр. 6), однак у свідоцтві про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 01.05.1976 Оборотнівською сільською радою Сватівського району Луганської області, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначена дата народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 (арк. спр. 21).

Отже, у документах позивача: паспорті серії НОМЕР_9 від 18.12.1996 та свідоцтві про укладенні шлюбу серії НОМЕР_2 від 18.12.1996 наявні розбіжності у даті народження ОСОБА_5 , що викликає сумнів у приналежності вказаного свідоцтва про шлюб позивачу.

Даний факт має юридичне значення, зважаючи, що саме свідоцтвом про укладення шлюбу може бути підтверджено, що позивач є членом сім`ї (дружиною) померлого ОСОБА_2 , який мав статус ветерана війни - особи з інвалідністю внаслідок війни, та відповідно, позивач як дружина має право на встановлення статусу члена сім`ї померлого ветерана війни - особи з інвалідністю внаслідок війни.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Встановлення належності правовстановлюючого документу наддасть можливість позивачу реалізувати своє право на встановлення статусу члена сім`ї померлого ветерана війни - особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та отримання «Посвідчення члена сім`ї загиблого» відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302.

За таких обставин суд дійшов висновку, що за відсутності належних доказів, яким підтверджується, що позивач є членом сім`ї дружиною померлого ОСОБА_2 , який мав статус ветерана війни - особи з інвалідністю внаслідок війни, позивачем не доведено його право на встановлення статусу члена сім`ї померлого ветерана війни - особи з інвалідністю внаслідок війни, відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн (арк. спр. 5).

За приписами статті 139 КАС України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сватівської районної державної адміністрації про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова