Справа № 380/4440/21
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/4440/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гулкевич І.З. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Пустомитівської районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Пустомитівської районної державної адміністрації. Позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Пустомитівської районної державної адміністрації щодо не надання відповіді на інформаційний запит;

зобов`язати Управління соціального захисту населення Пустомитівської районної державної адміністрації надати відповіді на інформаційний запит з застосуванням норм закону з зазначенням механізму та спосіб реалізації прав;

стягнути з Управління соціального захисту населення Пустомитівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 40 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач зверталася 01.12.2020 до Управління соціального захисту населення Пустомитівської районної державної адміністрації із запитом-клопотанням про надання публічної інформації, щодо передбачених гарантованих державою їй пільг і допомоги, які їй належать по Закону. 21.12.2020 позивач отримала відповідь, в якій не надано відповіді на запитувану інформацію в запиті від 01.12.2020 в пункті 1 "Які гарантовані державою пільги і допомоги належать їй по Закону".

24.12.2020 позивач повторно направила інформаційний запит Управлінню соціального захисту населення Пустомитівської районної державної адміністрації, в якій просила надати відповідь на запитувану інформацію зазначену у пункті 1 запиту від 01.12.2020. Відповіді на вказаний запит не отримала.

05.02.2021 позивач втретє звернулась з інформаційним запитом до Управління соціального захисту населення Пустомитівської районної державної адміністрації, в якому зазначила, що попередній запит від 24.12.2020 відповідачем отримано 26.12.2020, однак відповіді на нього не отримано. Відповідача повідомлено про порушення закону та зазначено : "Не надання відповіді на повторний запит, на поставлені прямі і зрозумілі питання, буде розцінюватися як протиправні дії, триваюче порушення прав, що стане підставою відшкодування моральної шкоди завданої такими протиправними діями".

Позивач наголошує, що день подачі позовної заяви до суду, вона не отримала відповіді на свої запити, чим порушено її права органом державної влади. Просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 29.03.2021 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Копію ухвали про відкриття провадження від 29.03.2021 року та позовну заяву відповідачу було надіслано засобами електронної пошти, що підтверджується витягом з електронної пошти про направлення на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 Однак, своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, причини неподання відзиву на позовну заяву не повідомив.

Відповідно до положень частини 6 статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01 грудня 2020 позивач звернулася до Управління соціального захисту населення Пустомитівської районної державної адміністрації із запитом-клопотанням про надання інформацію, а саме :

п.1 які гарантовані державою пільги і допомоги належать ОСОБА_1 по Закону?;

п.2 з яких підстав та відповідно до якого Закону Управління соціального захисту населення Пустомитівської районної державної адміністрації обмежує ОСОБА_1 в таких пільгах та допомогах та з яких підстав усно відмовлено у всіх пільгах та допомогах, а письмово не повідомлено про гарантовані Державою пільги і допомоги?;

п.3 в 2020 році ОСОБА_1 обмежено в субсидії у зв`язку з урахуванням 6000 грн доходу сина ОСОБА_2 , який він не отримував перебуваючи по догляду за нею та отримував соціальну допомогу від держави?;

п.4 прошу надати інформацію щодо допомог гарантованих державою у зв`язку із COVID-19 та з яких підстав така допомога не надана?.

Просила надати відповідь на запит з посиланням на Закон та поновити її права та всі виплати гарантовані державою пільги, допомоги та інші виплати.

Листом від 21.12.2020 №07-4847 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що інформація про позивача внесена до Єдиного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за категорією "учасник війни". Постановою Кабінету міністрів України від 04.06.2015 №389 "Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного доходу сім`ї", яка набрала чинності з 01 липня 2015 передбачено, що дія цього порядку поширюється на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законами України в тому числі і "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Даною постановою визначено механізм реалізації права на отримання пільг з оплати житлово-комунальних послуг з урахуванням середньомісячного доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, що з 01.01.2020 становить 2940 грн пільги не надаватимуться. Стосовно питання надання компенсації на лікування від коронавірусної хвороби COVID-19, то на даний час управління соціального захисту населення райдержадміністрації громадянам району не відшкодовуються кошти, витрачені на лікування від коронавірусної хвороби COVID-19. З даним питанням рекомендуємо звернутись за місцем проживання до Пустомитівської ОТГ.

24.12.2020 позивач повторно звернулась із інформаційним запитом до відповідача, в якому зазначила, що у листі від 21.12.2020 останнім не надано відповіді на п.1 та п.3 запиту від 01.12.2020, відповідно просить надати чітку і зрозумілу відповідь на поставлені питання.

Позивач зазначає, що відповіді на даний запит не отримала.

05.02.2021 позивач втретє звернулась до відповідача з інформаційним запитом в якому зазначила, що у листі від 21.12.2020 останнім не надано відповіді на п.1 та п.3 запиту від 01.12.2020, відповідно просить надати чітку і зрозумілу відповідь на поставлені питання. Не надання відповіді на повторний запит, на поставлені прямі і зрозумілі питання, буде розцінюватися як протиправні дії, триваюче порушення прав, що стане підставою відшкодування моральної шкоди завданої такими протиправними діями.

Позивач зазначає, що відповіді на даний запит не отримала.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду запиту від 01.12.2020, позивач звернулася до суду з даним позовом.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про інформацію" (далі - Закон №2657-XII) інформація це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно із статтею 5 Закону №2657-XII кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Положеннями статті 9 Закону №2657-XII обумовлено, що всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України "Про доступ до публічної інформації" 13 січня 2011 року №2939-VІ (далі Закон №2939-VІ), метою якого є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2939-VІ публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом (пункт 1 частини першої статті 3 Закону № 2939-VI).

Доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію (частина друга статті 5 Закону № 2939-VI).

Статтею 12 Закону №2939-VІ визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 2939-VІ розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законодавчим договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Відповідно до статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 зверталася до відповідача із інформаційним запитом на доступ до публічної інформації від 01 грудня 2020.

У інформаційному запиті позивач просила надати інформацію щодо :

п.1 які гарантовані державою пільги і допомоги належать ОСОБА_1 по Закону?;

п.2 з яких підстав та відповідно до якого Закону Управління соціального захисту населення Пустомитівської районної державної адміністрації обмежує ОСОБА_1 в таких пільгах та допомогах та з яких підстав усно відмовлено у всіх пільгах та допомогах, а письмово не повідомлено про гарантовані Державою пільги і допомоги?;

п.3 в 2020 році ОСОБА_1 обмежено в субсидії у зв`язку з урахуванням 6000 грн доходу сина ОСОБА_2 , який він не отримував перебуваючи по догляду за нею та отримував соціальну допомогу від держави?;

п.4 прошу надати інформацію щодо допомог гарантованих державою у зв`язку із COVID-19 та з яких підстав така допомога не надана?.

Просила надати відповідь на запит з посиланням на Закон та поновити її права та всі виплати гарантовані державою пільги, допомоги та інші виплати.

Листом від 21.12.2020 №07-4847 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що інформація про позивача внесена до Єдиного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за категорією "учасник війни". Постановою Кабінету міністрів України від 04.06.2015 №389 "Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного доходу сім`ї", яка набрала чинності з 01 липня 2015 року передбачено, що дія цього порядку поширюється на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законами України в тому числі і "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Даною постановою визначено механізм реалізації права на отримання пільг з оплати житлово-комунальних послуг з урахуванням середньомісячного доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, що з 01.01.2020 становить 2940 грн пільги не надаватимуться. Стосовно питання надання компенсації на лікування від коронавірусної хвороби COVID-19, то на даний час управління соціального захисту населення райдержадміністрації громадянам району не відшкодовуються кошти, витрачені на лікування від коронавірусної хвороби COVID-19. З даним питанням рекомендуємо звернутись за місцем проживання до Пустомитівської ОТГ.

В той же час, як слідує із відповіді відповідача, вимоги запиту позивача від 01.12.2020, які стосуються надання інформації, виконано частково.

Оскільки, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених вище норм чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, суд доходить висновку, що запит про доступ до публічної інформації в частині п. 1 та 3, а саме, надання інформації щодо переліку пільг і допомог, які належать ОСОБА_1 по Закону та щодо нарахованої субсидії за 2020 попередній зимовий період, належним чином розглянутий не був, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача у не наданні повної інформації на запит позивача.

Також відповідь на запит позивача надано з порушенням п`ятиденного строку, визначеного ч. 1 ст. 20 Закону № 2939-VI, оскільки запит отриманий 01.12.2020, а відповідь надана 21.12.2020.

Отже, наявні підстави для задоволення позовної вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у наданні позивачу повної відповіді на запит від 01.12.2020 та зобов`язання відповідача повторно розглянути запит позивача від 01.12.2020, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 40000 грн., суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1 та п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі відповідними змінами) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В пункті 9 цієї постанови Пленуму ВСУ зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, позивачем не обґрунтовано наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними рішеннями, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, відповідно до яких заподіяно шкоду. Тобто, позивач повинен довести факт завдання їй моральної шкоди, надати належні докази того, що саме рішення відповідача призвели до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації її життя.

Суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння їй душевних страждань, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок рішень, дій чи бездіяльності відповідача.

Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведений факт заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

За змістом пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог позивача, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи, судом не встановлено, питання про розподіл судових витрат у цій справі суд не вирішує.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245, 262 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Пустомитівської районної державної адміністрації щодо надання неповної та несвоєчасної відповіді (інформації) за запитом ОСОБА_1 від 01.12.2020.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Пустомитівської районної державної адміністрації повторно розглянути запит ОСОБА_1 на інформацію від 01.12.2020 відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Гулкевич І.З.