Справа № 400/6083/20
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 р. № 400/6083/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 (надалі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі-відповідач) з позовними вимогами про:

визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо нарахування ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника в порядку Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 04.10.2018 року;

зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника в порядку Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 04.10.2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . У вказаному шлюбі народився син - ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, покінчивши життя самогубством. Вказала, що після смерті ОСОБА_3 отримувала соціальну допомогу по втраті годувальника. В подальшому начала отримувати пенсію по втраті годувальника, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зазначила, що після смерті колишнього чоловіка тривалий час доводила визнання смерті ОСОБА_3 пов`язаною з захистом батьківщини, так як внаслідок проходження служби він страждав на посттравматичний стресовий розлад. 18.08.2020 року 18-ю Регіональною ВКЛ було встановлено, що травма та причина смерті ОСОБА_3 пов`язана з захистом Батьківщини. 02.11.2020 року позивач надала відповідачу заяву про переведення на пенсію по втраті годувальника в порядку Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» разом з постановою ВЛК про причини смерті ОСОБА_3 та з листопада 2020 року почала отримувати в інтересах сина пенсію по втраті годувальника в порядку Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 18.11.2020 року ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з заявою про перерахування пенсії за минулий період з урахуванням раніше виплачених сум. Листом від 03.12.2020 року відповідач відмовив в задоволенні заяви позивача, оскільки переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви. Вказала, що надати усі необхідні документи для призначення пенсії по втраті годувальника в порядку Закону № 2262 раніше не мала змоги, в зв`язку з бездіяльністю військово-лікарської комісії.

Ухвалою суду від 29.12.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

04.01.2021 року на виконаня ухвали суду від 29.12.2020 року позивачем до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду надано належним чином оформлену позовну заяву (з копією для учасників справи) із зазначенням своєї адреси електронної пошти.

Ухвалою від 11.01.2021 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/6083/20 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що з 04.10.2018 року позивач отримувала пенсію по втраті годувальника, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 02.11.2020 року позивач надала відповідачу заяву про переведення на пенсію по втраті годувальника в порядку Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» разом з постановою ВЛК про причини смерті ОСОБА_3 та з листопада 2020 року почала отримувати в інтересах сина пенсію по втраті годувальника в порядку Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пізніше позивач звернулася з заявою про перерахування пенсії за минулий період з урахуванням раніше виплачених сум. Листом від 03.12.2020 року відповідач відмовив в задоволенні заяви позивача, оскільки переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, а тому заборгованості за минулий період відповідача перед позивачем не має.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .

У вказаному шлюбі народився син - ОСОБА_2 .

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 25.05.2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Разом з тим, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 продовжили спільно проживати.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, покінчивши життя самогубством.

З 01.10.2019 року ОСОБА_1 отримувала пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Протоколом засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 18.08.2020 року № 297 встановлено, що "механічна асфіксія в результаті здавленої шиї петлею" годувальника ( ОСОБА_3 ) виникла на фоні "посттравматичного стресового розладу", що призвело до смерті, що пов`язана із захистом Батьківщини.

Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що посттравматичний стресовий розлад ОСОБА_3 , що призвів до смерті, що пов`язаний із захистом Батьківщини.

02.11.2020 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з заявою про переведення на пенсію по втраті годувальника в порядку Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» разом з постановою ВЛК про причини смерті ОСОБА_3 .

З 02.11.2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначено пенсію в разі втрати годувальника на підставі п. "є" ст. 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

18.11.2020 року ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з заявою про перерахування пенсії за минулий період з урахуванням раніше виплачених сум.

Листом від 03.12.2020 року відповідач відмовив в перерахунку пенсії з дати смерті годувальника. Відмова мотивована тим, що відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Оскільки, позивач з 02.11.2020 року отримує пенсію в разі втрати годувальника, обчислену відповідно до Закону № 2262.

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 N 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), який набрав законної сили з 01.01.2004 року.

Згідно положень частини 1 статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058), пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених участині другійстатті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно до ч. 3 п. 1 ст. 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Згідно п. 3 ст. 45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ, військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.

За приписами статті 37 Закону №1788-ХІІ право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). При цьому дітям пенсії призначаються незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника (частина перша).

Статтею 38 Закону №1788-ХІІ встановлено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування (частина перша).

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі по тексту - Закон №2262-ХІІ).

Згідно частини третьої статті 1 Закону №2262-ХІІ, члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 29 Закону №2262-ХІІ, пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що ОСОБА_3 помер під час виконання службових обов`язків військової служби 04.10.2018 року.

За приписами статті 30 Закону №2262-ХІІ право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31) (частина перша).

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби (частина друга).

Згідно пункту «а» частини третьої статті 30 Закону №2262-ХІІ, непрацездатними членами сім`ї вважаються діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846.

Водночас, Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за №135/13402 (далі по тексту Порядок №3-1).

Відповідно до пункту 4 Порядку №3-1, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.

Згідно пункту 6 Порядку №3-1, днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.

У разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику (посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу) роз`яснюється, які документи необхідно надати додатково. При поданні документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою.

Приписами пункту 10 Порядку №3-1 встановлено, зокрема, що для призначення пенсії в разі втрати годувальника подаються такі документи: заява; копія свідоцтва про смерть годувальника; витяг з наказу про виключення годувальника зі списків особового складу у зв`язку зі смертю; висновок про обставини загибелі чи смерті внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час проходження служби при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби); довідка уповноважених органів з місця проживання про перебування членів сім`ї на утриманні померлого (загиблого) годувальника або рішення суду про перебування на утриманні; документи, передбачені абзацами третім, шостим - дев`ятим пункту 7 цього Порядку.

Орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (пункт 14 Порядку №3-1).

Частина 3 ст. 45 Закону № 1058 встановлює, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно з абз.5 п. 1.7 Порядку № 22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Судом встановлено, що 04.10.2018 року під час виконання військового обов`язку загинув ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з протоколу 18 Регіональної військово - лікарської комісії № 297 від 18.08.2020 року.

Відтак, 04.10.2018 року у ОСОБА_2 виникло право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, адже з цієї дати він вважається непрацездатним членом сім`ї загиблого військовослужбовця, що набув право на пенсію.

Однак, відповідно до Закону № 2262-XII, реалізація особою права на призначення пенсії пов`язана із дотриманням нею певних умов, першочерговою із яких є звернення із заявою про призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, вперше позивач зверталася до відповідача із заявою від 01.10.2019 року про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, однак позивачем до заяви не було додано документів, що підтверджують факт смерті годувальника під час виконання військового обов`язку.

З 01.10.2019 року ОСОБА_1 було призначено пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

02.11.2020 року позивачем подану відповідачу заяву про переведення на пенсію по втраті годувальника в порядку Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» разом з постановою ВЛК про причини смерті ОСОБА_3 .

З 02.11.2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначено пенсію в разі втрати годувальника на підставі п. "є" ст. 50 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Отже, враховуючи, що заява позивача про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника на підставі п. "є" ст. 50 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" разом із іншими документами, а саме з витягом з протоколу ВЛК від 18.08.2020 року № 297, надійшли до органу Пенсійного фонду України 02.11.2020, відповідачем переведено позивача на пенсію у зв`язку із втратою годувальника на підставі п. "є" ст. 50 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" із 02.11.2020 року.

Суд зауважує, що дата переведення на пенсію по втраті годувальника в порядку Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із 02.10.2020 року не є предметом спору даної справи.

Будь - яких інших заяв про призначення пенсії по втраті годувальника поданих позивачем раніше матеріали пенсійних справ не містять.

Оскільки, пенсію по втраті годувальника в порядку Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» призначено саме з 02.11.2020 року, а не з дати смерті годувальника, тому підстави для нарахування та виплати ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника в порядку Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 04.10.2018 року відсутні.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмвовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 31.05.2021 року.

Суддя Г.В. Лебедєва