Справа № 260/51/21
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2021-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2021 року м. Ужгород№ 260/51/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Іванчулинця Д.В.,

при секретарі судового засідання Костелей І.Ф.,

за участі сторін та осіб, які беруть участь у розгляді справи:

представника позивача - Сочки В.І.,

представника відповідача - Андращук Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 21 травня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено та підписано (враховуючи перебування головуючого у відпустці з 26 травня 2021 року по 28 травня 2021 року) 01 червня 2021 року.

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства юстиції України (далі відповідач), в кому просила суд: 1) визнати незаконним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України № 1703/7 від 01.07.2020 року; 2) зобов`язати Міністерство юстиції України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 03.04.2020 року зареєстровану в Міністерстві юстиції України за № С-10048 від 06.04.2020 року та прийняти рішення яким зазначену скаргу задовольнити в повному обсязі; 3) судові витрати покласти на відповідача (а.с.1-8).

Позовні вимоги вмотивовані наступним.

ОСОБА_1 , з липня 2005 року проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказану квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 13.07.2005 року набув її чоловік ОСОБА_2 , з яким позич перебувала у шлюбі з 03.09.1994 року. Так, 13.07.2005 року з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором № 297/07-2005 від 13.07.2005 року зазначену квартиру передано в іпотеку ВАТ КБ «Надра» на підставі договору іпотеки 13.07.2005 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, а квартиру за вищевказаною адресою позивач прийняла як спадщину. 16 березня 2020 року невідомі особи явилися до позивача у вищевказану квартиру і заявили, що в них є законні підстави для вселення, оскільки ними підписано договір оренди квартири з ніби-то її новим власником ОСОБА_3 . Після цих подій позивачу з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 16.03.2020 року, щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 стало відомо, що 07 лютого 2020 року приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Мирончук Оксана Василівна зареєструвала право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , номер запису про право власності 35457602. Зазначена реєстрація права власності за ОСОБА_3 є незаконною, оскільки була проведена з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому 03.04.2020 року представником ОСОБА_1 до Офісу протидії рейдерству Міністерства юстиції України було надіслано скаргу на дії приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Мирончук Оксани Василівни, якою Заявник просила скасувати спірне рішення про державну реєстрацію права. Зазначену скаргу було зареєстровано в Міністерстві Юстиції України за № С-10048 від 06.04.2020 року. 21 травня 2020 року відбулося засідання Колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації, на якому було розглянуто скаргу ОСОБА_1 та рекомендовано відмовити у її задоволенні, у зв`язку з тим, що розгляд питань порушених у скарзі, не належить до компетенції Міністерства юстиції України, оскільки щодо нерухомого майна наявний судовий спір. На підставі, цього висновку Наказом Міністерства юстиції України № 1703/7 від 01.07.2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що розгляд питань порушених у скарзі, не належить до компетенції Міністерства юстиції України, оскільки щодо нерухомого майна наявний судовий спір. Позивач вважає, що Наказ Міністерства юстиції України № 1703/7 від 01.07.2020 року є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки його прийнято з порушенням строку, процедури встановленої відповідними актами законодавства та без урахування всіх особливостей, що мають значення для розгляду скарги.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 січня 2021 року відкрито провадження у даній справі (а.с.81, 82).

10 лютого 2021 року на адресу суду надійшов від позивача відзив на позовну заяву. Згідно якого відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог у повному обсязі та просить суд відмовити в задоволенні позову, оскільки такий є необґрунтованим та безпідставним.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги у повному обсязі з мотивів наведених у позовній заяві та просив суд задовольнити позов повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти заявлених позовних вимог з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву та просив суд відмовити позивачеві в задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Щодо твердження позивача про те що порушена процедура розгляду скарги.

З цього приводу суд зазначає, що статтею 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі також: Закон) визначено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав.

Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити:

1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником;

2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується;

3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника;

4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову у задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийнята рішення про:

а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги;

б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав;

в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором:

в1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу;

г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;

є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Рішення, передбачені підпунктами "а", "r" і "e"; пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

В п.8 ст.37 даного Закону зазначено, що Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо:

1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті;

2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується;

3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін;

4) наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав;

5) є рішення цього органу з того самого питання;

6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника;

7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень;

8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги;

9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу;

10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 9 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 № 1128 (далі - Порядок 1128), під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує:

1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту;

2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах;

3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації;

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Таким чином, Міністерство юстиції України на підставі висновку Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 21.05.2020 за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 03.04.2020р. зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.04.2020р. за № С-10048, прийняло рішенні про відмову у задоволенні скарги у зв`язку з тим, що розгляд питань, порушених у скарзі не належить до' компетенції Міністерства юстиції України, оскільки щодо нерухомого майна наявний судовий спір.

Щодо твердження позивача про невідповідність Висновку Колегії фактичним обставинам справи.

Під час засідання Колегії, на виконання вимог абзацу другого пункту 4 Розділу ІІІ Положення про Колегію з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.01.2020 № 71/5, встановлене наступне.

Відповідно до інформації, яка міститься на офіційному веб-порталі Судової влади України та Єдиному державному реєстрі судових рішень, Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області відкрито провадження у справі № 308/3200/20 за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Білої Ірини Володимирівни про визнання недійсним договору про внесення змін № 1 до договору про іпотеку на нерухоме майно, а саме: квартири.

Відповідно до інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень підставою для проведення державної реєстрації права власності в результаті прийняття оскаржуваного рішення, зазначено, зокрема договір про внесення змін до договору іпотеки від 13.07.2005р., посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котляровою JI.B. за р. № 2661, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Котляровою Людмилою Володимирівною 31.07.2013 року зареєстровано в реєстрі за № 1857. Відповідно до вказаного договору, предметом іпотеки є саме: квартира.

Разом з цим, відповідно до ухвали від 30.04.2020 року у згаданій судовій справі № 308/3200/20, разом з позовною заявою представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову у даній цивільній справі, зокрема такий просить суд накласти арешт на нерухоме майно: квартиру. В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, зокрема у разі вселення чи реєстрації місця проживання інших осіб у квартирі, позивач фактично не зможе нею володіти та користуватися. Також невжиття заходів забезпечення позову може призвести до подальшою відчуження квартири, внаслідок чого позивач з метою відновлення порушеного права буде змушена докласти значно більших зусиль та вжити додаткових процесуальних заходів.

Отже, враховуючи вищезазначене, Колегією вірно встановлено, що стосовно майна наявний судовий спір, тобто розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Міністерства юстиції України.

Щодо твердження позивача про пропуск строку розгляду скарги.

В позовній заяві позивач стверджує, що в порушення визначеного Законом строку, скаргу, зареєстровану в Мін`юсті 06.04.2020 року, розглянуто 21.05.2020 року, а прийнято рішення 01.07.2020 року, тобто на 56 календарний день після реєстрації скарги.

Проте, згідно частини 3 статті 37 Закону загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів. Отже, скарга була розглянута без порушення 45 денного терміну.

Разом з цим, суд зазначає, що листом Міністерства юстиції України від 14.04.2020 року № 17452/С-10048/19.1.1, копія якого наявна в матеріалах справи, скаржника та його представника було повідомлено про продовження терміну розгляду його скарги на підставі пункту 6 постанови КМУ від 11.03.2020 року № 211, в редакції постанови КМУ від 16.03.2020 № 215 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2», яким рекомендовано центральним і місцевим органам виконавчої влади, іншим державним органам, органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям забезпечити організацію позмінної роботи працівників, а за технічної можливості - також роботи в режимі реального часу через Інтернет.

Так, відповідно до статті 37 Закону, за результатами розгляду зазначеної вище скарги Міністерством юстиції України на підставі висновку Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції прийняте рішення у формі наказу від 01.07.2020 № 1703/7 «Про відмову у задоволенні скарги».

Суд зазначає, що жодного терміну чинним законодавством не передбачено для видачі наказу Мін`юстом на підставі висновку Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 205, 241 - 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

СуддяД.В. Іванчулинець