Справа № 640/27933/20
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2021 року м. Київ № 640/27933/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі Головуючого судді Погрібніченка І.М., суддів Літвінової А.В., Шулежка В.П., при секретарі судового засідання Садоховій B.C. розглянувши в загальному позовному провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доКабінету Міністрів України
треті особи про1. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, 2. член Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Бабій Ольга Андріївна визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії

за участю

позивача - ОСОБА_1 ,

представників:

відповідача - Пуленець А.С.,

третьої особи 1, 2 - Вишневської Г.С .

На підставі частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 19 травня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулася ОСОБА_1 звернулася з позовом до Кабінету Міністрів України, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України у вигляді невидання розпорядження про звільнення ОСОБА_3 з посади члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;

- зобов`язати Кабінет Міністрів України видати розпорядження про звільнення ОСОБА_3 з посади члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Ухвалою суду від 11.11.2020р. року (суддя Патратій О.В.) відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Під час розгляду даної справи до участі в її розгляді в якості третіх осіб, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача залучено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг ОСОБА_3 .

Відповідно до Розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2021 року № 116, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді, адміністративну справу №640/27933/20, згідно протоколу повторного автоматичного розподілу від 05 березня 2020 року повторно розподілено на суддю Погрібніченка І.М.

Ухвалою суду від 09.03.2021 року адміністративну справу №640/27933/20 прийнято до провадження та призначено в підготовче провадження.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач проживає в м. Ірпінь Київської області та є споживачем послуг з водопостачання та водовідведення.

16.06.2016 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято постанову № 1141 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення», якою Комунальному підприємству «Ірпіньводоканал» станом до 04.02.2020 було визначено розмір тарифу на централізоване водопостачання 6,53 грн. за 1 куб. м (без податку на додану вартість); на централізоване водовідведення - 11,27 грн. за 1 куб. м (без податку на додану вартість).

04 лютого 2020 року за НКРЕКП прийнято постанову № 283 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 16 червня 2016 року 1141», якою визначено нові розміри тарифів на водопостачання та водовідведення, і встановлено, що тариф для Комунального підприємства «Ірпіньводоканал» становить: на централізоване водопостачання - 8,53 грн. за 1 куб. м (без податку на додану вартість); на централізоване водовідведення - 14,76 грн. за 1 куб. м (без податку на додану вартість).

Тобто, як зазначає позивач, НКРЕКП було підвищено розмір тарифів, за якими він має сплачувати за водопостачання з 6,53 грн. за 1 куб. м до 8,53 грн. за 1 куб. м. та за водовідведення з 11.27 грн. за 1 куб. м. до 14.76 грн. за 1 куб. м.

У той же час, позивач звертає увагу, що 29 жовтня 2019 року Президент України видав указ №781/2019 «Про призначення ОСОБА_3 членом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», відповідно до тексту якого ОСОБА_3 було призначено на посаду члену НКРЕКП, до дня призначення члена НКРЕКП обраного за результатами відкритого конкурсного відбору, але не більш як на три місяці.

Таке призначення позивач вважає протиправним, оскільки, станом на час подання даного позову (09.11.2020 року) ОСОБА_3 продовжує перебувати на посаді члена НКРЕКП.

Поряд з цим, позивач звертає увагу, що ОСОБА_3 на момент призначення її на посаду члена НКРЕКП не відповідала вимогам ч. 2 ст. 7 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», що виключало наявності правових підстав для призначення її на посаду члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Таким чином, як зазначає позивач, оскільки відповідно до Розподілу функціональних обов`язків між Головою НКРЕКП, членами НКРЕКП та керівником апарату, затвердженого наказом НКРЕКП від 06.06.2018 року № 17 (у редакції наказу НКРЕКП від 04.11.2019 р. №40 яка була чинною на момент прийняття постанови НКРЕКП № 283 від 04.02.2020 р.), ОСОБА_3 забезпечувала діяльність НКРЕКП у формуванні та реалізації єдиної державної політики у сфері централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, встановлення тарифів на комунальні послуги у цій сфері, а тому безпосередньо мала відношення до постанови НКРЕКП від 04 лютого 2020 року № 283 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 16 червня 2016 року 1141», якою визначено нові розміри тарифів на водопостачання та водовідведення.

Отже, беручи до уваги викладене, позивач зазначає, що Кабінет Міністрів України не міг не знати про наявне порушення Закону про НКРЕКП щодо перебування на посаді члена Регулятора особи, яка входила до складу керівних органів політичної партії або перебувала у трудових чи інших договірних відносинах з політичною партією, а отже, як вищий орган у системі органів виконавчої влади, мав вчинити активні дії щодо припинення повноважень ОСОБА_3 на підставі ч. 7 ст.8 Закону про НКРЕКП, проте проявив бездіяльність і не здійснив цього.

Вказане призвело до того, що на момент ухвалення вищезазначеної постанови НКРЕКП № 283 від 04.02.2020 року, НКРЕКП мало та до сьогодні має некомпетентний склад, а тому ухвалені Регулятором рішення є такими, що прийнято протиправно.

Відповідач у поданому до суду відзиві просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю.

Зокрема, відзив обґрунтовано тим, що пунктом 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (у редакції до 19.12.2019) було визначено, що до призначення нового складу (нових членів) Регулятора відповідно до статті 8 цього Закону та у разі неправомочності Регулятора Президент України призначає членів Регулятора у кількості, що дорівнює кількості вакантних посад, до дня призначення членів Регулятора, обраних за результатами відкритого конкурсного відбору, але не більш як на три місяці.

Так, на підставі наведеного вище положення, Указом Президента України від 29.10.2019 № 781/2019 ОСОБА_3 було призначено членом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Поряд з цим, відповідач звертає увагу, що акти чинного законодавства, якими врегульовано питання діяльності Регулятора протягом 2019 року зазнали змін.

Вказане підтверджується положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення конституційних принципів у сферах енергетики та комунальних послуг» від 19.12.2019 № 394-ІХ (далі - Закон № 394-ІХ). Закон № 394-ІХ набрав чинності 29.12.2019 та наразі є діючим.

Крім того, положеннями підпункту 19) пункту 10 Закону № 394-ІХ було виключено пункти 3 та 3-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».

Також, відповідно до пункту 3 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 394-ІХ визначено, що особа, яка перебуває на посаді члена Регулятора на день набрання чинності цим Законом, продовжує здійснювати повноваження члена Регулятора протягом строку, що становить різницю між шістьма роками та строком перебування на посаді до дня набрання чинності цим Законом, з урахуванням пункту - цього розділу.

При цьому, відповідач звертає увагу, що Закон України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» ані зі змінами внесеними Законом № 394-ІХ, ані у редакції станом на момент звернення із позовною заявою, не передбачав будь-якого обов`язку відповідача щодо припинення повноважень членів Регулятора.

Таким чином, відповідач вважає, що змінами, внесеними положеннями Закону № 394-ІХ визначено єдиний підхід до порядку призначення членів Регулятора та порядку припинення їх повноважень, що виключає можливість стверджувати про відсутність належного реагування Відповідача на зміни правового регулювання питань діяльності Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідач також звертав увагу, що незгода позивача з рішеннями НКРЕКП, якими встановлено тарифи на водопостачання та водовідведення, за які він сплачує кошти, як споживач комунальних послуг, не є підставою для припинення діяльності її членів, так само як і для визнання протиправними дій/бездіяльності Уряду.

У поданих до суду письмових поясненнях третіх осіб, останні просили у задоволені позовних вимог позивача відмовити повністю.

При цьому, треті особи звертали увагу, що позивачем не наведено доказів та фактів, що підтвердили б дійсне порушення його прав, внаслідок нібито не видання Кабінетом Міністрів України розпоряджень про звільнення ОСОБА_3 з посади члена НКРЕКП.

Разом з тим, треті особи зазначають, що обґрунтовуючи своє право на звернення до суду із позовом до КМУ, позивач наводить постанову НКРЕКП від 16.06.2016 № 1141 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення», а також постанову НКРЕКП від 04.02.2020 № 283 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 16 червня 2016 року № 1141» (далі - постанова НКРЕКП від 04.02.2020 № 283), якою у 2020 році було затверджено тариф на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, зокрема, для КП «Ірпіньводоканал», і які, в свою чергу, оскаржуються позивачем в межах справи № 640/18307/20, та не є предметом спору у даній справі.

При цьому, посилаючись на нібито протиправність дій НКРЕКП, і зокрема, «підконтрольність та підвідомчість одній людині - ОСОБА_3 » та «активної участі члена НКРЕКП ОСОБА_3 », під час прийняття постанови НКРЕКП від 04.02.2020 № 283, до позовної заяви позивачем не було додано жодного доказу перебування позивача у правовідносинах із ліцензіатом НКРЕКП - КП «Ірпіньводоканал», як фізичної особи і споживача послуг, що могло би свідчити про дійсне (фактичне) порушення, за логікою позивача, НКРЕКП прав, свобод чи інтересів ОСОБА_1 .

Наведене вище, на думку третіх осіб, дає підстави для висновку, що жодного порушення права з боку Кабінету Міністрів України, яке б потребувало судового захисту, шляхом визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, не існує, а викладені у позовній заяві обґрунтування та докази є надуманими, що дає підстави для відмови у задоволенні позовної заяви.

Поряд з цим, треті особи зазначали, що при призначені ОСОБА_3 членом НКРЕКП були дотримані положення статті 7 Закону про НКРЕКП, і у відповідача відсутні будь-які підстави для прийняття рішення про дострокове припинення повноважень члена Регулятора (виключний перелік підстав визначений статтею 8 Закону про НКРЕКП), що дає підстави для відмови у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 .

У поданих до суду відповідях на відзив відповідача та пояснення третіх осіб, позивач не погоджувався з їх твердженнями та просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

22 квітня 2021 року судом закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

29 жовтня 2019 року Президент України видав указ №781/2019 «Про призначення ОСОБА_3 членом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».

Вважаючи призначення ОСОБА_3 членом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг протиправним та необхідності відповідача вчинити дії по виданню розпорядження про її звільнення із займаної посади, обумовило позивача на звернення до суду з даним позовом.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22.09.2016 №1540-VIII до складу Регулятора входять сім членів, у тому числі Голова.

Призначення на посаду члена Регулятора здійснюється за результатами відкритого конкурсного відбору на зайняття цієї посади, крім випадків, передбачених цим Законом. Організацію та проведення конкурсного відбору здійснює Конкурсна комісія з добору кандидатів на посади членів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, що утворюється і діє відповідно до цього Закону (ч 2 ст. 8 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг»).

Відповідно до ч. 3 статті 8 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (у редакції, чинній до 29.12.2019 року) Президент України призначає на посаду члена (членів) Регулятора з відібраних Конкурсною комісією кандидатів не пізніше місячного строку з дня внесення Конкурсною комісією відповідного подання (абзац тридцять дев`ятий); Члени Регулятора призначаються на посади указом Президента України (абзац сороковий).

Указами Президента України від 29.05.2018 року №150/2018, №151/2018, №152/2018, №153/2018 та №154/2018 призначено членами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 року №5-р/2019 визнання такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу статті 1, пункт 2 частини першої статті 4, частину першу, абзаци перший, другий частини другої статті 5, абзаци другий, третій, четвертий, тридцять дев`ятий, сороковий частини третьої, частину шосту статті 8 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22 вересня 2016 року № 1540-VIII.

Частина перша статті 1, пункт 2 частини першої статті 4, частина перша, абзаци перший, другий частини другої статті 5, абзаци другий, третій, четвертий, тридцять дев`ятий, сороковий частини третьої, частина шоста статті 8 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22 вересня 2016 року №1540-VIII, визнані неконституційними, втратили чинність з 31.12.2019 року.

Указами Президента України від 29.10.2019 року №778/2019, №779/2019 звільнено ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з посади члена НКРЕКП.

Відповідно до пункту 3-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» до призначення нового складу (нових членів) Регулятора, відповідно до статті 8 цього Закону та у разі неправомочності Регулятора Президент України, призначає членів Регулятора у кількості, що дорівнює кількості вакантних посад, до дня призначення членів Регулятора, обраних за результатами відкритого конкурсного відбору, але не більш як на три місяці.

Указами Президента України від 29.10.2019 №780/2019, №781/2019, №782/2019, №783/2019 призначено ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , членами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, до дня призначення члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, обраного за результатами відкритого конкурсного відбору, але не більше як на три місяці.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення конституційних принципів у сферах енергетики та комунальних послуг» від 19.12.2019 року №394-ІХ, який набрав чинності 29.12.2020 року, внесено зміни до Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», зокрема в частині правового статусу та особливостей призначення та припинення повноважень членів Регулятора.

Згідно з розділом ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення конституційних принципів у сферах енергетики та комунальних послуг»:

- особа, яка перебуває на посаді члена Регулятора на день набрання чинності цим Законом, продовжує здійснювати повноваження члена Регулятора протягом строку, що становить різницю між шістьма роками та строком перебування на посаді до дня набрання чинності цим Законом, з урахуванням пункту 4 цього розділу (пункт 3).

- ротація членів Регулятора, які перебувають на посаді станом на день набрання чинності цим Законом, застосовується до: одного члена Регулятора - до 1 липня 2020 року; одного члена Регулятора - до 1 липня 2021 року; одного члена Регулятора - до 1 липня 2023 року; двох членів Регулятора - до 1 липня 2024 року; двох членів Регулятора - до 1 липня 2025 року.

Схема ротації членів Регулятора з поіменним списком затверджується Президентом України.

Наведеними положеннями Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення конституційних принципів у сферах енергетики та комунальних послуг» урегульовано на законодавчому рівні питання щодо членів Регулятора, які станом на 29.12.2019 року, продовжували перебувати на посадах та які повинні продовжувати здійснювати свої повноваження протягом строку, що становить різницю між шістьма роками та строком перебування на посаді до дня набрання чинності цим Законом.

Отже, члени Регулятора, в тому числі ОСОБА_3 , які призначені з 29.10.2019 року, згідно з наведеними нормами повинні були продовжувати свої повноваження в межах строку, що становить різницю між шістьма роками та строком перебування на посаді з 29.10.2019 та до моменту ротації.

У той же час, суд при вирішенні даного позову по суті, виходить з наступного.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Поряд з цим, суд також зазначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Тобто, зміст вказаної норми, свідчить про те, що задоволенню підлягають лише вимоги, які відновлюють права та охоронювані законом інтереси позивача.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд зазначає, що обґрунтовуючи протиправність призначення ОСОБА_3 на посаду члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, позивач, по суті незгоден з підвищенням у 2020 році тарифів на послуги з центрального водопостачання та центрального водовідведення, зокрема, для КП «Ірпіньводоканал», що було встановлено постановою НКРЕКП від 04.02.2020 № 283 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 16 червня 2016 року N 1141*».

Як встановлено матеріалами справи позивачем оскаржувалася правомірність вказаної постанови, внаслідок чого рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.01.2021 року у справі № 640/18307/20 в задоволені позову було відмовлено.

У той же час, суд звертає увагу, що визнання протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України у вигляді невидання розпорядження про звільнення ОСОБА_3 з посади члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та зобов`язання Кабінет Міністрів України видати розпорядження про звільнення ОСОБА_3 з посади члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у спірних правовідносинах, не буде мати на меті поновлення прав позивача, який він вважає порушеними.

Судом встановлено, що між позивачем та Кабінетом Міністрів України відсутні будь-які правовідносини, що пов`язані з предметом розгляду даної адміністративної справи.

При цьому, позивач з приводу спірних правовідносин до відповідача не звертався.

Зважаючи на викладене вище, а також враховуючи те, що на час розгляду та вирішення справи позивачем у спірних правовідносинах обрано неналежний спосіб судового захисту, суд приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Відповідно до положень чч. 1 та 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач в силу норм Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених відповідачем судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок позивача на користь відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 132, 134, 243 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя І.М. Погрібніченко

Судді: А.В. Літвінова

В.П. Шулежко

Повний текст рішення виготовлено та підписано 26.05.2021 року