Справа № 320/11613/20
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Костюк Л.О. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області (далі - Управління соціального захисту населення) щодо перерахунку щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня в розмірі, встановленого ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити 12576 грн 00 коп. недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік як інваліду війни відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на момент проведених виплат, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року вказаний адміністративний позов було задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Скаржник вказує на те, що самостійно не визначає розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, оскільки він визначений постановою Кабінету Міністрів України. Управління соціального захисту населення просить врахувати, що Верховна Рада України, виходячи з існуючих фінансово-економічних можливостей, постійно збільшує розмір вказаної допомоги. Також відповідач наполягає на тому, що позивач пропустив строк звернення до суду із адміністративним позовом.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року - без змін, виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 11 лютого 2009 року.

Управління соціального захисту населення 08 квітня 2020 року виплатило позивачу одноразову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік в розмірі 3640 грн 00 коп.

Не погоджуючись із розміром отриманої грошової допомоги, ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити нарахувати та виплатити такої допомоги у розмірі, що відповідає ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Листом від 20 жовтня 2020 року № 14552 Управління соціального захисту населення повідомило позивача про те, що одноразова грошова допомога до 5 травня виплачена в розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112.

Не погоджуючи із таким рішення Управління соціального захисту населення, ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що з 27 лютого 2020 року заявник набув право на соціальне забезпечення у порядку, визначеному Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції, яка передбачає розмір допомоги до 5 травня для осіб з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни - вісім мінімальних пенсій за віком. Також суд першої інстанції визначив, що органами, уповноваженими здійснювати виплату такої допомоги, є Управління соціального захисту населення за місцем проживання позивача.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Правовий статус ветеранів війни та умови їх життєзабезпечення, визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-XIV положення ст. 13 вказаного Закону було доповнено ч. 4 такого змісту «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком».

Порядковий номер зазначеної частини ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у 2002 році було змінено з ч. 4 на ч. 5.

У подальшому п. 20 Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» положення ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладено в такій редакції: «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зазначені зміни до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» були визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності 01 січня 2015 року, розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України було доповнено п. 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема, ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Кабінет Міністрів України на виконання зазначеної норми прийняв постанову від 19 лютого 2020 року № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Згідно з вказаною постановою у 2020 році виплату до 5 травня разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» належить здійснювати особам з інвалідністю внаслідок війни I групи у розмірі 4120 гривень, II групи - 3640 гривень, III групи - 3160 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст.ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що на час проведення виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня - 08 квітня 2020 року ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» діяла у редакції, згідно з якою розмір такої допомоги для інвалідів II групи складає вісім мінімальних пенсій за віком, а положення п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, які надавали Кабінету Міністрів України право встановлювати порядок і розмір її виплати - втратили чинність.

Колегія суддів враховує, що постанова Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» на час виникнення спірних правовідносин була чинною.

Водночас така постанова є підзаконним нормативно-правовим актом і була прийнята на реалізацію повноважень, що були надані Кабінету Міністрів України положеннями п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України.

З прийняттям рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 норма права, яка делегувала Кабінету Міністрів України право визначати розмір разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», втратила чинність.

У зв`язку з цим підзаконний нормативно-правовий акт, що прийнятий на реалізацію такої норми, також не підлягає застосуванню.

Таким чином відповідач, здійснивши виплату позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 3640 грн 00 коп., визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112, що є меншим від розміру, передбаченого ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - вісім мінімальних пенсій за віком, діяв протиправно та порушив право позивача на отримання відповідної допомоги у належному розмірі.

Оцінюючи доводи Управління соціального захисту населення про те, що воно самостійно не визначало розмір разової грошової допомоги до 5 травня, у зв`язку з чим не є неналежним відповідачем у справі, колегія суддів враховує, що порядок виплати разової грошової допомоги визначений у ст. 171 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціальної політики та соціального захисту, є Міністерство соціальної політики України (Мінсоцполітики), що підтверджується п. 1 Положення про Міністерство соціальної політики України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 423 (далі - Положення № 423).

Згідно з пп. п. 4 Положення № 423 Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань організовує виплату до 5 травня разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У відповідності п. 2.1 Положення про управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради, що затверджене рішенням Білоцерківської міської ради від 30 серпня 2018 року № 2546-55-VII (далі - Положення № 2546-55-VII), управління у межах своїх повноважень забезпечує доступ громадян до реалізації прав на отримання допомог, житлової субсидії, компенсацій та пільг у відповідності до чинного законодавства.

Відповідно до завдань та повноважень та згідно з пп.пп. 4.14, 4.20 п. 4 Положення № 2546-55-VII Управління соціального захисту населення формує та підтримує в актуальному стані базу даних одержувачів усіх видів соціальної допомоги. Надає (приймає звернення, призначає і виплачує) допомоги, соціальні стипендії компенсації, передбачені чинним законодавством України.

Крім того, згідно з листом від 20 жовтня 2020 року № 14552 саме Управління соціального захисту населення здійснювало виплату позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, а також розглядало звернення щодо її виплати у неналежному розмірі.

Зазначені норми права та фактичні обставини справи у своїй сукупності вказують на те, що Управління соціального захисту населення є належним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 .

Також колегія суддів враховує, що справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 є типовою по відношенню до зразкової справи № 440/2722/20, що розглядалася Верховним Судом.

Під час розгляду вказаної зразкової справи були сформулювані такі правові висновки, що викладені у рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 440/2722/20, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року:

- рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 відновлено дію ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції, згідно з якою щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком;

- виходячи із визначених у ч. 4 ст. 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни у 2020 році слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112, а Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який має вищу юридичну силу;

- вихідним критерієм обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня є мінімальний розмір пенсії за віком. Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, у зв`язку з чим при врегулюванні спірних правовідносин щодо обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня застосуванню підлягає саме ч. 1 ст. 28 вказаного Закону;

- Мінсоцполітики перераховує кошти регіональним органам соціального захисту населення, які розподіляють їх між районними органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, які здійснюють безпосередню виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни, а тому управління соціального захисту населення за місцем проживання особи та центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат є органами, уповноваженими здійснювати виплату вказаної допомоги. Оскільки у квітні 2020 року разова грошова допомога до 5 травня була виплачена позивачу Центром, то саме останній є належним відповідачем у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

В апеляційній скарзі відповідач також наголошував на тому, що позивач без поважних причин пропустив строк звернення до суду, у зв`язку з чим у суду першої інстанції не було підстав розглядати адміністративний позов по суті заявлених вимог.

У відповідності до абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як раніше зазначалося, разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік позивачу було виплачено 08 квітня 2020 року. Відповідно, шестимісячний строк звернення до суду з вимогами щодо перерахунку такої допомоги сплинув 08 жовтня 2020 року.

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом 11 листопада 2020 року, тобто після закінчення строку, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України.

Водночас з матеріалів справи вбачається, що позивач 07 жовтня 2020 року, тобто у межах строку звернення до суду, направляв до Управління соціального захисту населення заяву щодо нарахування і виплати разової грошової допомоги до 5 травня у належному розмірі.

Про результати розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 був повідомлений листом від 20 жовтня 2020 року № 14552. Цей лист був направлений на адресу позивача засобами поштового зв`язку 23 жовтня 2020 року.

Враховуючи, що адміністративний позов був направлений до суду невідкладно після отримання від Управління соціального захисту населення відповіді на заяву від 07 жовтня 2020 року та із незначним пропуском строку звернення до суду, колегія суддів вважає, що вказаний процесуальний строку був пропущений із поважних причин.

Подібний підхід до вирішення питання щодо строків звернення до суду був застосований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків, викладених у рішенні суду від 05 лютого 2021 року, та не можуть бути підставою для його скасування.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 122, 134, 139, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді Л.О. Костюк

Є.В. Чаку