Справа № 640/3159/19
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 року м. Київ №640/3159/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

при секретарі судового засідання Вовк І.Р.,

за участю представників:

позивача - адвоката Ковальчука Т.О.,

відповідача - Труфанової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.09.2018 №,

в с т а н о в и в:

Підстави позову: - помилковість висновків перевірки про порушення позивачем вимог податкового законодавства і про відсутність реального характеру господарських операцій з ТОВ "Русінтер" та ТОВ "Арнок".

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити в позові, посилаючись не результати перевірки щодо порушення формування від`ємного значення з ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "Русінтер" та ТОВ "Арнок".

Позивач подав відповідь на відзив, в якій з посиланням на норми Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" зазначив, що до реєстру складських документів вносяться включно складські документи, що видані зерновим складом, який є учасником у Гарантійному фонді. Відтак, якщо придбання зерна відбувається з не сертифікованих зерносховищ, таке зерно не буде внесено до реєстру зерна, а документи, на підставі яких придбавалося зерно, не вносяться до реєстру складських документів на зерно.

Інших заяв по суті справи до суду не надійшло.

Під час розгляду справи представники сторін підтримали свої вимоги і заперечення з підстав, наведених у заявах по суті справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд встановив наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що відповідач відповідно до наказу від 19.07.2018 №1329 та направлень від 23.07.2018 №702, №703, №704, №701 на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1. ст. 20, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України провів документальну позапланову перевірку позивача з питання відповідності формування від`ємного значення з ПДВ за травень 2018р. з урахуванням перенесення від`ємного значення попередніх періодів (податкова декларація з ПДВ від 19.06.2018 №), оформлену актом від 16.08.2018 №2397/28-10-41-04/37243279.

Згідно з актом перевіркою встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства в частині формування від`ємного значення з ПДВ по декларації з ПДВ за травень 2018р. з урахуванням перенесення від`ємного значення попередніх періодів, а саме:

- п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2 п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст.200, п. 200.4 ст. 200 ПК України завищено податковий кредит по взаємовідносинам з ТОВ "Русінтер" на 1644442,74 грн. та з ТОВ "Арнок" на 61850 грн., що призвело до завищення значення р. 21 "Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду" податкової декларації на суму 1706292,74 грн.;

- п. 198.6 ст. 198 ПК України завищено податковий кредит при взаємовідносинах з ТОВ НВП "Агроінформ ЛТД" на 66,67 грн., завищено податковий кредит по взаємовідносинах з контрагентом, що не зареєстрований платником ПДВ (ІПН 65) на 1216,67 грн., з Ізюмським комунальним виробничим вородопровідно-каналізаційним підприємством на суму ПДВ 1383,00 грн., що призвело до завищення значення р. 21 податкової декларації з ПДВ за травень 2018 "Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду" на 2666,34 грн.

Не погоджуючись з вказаним актом перевірки, ПАТ "ДПЗКУ" у відповідності до п.86.7 ст. 86 ПК України подало заперечення на акт перевірки. За результатом розгляду заперечень позивача висновки акта перевірки залишені без змін.

На підставі акта перевірки відповідач виніс податкове повідомлення-рішення від 13.09.2018 №, яким зменшив сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 1708959,08 грн.

Рішенням ДФС від 23.11.2018 №38113/6/99-99-11-01-02-2 ДФС України залишено без задоволення скаргу позивача, а оспорюване податкове повідомлення-рішення - без змін.

Спірні правовідносини виникли у сфері справляння податків і зборів та стосуються правомірності податкового повідомлення-рішення, яким зменшено від`ємне значення ПДВ.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України (в редакції станом на травень 2018р.) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Згідно з п. 44.2 ст. 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції станом на травень 2018р.) застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Згідно з пп. а) п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у т.ч. в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/ розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Законом України від 16.07.1999 №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (ч. 2 ст. 3).

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Отже, визначення податкового кредиту з податку на додану вартість обумовлено придбанням платником товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та здійснюється на підставі належно оформлених первинних документів і податкових накладних.

При вирішенні справи судом враховується усталена судова практика:

- вчинення платником податків певних господарських операцій і правомірність подальшого відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку встановлюється на підставі вивчення і дослідження судом первинних документів такого платника податків;

- факт наявності у позивача податкових, чи-то видаткових накладних, інших документів з посиланням на поставку товарів (послуг), виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах.

- документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо;

- сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце;

- презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно і об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом;

- чинним законодавством не покладено обов`язок на покупця відслідковувати рух придбаної продукції з моменту її створення до придбання, тому джерела отримання контрагентами проданої позивачу продукції не мали з`ясовуватися позивачем, а також не з`ясовуються судом під час розгляду справи;

- надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі і є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом;

- саме по собі існування відкритого кримінального провадження не є достатнім та допустимим доказом відсутності реального здійснення господарської операції, такі докази не спростовують факту зміни майнового стану позивача як добросовісного платника податків внаслідок здійснення господарських операцій із контрагентом-постачальником;

- про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами аргументи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або об`єму матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібні здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій із товаром, який не вироблявся або не міг бути вироблений в об`ємі, вказаному платником податків у документах обліку; відсутність первинних документів обліку.

Згідно із ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1).

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2).

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 3).

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 4).

Перевіркою вірно встановлено і визнається позивачем, що останній мав фінансово-господарські взаємовідносини з ТОВ "Русінтер" і ТОВ "Арнок" з придбання товарів (пшениця, соя, макуха соняшникова).

1) Між позивачем (Покупець) і ТОВ "Русінтер" (Постачальник) укладено договори поставки від 28.11.2016 №МИК 0113-С, від 26.01.2017 №МИК 0122-С, від 17.02.2017 №МИК 0127-С та додаткові угоди до них про поставку зерна українського походження врожаю 2016р. (пшениця). Датою поставки товару автомобільним транспортом вважається дата прийняття товару у місці поставки. Прийняття Товару підтверджується відміткою Зернового терміналу на товарно-транспортних накладних.

Постачальник здійснив поставку товару, а позивач - оплату за товар, відповідно до податкових і видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, платіжних доручень згідно з наведеним в акті переліком (с.с. 10-14 акта).

Придбаний позивачем товар був експортований відповідно до зовнішньоекономічних контрактів від 22.02.2017 №EXP220217-MW та від 27.03.2017 №ЕХР270317-SB до Єгипту. Копії митних декларацій наявні у справі.

Згідно з актом позивач відобразив у складі р. 16, р. 21 податкової декларації з ПДВ за травень 2018р. по взаємовідносинах з ТОВ "Русінтер" ПДВ у сумі 1644442,74 грн., в т.ч. за січень 2017р. - 498712 грн.; за лютий 2017р. - 1145730,74 грн.

2) Між позивачем (Покупець) і ТОВ "Арнок" (Постачальник) укладено Договір постачання незернової сировини від 17.04.2018 №14/18 про поставку незернової сировини для виготовлення комбікормів (макуха соняшникова).

Постачальник здійснив поставку товару, а позивач - оплату за товар, відповідно до податкових і видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, платіжних доручень згідно з наведеним в акті переліком (с. 24 акта).

Придбаний позивачем товар був реалізований кінцевим споживачам, а саме: ТОВ "Слов`янська хохлушка", ТОВ "Печенізьке", СТОВ ім. Ватутіна, СТОВ "Мрія", СТОВ "Агрофірма "Новий Шлях" та інших. Копії документів на підтвердження цих обставин наявні у справі.

Водночас, згідно з актом, перевіркою встановлено відображення позивачем в складі р. 16, р. 21 податкової декларації з ПДВ за травень 2018р. по взаємовідносинах з ТОВ "Арнок" в сумі ПДВ 61850 грн., в т.ч. накладні з датою виписки: - травень 2018 в сумі 61850 грн.

Згідно з актом позивач відобразив у складі р. 16, р. 21 податкової декларації з ПДВ за травень 2018р. по взаємовідносинах з ТОВ "Арнок" ПДВ у сумі 61850 грн., в т.ч. за травень 2018р.

Посилання відповідача на лист ДП "Держреєстри України" від 18.07.2018 №398, згідно з яким ТОВ "Русінтер" не здійснювало погашення складських квитанцій протягом січня-лютого 2017р., не свідчать про неможливість постачання названим контрагентом товарів на користь позивача і відхиляються судом з наведених позивачем мотивів, а саме згідно із ст. 24 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" власники зерна мають право укладати договори складського зберігання зерна на зберігання зерна у зернових складах з отриманням складських документів на зерно, а також зберігати зерно у власних зерносховищах.

Посилання відповідача на лист ДП "Держреєстри України" від 09.08.2018 №466, згідно з яким з даними основного реєстру складських документів на зерно та зерна, прийнятого на зберігання, ТОВ "Арнок" не здійснювало зберігання насіння соняшнику в періоді з 01.09.2015 по 31.05.2018, не свідчать про неможливість постачання названим контрагентом товарів на користь позивача і відхиляються судом з наведених позивачем мотивів, а саме предметом укладеного з ТОВ "Арнок" договору є макуха соняшникова, яка згідно з ГОСТ 80-96 є продуктом, який виходить в результаті віджиму олії із залишків насіння соняшника, термін придатності становить 3 місяці з дати виготовлення, а відтак, під час перевірки відповідачем не враховано ту обставину, що макуха соняшникова не є зерном та у більшості випадків поставка такого товару здійснюється одразу після віджиму олії.

В акті зазначено: - до перевірки надано товарно-транспортні накладні, в яких відсутні дані про перевізника товарів; - у деяких накладних серед перевізників вказане ТОВ "Русінтер", в якого за даними фінансової звітності за 2016р. відсутні основні засоби станом на 31.12.2016, а впродовж 2017р. підприємство не отримувало послуги з оренди автомобілів та не придбавало автомобілів; - у товарно-транспортних накладних не завжди вказано населений пункт та адресу пункту навантаження.

Суд відхиляє дані заперечення з наведених позивачем мотивів, а саме згідно з висновками Верховного Суду у постановах від 02.10.2018 №808/2524/17 і від 05.09.2019 №805/187/16 товарно-транспортна накладна не є первинним документом, який підтверджує здійснення господарської операції з купівлі-продажу товарів, та відповідно набуття права власності на нього, оскільки не відображає відомості про господарську операцію з купівлі-продажу товару, а відображає відомості про господарську операцію перевезення.

Суд вважає, що відсутність у товарно-транспортних накладних окремих реквізитів та відсутність даних про придбання Постачальником транспортних послуг та/або автомобілів не спростовує поставку товарів з огляду на наявність на них відбитків Миколаївського портового елеватора про прийняття товару.

Податкова інформація, на яку здійснено посилання в акті перевірки, на переконання суду не є достатньою і переконливою для висновку про відсутність реального характеру господарських операцій та про недостовірність відомостей у первинних документах, складених по взаємовідносинам між позивачем і вищевказаними контрагентами. При цьому податкова інформація, на яку послався відповідач, не спростовує належне оформлення податкових накладних, виписаних контрагентами на користь позивача, і їх реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, що дає право на віднесення сум ПДВ до складу податковго кредиту.

Посилання відповідача на провадження СУФР ГУ ДФС у м. Києві досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000441 від 10.05.2018 за ч. 3 ст. 212 КК України, згідно з яким службові особи позивача в процесі здійснення фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2017 по 31.03.2018, відобразили придбання сільськогосподарської продукції у підприємств з ознаками "фіктивності", серед яких ТОВ "Арнок", суд відхиляє, оскільки відповідних судових рішень, що згідно з ч. 6 ст. 78 КАС України були б обов`язкові при розгляді цієї адміністративної справи, та фактів, які б стосувались обставин даної справи, в акті не зазначено і до суду таких доказів не надано.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про відсутність зазначених в акті порушень і правомірність декларування ним спірних сум ПДВ, оскільки такі доводи позивача відповідають приписам ПК України і в достатній мірі підтверджені відповідними засобами доказування. Недостатність доказів і недоведеність відповідачем, на якого КАС України покладає тягар доказування правомірності прийнятого рішення, тих обставин, які стали підставою для його прийняття, вказують на неправомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, що є підставою для визнання його протиправним і скасування та задоволення позову.

З огляду на задоволення позову і відповідно до ст. 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір у сумі 19210 грн. підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 241-246, 250 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" повністю.

2. Визнати протиправними і скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 13.09.2018 №.

3. Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" з бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби судовий збір у сумі 19210,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень 00 копійок).

Позивач: Публічне акціонерне товариство

"Державна продовольчо-зернова корпорація України"

01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1, .

Відповідач: Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби;

04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Костенко