Справа № 640/25848/20
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Глущенко Я.Б. та Костюк Л.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу Міністерства у справах ветеранів України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2021 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії Міністерства у справах ветеранів України щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи;

- зобов`язати Міністерство у справах ветеранів України прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги згідно із Законом України «Про статус ветеранів війти, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням права на отримання одноразової грошової допомоги як інваліду II групи, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2021 року вказаний адміністративний позов було задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Скаржник вказує на те, що одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням особі інвалідності виплачується за однією з підстав, визначених законом, за вибором особи. Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 отримав відповідну допомогу на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з чим втратив право на отримання такої ж допомоги на підставі інших законів.

Відзив на апеляційну скаргу Міністерства у справах ветеранів України від позивача до суду не надходив.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Міністерства у справах ветеранів України задовольнити, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2021 року скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 у період з 16 липня 2014 року по 09 вересня 2014 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 08 червня 2015 року № 119 позивача було звільнено з військової служби у запас у зв`язку із вислугою встановлених строків військової служби.

Згідно з довідкою МСЕК від 18 вересня 2015 року серії 12ААА № 206808 ОСОБА_1 було встановлено ІІІ групу інвалідності з 02 вересня 2015 року із зазначенням причини інвалідності: «Захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби». Інвалідність була встановлена на строк до 01 жовтня 2018 року.

Під час повторного огляду позивачу, згідно з довідкою МСЕК від 18 квітня 2017 року серії 12ААА № 782352, було підтверджено ІІІ групу інвалідності з 22 березня 2017 року й одночасно змінено причину інвалідності та зазначено «Захворювання, так, пов`язане із захистом Батьківщини».

У подальшому згідно з довідкою МСЕК від 20 жовтня 2018 року серії 12ААБ № 101855 ОСОБА_1 було встановлено ІІ групу інвалідності з 19 вересня 2018 року із зазначенням причини інвалідності: «Захворювання, так, пов`язане із захистом Батьківщини».

Позивач звернувся до Міністерства у справах ветеранів України із заявою від 04 березня 2020 року, у якій просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з отриманням ІІ групи інвалідності відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Листом від 22 вересня 2020 року № 8025/05/09.4-20 позивача було повідомлено про те, що згідно з протоколом Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Міжвідомча комісія) від 09 липня 2020 року № 4 у призначенні одноразової грошової допомоги було відмовлено у зв`язку з призначенням відповідної допомоги за нормами іншого закону Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Не погоджуючись із таким рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що при встановлені інвалідності ІІІ групи ОСОБА_1 скористався своїм правом на отримання одноразової грошової допомоги як інвалід ІІІ групи та отримав одноразову грошову допомогу через Міністерство оборони України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Після встановлення ІІ групи інвалідності позивач подав документи до Міністерства у справах ветеранів України для отримання допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», при цьому не реалізувавши це право через Міністерство оборони України.

Суд першої інстанції врахував, що згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» у редакції, що діє з 01 січня 2017 року, виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із зміною причини інвалідності може бути проведена лише у випадку, якщо така зміна відбулась протягом двох років з дня встановлення інвалідності вперше, у інших випадках виплата допомоги не відбувається. Проте такий підхід підлягає застосуванню у тому випадку, якщо на момент виникнення спірних правовідносин зазначена норма права вже діяла, в той час як позивачу вперше було встановлено інвалідність 02 вересня 2015 року.

Суд першої інстанції наголосив на тому, що позивачу було повторно встановлено ІІІ групу інвалідності з 22 березня 2017 року. В подальшому відбувалась зміна групи інвалідності на ІІ з 19 вересня 2018 року. Беручи до уваги факти щодо первинного встановлення інвалідності з урахуванням застереження щодо набрання чинності абз. 2 ч. 4 ст. 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (первинне встановлення інвалідності 02 вересня 2015 року та зміни причини інвалідності 19 вересня 2018 року), суд першої інстанції прийшов до висновку, що зміна причини інвалідності відбулась в межах дворічного терміну, передбаченого абз. 2 ч. 4 ст. 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», що надає позивачу право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплачених сум.

Колегія суддів не погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Предметом спору в цій справі є наявність чи відсутність підстав для виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2018 року згідно із Законом України «Про статус ветеранів війти, гарантії їх соціального захисту» як інваліду II групи.

Під час розгляду і вирішення цього спору колегія суддів враховує, що виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності передбачено, зокрема Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Так, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до пп. «б» п. 1 ст. 162 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Нарахування і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» здійснює, зокрема, Міністерство оборони України.

У свою чергу ч. 7 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що особам, зазначеним у пунктах 11 15 частини другої статті 7 цього Закону, за рахунок коштів державного бюджету призначається і виплачується одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням інвалідності у розмірі, визначеному підпунктом «б» пункту 1 статті 162 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Отже, розмір одноразової грошової допомоги, передбаченої як п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», так і ч. 7 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є однаковим та визначений у пп. «б» п. 1 ст. 162 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Нарахування і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» здійснює Міністерство у справах ветеранів України.

Також колегія суддів враховує, що згідно з ч. 7 ст. 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.

Аналогічне правило закріплене також і в ч. 7 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка передбачає, що у випадку, якщо особа у зв`язку з встановленням інвалідності одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією частиною, та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів України, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи.

Сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги як на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», так і на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Щодо реалізації позивачем права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» судом встановлені такі обставини.

Згідно з листом Міністерства оборони України від 08 квітня 2020 року № 248/2812, що був адресований Міністерству у справах ветеранів України:

- 11 грудня 2015 року позивачу була призначена допомога у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби (довідка МСЕК від 18 вересня 2015 року серії 12ААА № 206808) в розмірі 96460 грн 00 коп.;

- 02 червня 2017 року позивачу була призначена допомога у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням із захистом Батьківщини (довідка МСЕК від 18 квітня 2017 року серії 12ААА № 782352) в розмірі 143540 грн 00 коп.;

- 05 квітня 2019 року позивачу було відмовлено в призначенні допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням із захистом Батьківщини (довідка МСЕК від 20 жовтня 2018 року серії 12ААБ № 101855), з посиланням на те, що зміна групи інвалідності відбулася після закінчення дворічного терміну з дня встановлення інвалідності вперше.

Рішення Міністерства оборони України про від 05 квітня 2019 року про відмову в призначенні допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не є предметом оскарження в цій справі.

Щодо реалізації позивачем права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» судом встановлені такі обставини.

Позивач подав до Міністерства у справах ветеранів України заяву від 04 березня 2020 року про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно з протоколом Міжвідомчої комісії від 09 липня 2020 року № 4 у призначенні такої допомоги було відмовлено у зв`язку з тим, що позивач вже реалізував своє право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Рішення Міністерства у справах ветеранів України про відмову в признанні одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 7 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ОСОБА_1 оскаржує у межах цієї справи.

Перевіряючи законність такого рішення, колегія суддів враховує, що згідно з ч. 7 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Реалізуючи вказане повноваження, Кабінет Міністрів України постановою від 29 квітня 2016 року № 336 «Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей» затвердив Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Порядок № 336).

Згідно з п. 8 Порядку № 336 особи, зазначені в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому пункту 2 цього Порядку, подають міжвідомчій комісії заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності.

У свою чергу Міжвідомча комісія, відповідно до п. 9 Порядку № 336, розглядає подані документи, запитує інформацію в органах, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів, крім Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», стосовно виплати або невиплати такої допомоги особам, щодо яких здійснено запит, а також у разі потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких подані документи, заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів і в місячний строк із дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або рішення про відмову в її призначенні.

За правилами п. 17 Порядку № 336 призначення та виплата одноразової грошової допомоги не проводиться:

1) якщо загибель (смерть) осіб, зазначених у підпункті 1 пункту 3 цього Порядку, або інвалідність осіб, зазначених в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому пункту 2 цього Порядку, є наслідком: вчинення ними злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім факту доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання неправдивих відомостей для призначення та виплати одноразової грошової допомоги;

2) у разі отримання від органів, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів, крім Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», інформації стосовно призначення такої допомоги особам, щодо яких здійснено запит;

3) у разі подання заяви особою, якій вже призначено одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», крім випадку, передбаченого абзацом шостим пункту 6 цього Порядку.

Відповідно до абз. 6 п. 6 Порядку № 336 якщо протягом двох років особам, зазначеним в абзацах другому п`ятому пункту 2 цього Порядку, після первинного встановлення інвалідності при повторному огляді встановлено вищу групу інвалідності згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Додатково абз. 7 п. 6 Порядку № 336 передбачає, що у разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Зазначені норми Порядку № 336 у своїй сукупності вказують на те, що одноразова грошова допомога згідно з ч. 7 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» може бути призначена лише у тому випадку, якщо особа не реалізувала свого права на одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів.

Особа, якій вже було призначено одноразову грошову допомогу згідно з ч. 7 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», має право на отримання такої допомоги в більшому розмірі за умови, що протягом двох років після первинного встановлення інвалідності їй при повторному огляді буде встановлено вищу групу інвалідності.

У разі, якщо особі було призначено і виплачено одноразову грошову допомогу на підставі іншого закону, то в разі встановлення вищої групи інвалідності, право на отримання такої допомоги в більшому розмірі реалізується на підставі того ж нормативно-правового акту, за яким таку допомогу було призначено вперше.

Як раніше зазначалося, після встановлення ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби згідно довідки МСЕК від 18 вересня 2015 року серії 12ААА № 206808, а також після повторного встановлення ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням із захистом Батьківщини згідно довідки МСЕК від 18 квітня 2017 року серії 12ААА № 782352 позивач реалізував своє право на отримання одноразової грошової допомоги, а також на підвищення її розміру саме на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» шляхом звернення із відповідними заяви до Міністерства оборони України.

Відтак, питання щодо наявності підстав для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності має вирішуватися також Міністерством оборони України за правилами, що визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Рішення Міністерства оборони України від 05 квітня 2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Наявність такого рішення не свідчить про те, що позивач не реалізував свого права на отримання допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності за нормами іншого закону, ніж Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також не надає йому права на отримання різниці у розмірі одноразової грошової допомоги, яку він отримав 02 червня 2017 року у зв`язку з повторним встановленням ІІІ групи інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та на отримання якої він мав би право після встановлення ІІ групи інвалідності, у разі реалізації ним відповідного права за нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Колегія суддів повторно наголошує на тому, що рішення Міністерства оборони України від 05 квітня 2019 року не є предметом позовом. Законність такого рішення може бути перевірена лише у тій справі, де відповідачем є орган, який його прийняв Міністерство оборони України.

Відтак висновки суду першої інстанції щодо правильності застосування абз. 2 ч. 4 ст. 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» норми права, що встановлює порядок призначення іншої допомоги та іншим суб`єктом владних повноважень, не стосуються предмету позову та предмету доказування в цій справі.

З огляду на викладене та враховуючи, що Міністерство у справах ветеранів України отримало від Міністерства оборони України інформацію стосовно призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до іншого закону, рішення Міжвідомчої комісії про відмову в признанні одноразової грошової допомоги, оформлене протоколом від 09 липня 2020 року № 4, є законним та відповідає пп. 2 п. 17 Порядку № 336.

Натомість позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Міністерства у справах ветеранів України та зобов`язання прийняти рішення про призначення і виплату одноразової грошової допомоги згідно із Законом України «Про статус ветеранів війти, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2018 року, є необґрунтованими і були помилково задоволені судом першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні суду від 16 лютого 2021 року, та є підставою для його скасування.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Міністерства у справах ветеранів України задовольнити, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2021 року скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 134, 139, 242, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства у справах ветеранів України задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2021 року скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді Я.Б. Глущенко

Л.О. Костюк