Справа № 280/1693/21
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

02 червня 2021 року Справа № 280/1693/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши у порядку письмового, за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний 158-Б)

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

02.03.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним рішення від 04.01.2021 № 98 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у виплаті недоотриманої при житті пенсії ОСОБА_2 , на користь її спадкоємця ОСОБА_1 , та скасувати його;

стягнути з Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькі області на користь ОСОБА_1 недоотриману при житті пенсію ОСОБА_2 у сумі 6 227,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , через свого уповноваженого представника, звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про виплату недоотриманої пенсії, що належала ОСОБА_2 , померлій матері позивача. Разом із тим, оскаржуваним рішенням у виплаті пенсії відмовлено. Посилаючись на норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вважає таке пішення протиправним та просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 03.03.2021 відкрито провадження в адміністративній справі №280/1693/21; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшов відзив на позов (вх. від 22.03.2021 №16542), в якому зазначено, що 27.12.2019 до відповідача надійшов запит приватного нотаріуса Коніченко Наталії Миколаївни щодо надання відомостей про суми пенсій, які належали спадкодавцеві ( ОСОБА_2 ), але не були отримані нею за життя. 02.01.2020 на зазначений запит надана відповідь про те, що сума пенсії за період з 01.01.2017 по 30.04.2017 в розмірі 6227,8 грн. нарахована після смерті ОСОБА_2 та залишилася недоотриманою. ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Макіївка Донецької області. Відповідно до матеріалів пенсійної справи, ОСОБА_2 з 01.07.2014 перебувала на обліку в управлінні, як отримувач пенсії за віком зі статусом внутрішньо переміщеної особи. Облік внутрішньо переміщених осіб здійснюється відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509. Під час реєстрації органами соціального захисту населення видається довідка встановленого зразка, яка є документом, що підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Довідка ОСОБА_2 скасована 31.12.2016, виплата пенсії припинена з 01.01.2017. За поновленням виплати пенсії з 01.01.2017 по день смерті ОСОБА_2 не зверталась, тому нарахування пенсії не здійснювалося. Таким чином, недоотримана пенсія виникла не з причини смерті відповідно статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а у зв`язку з тривалим незверненням за поновленням виплати пенсії, а потім смерті. У такому випадку розрахунок недоотриманої суми пенсії померлого здійснюється на умовах пункту 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким передбачено що, суми пенсії на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Заяву про виплату недоотриманої пенсії, зі свідоцтвом на спадщину позивач надав 10.08.2020. На підставі викладеного у задоволенін позову просить відмовити. Також зазначає, що оскільки з позову вбачається наявність спору приватноправового характеру, який обумовлений порушенням приватного права спадкоємця на отримання коштів, які увійшли до спадщини, виключається можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Стосовно підсудності даного спору слід зазначити, що згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, наведеними у статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 7 частини першої статті 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до покладених завдань і функцій, саме органи Пенсійного фонду України є суб`єктами владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому згідно з вимогами КАС України їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

При цьому, суд відхиляє твердження відповідача про те, що даний спір носить приватноправний характер, оскільки спору щодо того, що ОСОБА_1 має право на отримання нарахованої, але не виплаченої за життя пенсії ОСОБА_2 , немає, як і немає спору щодо розміру такої пенсії. В даного випадку спір виник через наявність, на думку відповідача, процедурних порушень з боку позивача (звернення за пенсією більше ніж через 3 роки після смерті його матері), що має наслідком відмову у виплаті вказаних сум. Отже, враховуючи, що позивач оскаржує рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте ним під час здійснення владних управлінських функцій, суд вважає, що дана справа підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

10.08.2020 ОСОБА_1 через свого уповноваженого представника звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера ОСОБА_2 .

Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (Бердянського відділу обслуговування громадян) від 30.11.2020 №0800-0211-8/63754, підстави для виплати недоотриманої пенсії відсутні, оскільки згідно статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» недоотримана пенсія починає рахуватися з 09.08.2017 відповідно до наданої заяви від 10.08.2020.

Відповідно до листа Пенсійного фонду України від 31.12.2020 №2800-030202-9/46520 нарахування пенсії ОСОБА_2 не здійснювалось з 01.01.2017 у зв`язку з відсутністю її реєстрації в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб, за життя пенсіонерка щодо поновлення пенсії не зверталася. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернення щодо отримання її пенсії надійшло від ОСОБА_1 10.08.2020. За таких умов, для відновлення нарахування пенсії ОСОБА_2 до місяця її смерті підстави відсутні.

На виконання доручення Пенсійного фонду України відповідачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 10.08.2020, за результатами чого прийнято рішення від 04.01.2021 №98, яким відмовлено у виплаті недоотриманої ОСОБА_2 пенсії, оскільки на дату подання заяви сплинув термін для відновлення нарахування пенсії. Про прийняття вказаного рішення позивача проінформовано листом від 06.01.2021 №0800-0502-8/844.

Не погодившись із рішенням від 04.01.2021 № 98, ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою.

Розглядаючи спір по суті, суд керується наступним.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV; у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції), сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини 3 статті 52 Закону України №1058-IV також узгоджується зі змістом статті 1227 Цивільного кодексу України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно з п. 2.26 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника.

Непрацездатними членами сім`ї, зазначеними у частині другій статті 36 Закону, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера.

Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 19.03.2019 серії НОМЕР_1 .

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 02.03.2020 №59654207, до реєстру внесено запис про реєстрацію спадкової справи №65272973, номер у нотаріуса: 82/2019, дата заведення: 20.12.2019, спадкодавець: ОСОБА_2 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємець: ОСОБА_1 , спадкове майно: кошти (рухоме майно), опис майна: сума пенсії, що не одержана за життя, загальна вартість майна: 6 227,80 грн.

Слід зауважити, що відповідач не заперечує того, що позивач разом із заявою від 10.08.2020 подав усі необхідні документи, передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1.

Водночас, підставою для відмови у виплаті неодержаної ОСОБА_2 за життя пенсії слугувало звернення позивача до органу Пенсійного фонду у строк, що перевищує 3 роки з дня смерті пенсіонера; свою позицію відповідач обґрунтовує статтею 46 Закону № 1058-IV.

Так, за приписами ч. 1 ст. 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

В той же час, аналізуючи вищезазначені положення законодавства суд вважає, що у спірних правовідносинах застосуванню підлягає саме стаття 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як така, що регулює правовідносини, які виникли після смерті пенсіонера та після визнання певної суми недоотриманої пенсії спадщиною.

Натомість, стаття 46 зазначеного Закону подібних вказівок не містить та, на думку суду, призначена для реалізації саме особою, яка безпосередньо отримує пенсію. Також положення зазначеної статті застосовуються лише у випадку встановлення власної вини пенсіонера, що полягає у недоотриманні пенсії. Втім, доказів наявності або відсутності такої вини матеріали справи не містять.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 07.03.2019 у справі №617/7748/12 висловив правову позицію, що Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

Таким чином, враховуючи положення статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які підлягають застосуванню в контексті даної справи, суд вважає за можливе визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 04.01.2021 № 98.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Звідси, враховуючи, що сума належної позивачу недоотриманої у зв`язку із смертю пенсіонера пенсії не є спірною, суд доходить висновку, що стягнення з відповідача на користь позивача пенсії ОСОБА_2 у сумі 6 227,80 грн. є належним способом захисту порушених прав ОСОБА_1 та забезпечить їх відновлення.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням наведених обставин у сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області області від 04.01.2021 № 98.

3. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 ) недоотриману при житті пенсію ОСОБА_2 у сумі 6 227 (шість тисяч двісті двадцять сім) гривень 80 коп.

4. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення виготовлено та підписано 02.06.2021.

Суддя Ю.П. Бойченко