Справа № 540/3472/20
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 р.м. ОдесаСправа № 540/3472/20
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

м. Херсон;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

19.01.2021 року;

Головуючий в 1 інстанції: Ковбій О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

Танасогло Т.М.

За участю: секретаря Іщенка В.О.

представника апелянта П`ятигорець Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 17.12.2019 року, якими визначено суми грошового зобов`язання:

- за № на загальну суму 149 205,61 грн., яка складається із податкового зобов`язання (податок на доходи фізичних осіб, що сплачується особами за результатом річного декларування) на суму 119 364,49 грн та з штрафної санкції в розмірі 29 841,12 грн;

- за № на загальну суму 12 433,80 грн, яка складається із податкового зобов`язання (військового збору, що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування) на суму 9947,04 грн та з штрафної санкції в розмірі 2 486,76 грн;

- за № на загальну суму 170 грн, що є сумою фінансової санкції - штрафу.

визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 15.05.2020 року №6186-10 на суму податкового боргу в розмірі 193930,78 грн;

визнати протиправним та скасувати рішення №6186-10 про опис майна у податкову заставу.

В обґрунтування позову зазначено, що в 2008 році між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії в межах максимального ліміту заборгованості в іноземній валюті доларах США. У 2011, 2015 роках на підставі відповідних додаткових угод до Договору змінено валюту кредиту у гривню та порядок погашення кредитної заборгованості. Кредитні зобов`язання позивачем виконано у повному обсязі, про що банком у 2016 році видано довідку для звернення до органів нотаріату з метою припинення іпотеки на заставне майно та припинення його обтяжень. За попередніми домовленостями між сторонами кредитного договору обумовлено анулювання саме нарахованих та не сплачених відсотків за кредитом, а також штрафних санкцій за порушення позичальником умов кредитного договору. Однак, під час визначення зобов`язань контролюючим органом не аналізувався порядок погашення заборгованості за кредитним договором та виконання його умов, не досліджено природу списаної заборгованості, не враховано, що зміни до договору не були внесені за самостійним рішенням банку. Наведені обставини у сукупності, а також те, що контролюючим органом не було повідомлено позивача про проведення документальної перевірки, свідчать про необґрунтованість податкових повідомлень-рішень, безпідставність внесення вимоги про сплату боргу та рішення про опис майна у податкову заставу, що є безумовною підставою для задоволення адміністративного позову та скасування рішень відповідача.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправними та скасував податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі від 17.12.2019 року №, №, №.

Визнав протиправною та скасував податкову вимогу Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі від 15.05.2020 року №6186-10 на суму податкового боргу в розмірі 193930,78 грн.

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі №6186-10 про опис майна у податкову заставу.

Проаналізувавши положення п.п. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14, п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України та ст.ст. 546, 549, 605, 1054 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції виходив з того, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг. Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку. Отже, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

Оскільки в кредитному договорі не застережено, що прощений (анульований) кредитором борг є основою сумою заборгованості і не включає в себе проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість визначених відповідачем зобов`язань, а також рішення про опис майна у податкову заставу, у зв`язку із чим про наявність підстав для їх скасування.

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулює спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково не враховано, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню і за її рахунок не збільшується дохід платника. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку-боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг. Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається до його оподатковуваного доходу. Разом з тим, проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходом, який призводить до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Апелянт зазначає, що з кредитного договору та подальших змін до нього чітко вбачається прощення позивачу саме частини основного боргу за кредитом, до якого не включено проценти, а умови цього договору (із змінами) дають одназначні підстави вважати про його обізнаність про анулювання (прощення) основної кредитної заборгованості у визначеній сумі. При цьому, банком виконано свій податковий обов`язок, включивши у відповідний розрахунок дані про дохід у вигляді додаткового блага, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків. В свою чергу, позивачем не було утримано та перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб, а також військовий збір, не було подано в установлений строк відповідну звітність. Наведені обставини у сукупності свідчать, що під час винесення оспорюваних рішень відповідач діяв обгрунтовано, на виконання своїх повноважень та з дотриманням чинного законодавства. Отже, у суду першої інстанції не виникло правових підстав для задоволення поданого адміністративного позову та скасування рішень суб`єкта владних повноважень.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на необгрунтованість доводів апеллянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.

Підтримуючи свою правову позицію, позивач у відзиві додатково зазначає, що правовою природою анульованої суми заборгованості є виключно курсова різниця, спричинена економічними кризами 2008 та 2014 років і не є основною сумою боргу, що фактично призвело до збитків і ніяким чином не пов`язано із фінансовим приростом доходу платника. При цьому, враховуючи те, що кредит видавався в іноземній валюті, не був погашений до початку 2014 року, а анулювання (прощення) заборгованості за кредитом відбулось після 01.01.2015 року, до спірних правовідносин підлягають застосуванню податкові преференції, визначені у приписах п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, у період з 11.11.2019 року по 13.11.2019 року Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 з питання отримання доходу як додаткового блага у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, за результатом якої складено акт від 20.11.2019 року №93/21-22-33-05/ НОМЕР_1 .

Зазначеною перевіркою встановлено порушення платником податків ОСОБА_1 :

п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, в результаті чого платником податку у 2016 році не включена до загального річного оподатковуваного доходу сума доходу у вигляді додаткового блага у розмірі 663 170,38 грн., що призвело до заниження податку на доходу фізичних осіб у сумі 119 364,49 грн.;

п.п. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму доходу, що є об`єктом оподаткування військового збору, в результаті чого занижено суму військового збору у розмірі 9 947,04 грн.;

п. 49.1, п. 49.2, п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, в результаті чого не подано до контролюючого органу податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік.

Не погоджуючись із висновками перевірки, позивач подав заперечення на акт, проте його вимоги були залишені без задоволення, а на підставі виявлених порушень відповідачем винесено:

податкове повідомлення-рішення від 17.12.2019 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб за основним платежем у розмірі 119 364,49 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 29 841,12 грн.;

податкове повідомлення-рішення від 17.12.2019 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання по військовому збору за основним платежем у розмірі 9 947,04 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 2486,76 грн.;

податкове повідомлення-рішення від 17.12.2019 року №, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 170 грн.;

податкову вимогу від 15.05.2020 року №6186-10 про сплату боргу у сумі 193 930,78 грн.;

рішення від 15.05.2020 року №6186-10 про опис майна у податкову заставу.

Не погоджуючись із рішеннями відповідача, посилаючись на їх необґрунтованість та неправомірність, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про їх скасування.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Порядок справляння податку на доходи фізичних осіб врегульований Розділом ІV Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України платником податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно із п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є:загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

За правилами п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Слід враховувати, що відповідно до п.п. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи:

основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Разом з цим, відповідно до п. 8 підрозділу 1 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Ставки податку та порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету врегульовані ст.ст. 167, 168 Податкового кодексу України.

Таким чином, додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

При цьому, грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі не збільшує дохід платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку-боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Отже, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід, що узгоджується із положеннями п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України та п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. У разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку, що відповідає приписам п.п. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Не відносення до доходів платника податку курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту) узгоджується із правилами п. 8 підрозділу 1 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

У зв`язку із чим, під додатковим благом розуміється тільки основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, яка не включає в суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

Виходячи зі спірних правовідносин, колегія суддів враховує, що основним питанням, яке потребує вирішення у даній справі, є правомірність віднесення контролюючим органом суми прощеної (анульованої) кредитором заборгованості до складу оподаткованого доходу позивача як додаткового блага на підставі абзацу «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин). Вимоги щодо сплати позивачем військового збору, обрахованого з такої суми, застосування санкцій за не подання звітності, вимоги про сплату боргу та рішення про опис майна у податкову заставу, є похідними за своєю суттю, оскільки безпосередньо пов`язані із нарахуванням податковим органом оподатковуваного доходу як об`єкту оподаткування військовим збором, а також виникненням податкового обов`язку щодо декларування такого доходу та сплати боргу у визначені строк і порядок.

При вирішенні цієї справи визначальним є встановлення і дослідження обставин щодо складових суми прощеного (анульованого) кредитором боргу, а також дотримання порядку повідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу, а відтак визначення правового статусу прощеної заборгованості й, відповідно, наявність у позивача обов`язку сплати податку з доходів фізичних осіб та відображення їх у річній податковій декларації.

Так, 12.05.2008 року між позивачем та Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку УКРСОЦБАНК укладено Договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №Ф080633П.

Відповідно до п.п. 1.1 Договору Кредитор надає Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, на умовах, визначених цим Договором.

Надання Кредиту буде здійснюватися окремими частинами, зі сплатою 13,5 процентів річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначеному у Додатку 31 до цього Договору, що є його невід`ємною частиною, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 405 602 доларів США, з відповідним графіком зниження максимального ліміту заборгованості та кінцевим терміном погашення заборгованості по Кредиту до 11 травня 2023 року, на умовах, визначених цим Договором.

Згідно із п. 1.2 Договору Кредит надається Позичальнику на наступні цілі: споживчі потреби.

27.10.2011 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством «УКСОЦБАНК» підписано Договір про внесення змін №2 до Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №Ф080633П від 12 травня 2008 року.

Відповідно до п. 1 Договору про внесення змін №2 Сторони прийшли до взаємної згоди внести наступні зміни до умов кредитування: змінити валюту Кредиту та перевести суму Кредиту 313 229 доларів США в гривню за попереднім курсом 8,025 грн. за 1 долар США, що становить станом на дату укладення цього Договору про внесення змін 2 513 662,73 грн.

Таким чином, максимальний ліміт заборгованості за Кредитом складає 2 513 662,73 грн. на дату укладення цього Договору про внесення змін.

Погашення заборгованості по Кредиту, яка станом на дату укладення цього Договору про внесення змін становить 2 513 662,73 грн. здійснюватиметься у визначеному порядку до 10 числа (включно) кожного місяця, починаючи з вересня 2011 року та з кінцевим терміном повернення заборгованості по Кредиту до 11 травня 2023 року (включно), на умовах, визначених цим Договором про внесення змін та Договором кредиту.

У п. 3 Договору про внесення змін №2 Сторони домовились встановити процентну ставку за користування Кредитом, починаючи з 27 довтня 2011 року по 1 жовтня 2013 року у розмірі 13,5%.

Мінімальний можливий розмір процентної ставки за Кредитом встановлюється у розмірі не менш ніж 12% річних, максимальний можливий розмір процентної ставки за Кредитом встановлюється в розмірі не більше ніж 27% річних.

02.06.2015 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством «УКСОЦБАНК» підписано Договір про внесення змін №3 до Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №Ф080633П від 12 травня 2008 року.

Відповідно до п. 2 Договору про внесення змін №3 станом на дату укладення цього Договору заборгованість за кредитом складає:

2.1 заборгованість за Кредитом в сумі 2 043 825,03 грн.;

2.2 заборгованість по процентам за користування Кредитом в сумі 414 924,82 грн.

У п. 3 Договору про внесення змін №3 Сторони прийшли до взаємної згоди внести наступні зміни до умов кредитування, які викладені в Договорі кредиту (з урахуванням змін та доповнень до нього):

3.1 встановити, що погашення залишку заборгованості Позичальника за кредитом в сумі, зазначеній в п. 2.1 цього Договору про внесення змін здійснюватиметься Позивачльником наступним чином:

3.1.1 заборгованість в сумі 1 380 000 грн. погашається згідно з графіком, який є Додатком 1 до цього Договору про внесення змін, в наступному порядку: до 10 числа (включно) кожного місяця, починаючи з липня 2015 року по червень 2016 року на умовах, визначених Договором кредиту з урахуванням положень цього Договору про внесення змін;

3.1.2 заборгованість в сумі 663 825,03 грн. погашається згідно з графіком, який є Додатком 1 до цього Договору про внесеня змін, в наступному порядку: до 10 числа (включно) кожного місяця, починаючи з липня 2016 року та з кінцевим терміном повернення заборгованості за Кредитом до 11 травня 2023 року (включно), на умовах, визначених Договором кредиту з урахуванням положень цього Договору про внесення змін.

У п. 3.2 Договору про внесення змін №3 встановлено, що погашення заборгованості Позичальника за процентами в сумі, зазначеній в п. 2.2 цього Договору про внесення змін («відстрочених до сплати процентів») здійснюватиметься Позичальником згідно з графіком, який є Додатком 1 до цього Договору про внесення змін, в наступному порядку: до 10 числа (включно) кожного місяця, починаючи з липня 2015 року по 1 червня 2016 року (включно), на умовах, визначених Договором кредиту з урахуванням положень цього Договору про внесення змін.

У п. 3.5 Договору про внесення змін №3 Сторони домовились, що сплата строкових (поточних) процентів за користування Кредитом, які нараховуються з 2 червня 2015 року, здійснюється в загальному порядку, передбаченому Договором кредиту.

Відповідно до п. 3.8 Договору про внесення змін №3 у разі належного виконання Позичальником умов, які викладені у п. 3.1.1, п. 3.2 та п. 3.5 цього Договору про внесення змін, залишкова заборгованість Позичальника перед Кредитором за Договором кредиту, а саме заборгованість в сумі 663 825,03 грн. підлягає анулюванню (прощенню). Датою анулювання (прощення) такої заборгованості вважається день виконання Позичальником зазначених вище умов (тобто день здійснення Позичальником останнього із платежів, передбачених п. 3.1.1, п. 3.2 та п. 3.5 цього Договору про внесення змін).

Шляхом укладення цього Договору про внесення змін Позичальник погоджується, що він повідомлений про анулювання (прощення) заборгованості на зазначених вище умовах у сумі згідно п. 3.8 цього Договору про внесення змін та про свій обов`язок самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб з суми прощеної залишкової заборгованості за Кредитом і відобразити такий дохід у річній податковій декларації відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Таким чином, обставини справи показали, що 27.10.2011 року учасниками кредитної угоди шляхом підписання Договору про внесення змін №2 до Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №Ф080633П від 12 травня 2008 року змінено валюту Кредиту шляхом переведення суми Кредиту в національну валюту.

З 02.06.2015 року між учасниками кредитної угоди шляхом підписання Договору про внесення змін №3 до Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №Ф080633П від 12 травня 2008 року визначено як конкретну суму заборгованості за Кредитом так і конкретний розмір заборгованість по процентам за користування Кредитом.

В силу п. 2.1, п. 3.1 та п. 3.8 Договору про внесення змін №3 умови щодо анулювання (прощення) заборгованості поширюються виключно на основну суму за кредитом, яка складає 663 825,03 грн.

Позивачем не заперечується, що ним виконано умови Договору про внесення змін №3.

Згідно повідомлення від 10.12.2018 року №056/12/19 1313, направленого на запит відповідача, АТ «Уксоцбанк» підтвердило, що фізичній особі ОСОБА_1 банком у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб відображено нарахований та виплачений дохід з ознакою доходу « 126» у вигляді основної кредитної заборгованості, прощеної (анульованої) за самостійним рішенням банку, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

У тому числі, банком повідомлено, що сума доходу у вигляді анульованої основої суми кредитної заборгованості складає 663 825,03 грн.; сума доходу, що не підлягає оподаткуванню (п.п. 165.1.55 Податкового кодексу України), складає 689 грн.; сума нарахованого та виплаченого доходу, відображена в ф. 1 ДФ, становить 663 136,03 грн. (період включення 2 кв. 2016 року шляхом підписання відповідного договору (п.п. «д» п.п. 164.2.17 Податкового кодексу України).

Перевіряючи складові суми прощеної (анульованої) кредитної заборгованості на предмет віднесення вказаних сум до додаткового блага фізичної особи, апеляційний суд враховує, що відповідно до положень п. 2.1, п. 3.1 Договору про внесення змін №3 сума заборгованості у розмірі 663 825,03 грн. відноситься до основної заборгованості за Кредитом.

В силу положень п. 3.8 вказаного Додаткового договору його підписання є підтвердженням про повідомлення банком позичальника щодо анулювання (прощення) кредитної заборгованості, необхідності відображення таких сум у річній податковій декларації із сплатою податків та зборів.

Отже, заборгованість за кредитом, що взята контролюючим органом для обрахунку податків і зборів у сумі 663 136,03 грн. у розумінні положень п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України є додатковим благом платника, повідомленого про прощення (анулювання) основної суми боргу у встановленому порядку.

Разом з цим, є необґрунтованими доводи позивача про те, що вказана сума кредитної заборгованості є курсовою різницею внаслідок знецінення валюти, оскільки з 2011 року кредитний борг погашався в національній валюті, тобто на момент прощення (анулювання) у 2015 році частини боргу курсова різниця не виникла.

Як свідчать обставини справи, з 2011 року кредитна заборгованість погашається в національній валюті, сторонами кредитного договору не перераховувалась заборгованість в іноземній валюті за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а тому факт операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом, що здійснено, починаючи з 1 січня 2015 року, не змінює правового врегулювання, передбаченого п. 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Відповідно, не поширюють на спірні правовідносини правостосування положення п. 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з огляду на те, що на момент зміни валюти кредитної угоди норми податкового законодавства не передбачали вказаних податкових преференцій.

Враховуючи викладене, оскільки інформація банку та податкового розрахунку за формою підтверджується правовою природою анульованого (прощеного) кредитором боргу (кредиту) позивача та дотриманням порядку повідомлення боржника про прощення (анулювання) боргу, колегія суддів вважає, що визначення зобов`язань з урахуванням повідомлених банком обставин відбулось обґрунтовано та з дотриманням податкового законодавства, а тому рішення відповідача є правомірними та підстави для їх скасування відсутні.

Оскільки судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи, неправильно застосовано норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі задовольнити.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 13.05.2021 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

Т.М. Танасогло