Справа № 320/13673/20
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2021-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2021 року справа №320/13673/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України Київської області за № 46 від 17.11.2020 року щодо призначення ОСОБА_1 , пенсії із зменшенням пенсійного віку;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Київської області, () призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію із зменшенням пенсійного віку з моменту досягнення пенсійного віку.

В обгрунтування таких вимог позивач зазначив, що у зв`язку з досягненням віку 55 років ОСОБА_1 у листопаді 2020 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою та відповідними документами для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку.

Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України Київської області за № 46 від 17.11.2020 року при розгляді документів для призначення пенсії, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку, так як посвідченням громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю категорії 4 від 30.04.1995 року серія НОМЕР_1 , та даними паспорта громадянина України підтверджено проживання у зоні посиленого радіологічного контролю до 01.01.1993 року - 1 місяць 15 днів (з 17.11.1992 по 31.12.1992 р.). Оскільки не виконується умова проживання або роботи у зоні посиленого радіологічного контролю - 4 роки до 01.01.1993 року підстави для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відсутні.

Позивач вважає, що рішення відповідача про відмову є протиправним, оскільки факт проживання на території зони посиленого радіологічного контролю не менше 4-х років (під час вирішення питання про видачу позивачу посвідчення 4 категорії) встановлено Київською облдержадміністрацією.

Ухвалою суду від 28.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву в якому останній зазначив, що в управлінні не має законних підстав для призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку з тим, що посвідченням громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю категорії 4 від 30.04.1995 р. серія НОМЕР_1 , та даними паспорта громадянина України підтверджено проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю до 01.01.1993р. - 1 місяць 15 днів. Оскільки не виконується умова проживання або роботи у зоні посиленого радіологічного контролю -4 роки до 01.01.1993 р. підстави для призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відсутні.

Також, відповідач зазначив, що відповідно до довідки від 23.09.2020 р. №326 Будинкоуправління №1 Київського квартирно-експлуатаційного управління, ОСОБА_1 працюючи у Домоуправлінні №12 Київської КЕЧ, яке знаходиться в м. Києві, обслуговував житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 в період з 21.07.1988 р. по 28.04.1995 р. Однак довідкою не підтверджено, що ОСОБА_1 був, зайнятий повний робочий день лише обслуговуванням цього будинку, та не виконував роботи на інших об`єктах, які були на балансі Домоуправління №12 Київської КЕЧ. Зараховувати періоди роботи ОСОБА_1 , що вказані в довідці з 21.07.1988 р. по 28.04.1995 р., як періоди проживання у зоні посиленого радіологічного контролю, підстави відсутні.

Таким чином, на думку відповідача, перебування (проживання) у зоні посиленого радіоекологічного контролю з моменту аварії на ЧАЕС за наданими позивачем документами станом на 01.01.1993 року не підтверджується. Враховуючи вищевикладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Київської області просить відмовити в задоволенні позову позивачу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , з 1988 року і по теперішній час проживає, у смт. Коцюбинське, Київської області.

Оскільки ОСОБА_1 проживав на території зони посиленого радіологічного контролю не менше 4-х років, то 30.04.1995 року Київською облдержадміністрацією, йому було видано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серія НОМЕР_1 , відповідно до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51 (на час видачі посвідчення діяв тотожний Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 року №501.

В ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 виповнилося 55 років.

На підставі п. 2 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року №796-ХІІ, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року проживали або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років встановлюється зниження пенсійного віку.

У зв`язку з досягненням віку 55 років ОСОБА_1 у листопаді 2020 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою та відповідними документами для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку.

Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України Київської області за № 46 від 17.11.2020 року при розгляді документів для призначення пенсії, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку, так як посвідченням громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю категорії 4 від 30.04.1995 року серія НОМЕР_1 , та даними паспорта громадянина України підтверджено проживання у зоні посиленого радіологічного контролю до 01.01.1993 року- 1 місяць 15 днів (з 17.11.1992 по 31.12.1992 р.). Оскільки не виконується умова проживання або роботи у зоні посиленого радіологічного контролю - 4 роки до 01.01.1993 року підстави для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відсутні.

Вважаючи, що рішення відповідача про відмову у призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного вікує протиправним, тому позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і дію принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8 Конституції України).

Частиною1 ст.5 КАС України гарантовано, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Доказом що ОСОБА_1 має право на пільги і компенсації як особа яка постійно проживала або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю є посвідчення категорії 4 серії НОМЕР_1 видане 30.04.1995 року Київською облдержадміністрацією.

Згідно ч. 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМ України від 20 січня 1997 року №51 (далі - Порядок"), особам, які постійно проживають або постійно працюють, чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Підставою для видачі посвідчення категорії 4 є довідка державної адміністрації, форма якої визначена додатком №7 до Порядку, та відображає відомості про те, що особа дійсно постійно проживає або постійно працює чи постійно навчається на території зони посиленого радіоекологічного контролю і за станом на 1 січня 1993 року проживав (ла) або відпрацював (ла) чи навчався (лася) у цій зоні не менше чотирьох років.

За таких обставин, факт проживання на території зони посиленого радіологічного контролю не менше 4-х років (під час вирішення питання про видачу позивачу посвідчення 4 категорії) встановлено Київською облдержадміністрацією.

Окрім того, відповідачем в порядку ч. 2 ст. 77 КАС України не доведено, що посвідчення серії НОМЕР_1 видане 30.04.1995 року Київською облдержадміністрацією - є недійсним.

У відповідності до п.п. 5 п. 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються, в тому числі, документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»),

У даному випадку йдеться про вторинність визнання державою одного й того ж факту роботи ОСОБА_1 на території зони посиленого радіологічного контролю двома державними органами: Київською обласною державною адміністрацією та Головним управлінням Пенсійного фонду України Київської області.

При цьому, наявність у ОСОБА_1 посвідчення категорії 4 вже само по собі достеменно засвідчує факт його проживання та роботи станом на 01.01.1993 року не менше 4-х років у зоні посиленого радіоекологічного контролю, оскільки місцевим органом виконавчої влади не вчинено дій по визнанню виданого посвідчення недійсним.

Також, доказом, що підтверджує факт постійного проживання та роботи позивача у смт. Коцюбинське, Київської області, є довідка Будинкоуправління №1 Київського КЕЧ Міністерства оборони України від 23.09.2020 року, відповідно до якої зазначено: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював в Домоуправлінні №12 Київської КЕЧ на посаді слюсара - ремонтника з 10.11.1986 року (наказ №101 від 10.11.1986 року) по 28.04.1995 р. (наказ №21 від 28.04.1995 р.). ОСОБА_1 під час роботи в Домоуправлінні №12 від обслуговував житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (Будівельна№34) в період з 21.07.1988 року по 28.04.1995 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що факт проживання та роботи позивача станом на 01.01.1993 року не менше 4-х років у зоні посиленого радіоекологічного контролю, підтверджується належними доказами, у зв`язку з чим відповідачем протиправно відмовлено у призначенні йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Так, відповідно до положень ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій. Водночас, доводи відповідача, викладені у відзиві, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України Київської області за № 46 від 17.11.2020 року щодо призначення ОСОБА_1 пенсії із зменшенням пенсійного віку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Київської області, () призначити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію із зменшенням пенсійного віку з моменту досягнення пенсійного віку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.