Справа № 420/8284/20
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8284/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року м. Одеса

Зала судових засідань №21

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

За участю секретаря Макаренко А.І.

За участю сторін:

Від позивача: ОСОБА_1,

Від відповідача: Сокуренко І.А.,

Від третьої особи не з`явився,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (; адреса: вул. Академіка Філатова, 15-А, м. Одеса, 65080), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, у якому позивач просив суд:

визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №1619 від 09.07.2020 року у частині притягнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із служби в поліції;

визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №999 о/с від 31.07.2020 року у частині реалізації відносно старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції;

поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді слідчого слідчого відділу Головного управління Національної поліції в Одеській області;

стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області () та нарахувати на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти за час вимушеного прогулу, а саме з 01.08.2020 року по день поновлення на роботі.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/8284/20 о 12:08:14 год. розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 02.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 21.09.2020 року.

21.09.2020 року від представника відповідача надійшла заява про відкладення підготовчого засідання у зв`язку із незакінченням строку для подання відзиву на позовну заяву.

З урахуванням викладеного судом було прийнято рішення відкласти підготовче засідання на 12.10.2020 року.

09.10.2020 року за вїх.№ЕП/16672/20 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

12.10.2020 року за вх.№4144/20 від представника відповідача надійшли матеріали службового розслідування.

12.10.2020 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання для ознайомлення позивача з клопотанням відповідача про залучення третьої особи та надання своєї правової позиції.

З урахуванням викладеного судом було прийнято рішення відкласти підготовче засідання на 27.10.2020 року

У зв`язку із неявкою сторін підготовче засідання відкладено на 16.11.2020 року.

28.10.2020 року за вх.№ЕС/809/20 від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 16.11.2020 року зупинено провадження у справі №420/8284/20 з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, задля захисту життя та здоров`я учасників справи, призначено підготовче засідання на 14.12.2020 року.

14 грудня 2020 року підготовче засідання було перенесено у зв`язку з перебування судді на лікарняному та призначено на 12 січня 2021 р. , а за клопотанням сторін відкладено на 28.01.2021 року.

Ухвалою суду від 28.01.2021 року провадження у справі №420/8284/20 поновлено.

Ухвалою суду від 28.01.2021 року залучено до участі у справі №420/8284/20 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ).

Відкладено підготовче засідання на 22.02.2021р.

Ухвалою суду від 22.02.2021 року продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів, призначено підготовче засідання на 11.03.2021 року.

Ухвалою суду від 11.03.2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 29.03.2021 року.

29.03.2021 року від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З урахуванням викладеного, судом було прийнято рішення відкласти судове засідання на 13.04.2021 року.

13.04.2021 року від представника відповідача надійшло клопотання про перенесення судового засідання.

З урахуванням викладеного, судом було прийнято рішення відкласти судове засідання на 27.04.2021 року.

У судовому засідання 27.04.2021 року оголошено перерву до 13.05.2021 року.

У судове засідання 13.05.2021 року прибули позивач та представник відповідача.

Третя особа ОСОБА_2 заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності.

В обґрунтування позовних вимог та у відповіді на відзив позивач вказує, що спірними наказами №1619 від 09.07.2020 року та №999 о/с від 31.07.2020 року відповідно застосовано та реалізовано дисциплінарне стягнення щодо нього у вигляді звільнення зі служби. Підставою для прийняття спірних наказів став висновок службового розслідування за фактом тривалого невиходу на службу. Позивач зі спірними наказами категорично не погоджується та вважає, що вони прийняті всупереч норм законодавства та без належного ознайомлення поліцейського із особливостями проходження служби. Позивач вказує, що:

по-перше, із наказом про переведення в Овідіопольський ВП від 16.12.2019 року №1708 о/с позивач ознайомився лише 27.05.2020 року, а тому до цієї дати він не знав та не міг знати, що місцем його роботи не є Чорноморське ВП ГУНП в Одеській області, із яким позивач вирішував кадрові питання щодо надання відпустки та питання оплати праці;

по-друге, у період з 03.02.2020 по 22.02.2020 року позивач перебував у відпустці у зв`язку із навчанням, про що повідомляв Управління рапортами. Відсутність реакції керівництва на надання рапортів не може ставитись і провину позивача;

по-третє, двома рапортами від 30.03.2020 року на ім`я начальника ГУНП в Одеській області та на ім`я начальника Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області позивачем повідомлено, що у зв`язку із введенням карантинних заходів рух громадського транспорту по обласному та міжобласному сполученню був припинений, відповідно позивач вказав на неможливість прибуття до місця роботи. З цих підстав позивачем ініційовано питання щодо переведення його до Суворовського ВП ГУНП в Одеській області, однак таке прохання залишено без задоволення;

по-четверте, після ознайомлення із наказом від 16.12.2019 року №1708 о/с позивач 15.06.2020 року прибув до Овідіопольського ВП, однак відносно нього був складений Акт про прибуття на роботу із запізненням. Позивач вказує, що Головне управління не враховує можливість прибуття позивача до робочого місця виключно громадським транспортом, що займає 4,5 години та унеможливлює своєчасне прибуття. Подальше неприбуття 16.06.2020-18.06.2020 року обґрунтоване відсутністю коштів на прибуття до місця роботи, а також зверненням до відповідних підрозділів зі скаргами на дії Овідіопольського ВП;

по-п`яте, позивач вважає у діях дисциплінарної комісії пряму зацікавленість, оскільки головою комісії, а також особою, що склала та надала доповідну записку, є ОСОБА_3 .

09.10.2020 року за вх.№ЕП/16672/20 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві представник Головного управління наголосив на безпідставності заявлених позовних вимог, вказуючи, що:

по-перше, про наявність і зміст наказу від 16.12.2019 року №1708 о/с позивач був повідомлений у день його прийняття засобами телефонного зв`язку, також про зміст наказу позивач повідомлявся співробітниками ГУНП в Одеській області, втім від отримання наказу та від підпису про його ознайомлення позивач відмовився. Представник ГУПН також повідомив, що про обставини існування вказаного наказу позивач дізнався до 27.05.2020 року згідно висновку суду у справі №420/5614/20;

по-друге, рапорти про надання йому відпусток та повідомлення про перебування на лікарняному позивачем направлялись вже після настання таких обставин або після закінчення строку лікарняного;

по-третє, в Овідіопольському ВП ГУНП в Одеській області було виділене робоче місце в кабінеті №1 із оргтехнікою, в якому ОСОБА_1 міг виконувати функціональні обов`язки.

Дослідивши наявні матеріали справи, письмові докази, які мають значення для вирішення спору, заслухавши пояснення позивача та відповідача у судовому засіданні, суд встановив наступні фактичні обставини.

З вересня 2019 року ОСОБА_1 проходив службу на посаді слідчого слідчого відділу Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції ГУНП в Одеській області.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» та наказу Головного управління від 16.12.2019р. №1708 о/с ОСОБА_1 призначено для більш ефективної служби на посаду слідчого слідчого відділу Овідіопольського відділу поліції (Т.2 а.с.37), звільнивши з посади слідчого СВ Чорноморського ВП Овідіопольського відділу поліції.

28.04.2020 року начальником Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області складено доповідну записку на ім`я начальника ГУНП в Одеській області про відсутність на службі позивача (Т.2 а.с.3-7).

05.05.2020 року за №1063 наказано призначити проведення службового розслідування у формі письмового провадження за фактом відсутності на службі ОСОБА_1 (Т.2 а.с.18).

Наказом №1298 від 03.06.2020 року термін службового розслідування продовжено до 03.07.2020 року (Т.2 а.с.24).

02.07.2020 року затверджено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни слідчим СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_1 (Т.2 а.с.233-251).

Наказом №1619 від 09.07.2020 року до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби у поліції (Т.2 а.с.264-268) за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог п.п.1,2 ч.1 ст.18 ЗУ «Про Національну поліцію», п.п.1,2,4,8,13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту НП України, Присяги поліцейського, Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, а саме у зв`язку із тривалим зухвалим ігноруванням вимог Наказу №17080/с від 16.12.2019р., самовільним прийняттям рішень (без видання наказів) щодо перебування в Одеському державному університеті внутрішніх справ на сесії і за місце мешкання в умовах посиленого варіанту служби, прибуттям 15.06.2020р. на службу до Овідіопольського ВП із запізненням, безпідставним невиходом 03.01, 16-19.06.20р. на службу до Овідіопольського ВП, тривалим не інформуванням (з 16.12.2019р. по 02.06.2020р.) керівництва Овідіопольського ВП про причини невиходу на службу.

Наказом №999 о/с від 31.07.2020 року (з урахуванням наказу №1206 о/с від 08.09.2020 року) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , звільнено з посади з 03.08.2020 року (Т.1 а.с.19, Т.2 а.с.294) згідно п.6 ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію».

Не погоджуючись із вказаними наказами, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду, вимагаючи їх скасування та поновлення на посаді.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року

№ 580-VIII.

Статтею 65 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено порядок переміщення поліцейських в органах, закладах та установах поліції.

Пунктом 2 ч.1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що переміщення поліцейських здійснюється: на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону.

Частинами 2, 4 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції. Поліцейський, переміщений з вищої посади на посаду, нижчу ніж та, яку він займав, у подальшому просувається по службі з дотриманням вимог, визначених цим Законом, а звільнений з посади в дисциплінарному порядку, - після зняття дисциплінарного стягнення.

Частиною 5 ст.65 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що не допускається переміщення поліцейських жіночої статі за ініціативою керівника відповідного органу (установи, закладу) поліції на посади, нижчі ніж та, яку вони займали, з мотивів, пов`язаних із вагітністю, наявністю дітей віком до трьох років (до шести років - за медичними показниками), або у зв`язку з тим, що вони є одинокими матерями та мають дітей віком до чотирнадцяти років чи дітей з інвалідністю.

Частиною 8 ст.65 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Таким чином, ст.65 Закону України "Про Національну поліцію" визначено таку підставу для переміщення поліцейського на рівнозначну посаду, як "для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби" за ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

На підставі вказаного наказом Головного управління від 16.12.2019р. №1708 о/с ОСОБА_1 призначено для більш ефективної служби на посаду слідчого слідчого відділу Овідіопольського відділу поліції (Т.2 а.с.37).

Відповідно до положень ст. 1, 3 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть, в тому числі, дисциплінарну відповідальність.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з положеннями ст. 11, 12, 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана, тощо.

Відповідно до положень ст. 14, 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до ст. 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Відповідно до положень п. 1 Розділу ІІ «Правил етичної поведінки поліцейських», затверджених наказом МВС України №1179 від 09.11.2016 року під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, в тому числі, неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Судом встановлено, що з урахуванням вказаних положень на підставі складеної начальником Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області доповідної записки від 28.04.2020 року на ім`я начальника ГУНП в Одеській області про відсутність на службі позивача (Т.2 а.с.3-7) було призначено службове розслідування.

У доповідній записці вказано, що станом на 24.04.2020 року починаючи з 17.12.2019 року в Овідіопольському ВП ГУНП в Одеській області відсутній на службі з різних причин слідчий слідчого відділу Овідіопольського відділу поліції ГУНП в Одеській області лейтенант поліції ОСОБА_1 .

02.07.2020 року затверджено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни слідчим СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_1 (Т.2 а.с.233-251).

Суд звертає увагу, що обґрунтованість спірного рішення залежить від встановлення того, чи був позивач обізнаний про наказ від 16.12.2019 року та чи обґрунтованими є причини відсутності позивача на робочому місці з 17.12.2019 року до 27.05.2020 року (дата, коли позивач, як він зазначає, дізнався про наявність наказу від 16.12.2019 року)

За результатом службового розслідування встановлені наступні обставини.

У відповідності до наказу ГУНП в Одеській області від 16.12.2019 № 1708 о/с, який того ж дня у електронному вигляді надійшов до Овідіопольського ВП ГУНП, лейтенант поліції ОСОБА_1 повинен був прибути до вказаного відділу поліції для виконання службових обов`язків та повноважень. Однак, лейтенант поліції ОСОБА_1 до вказаного відділу не прибув, що підтверджується рапортом заступника начальника відділу поліції - начальника СВ Овідіопольського ВП ГУНП підполковника поліції ОСОБА_4 від 16.12.2019.

У відповідності до вказаного рапорту, який був зареєстрований у канцелярії Овідіопольського ВП ГУНП за вх. № 277 о/с 16.12.2019 у телефонному режимі було повідомлено лейтенанту поліції ОСОБА_1 про його призначення на посаду слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП та про необхідність прибуття до відділу поліції для виконання службових обов`язків. Однак, як вказано у цьому рапорті, лейтенант поліції ОСОБА_1 проігнорував вимоги наказу ГУНП від 16.12.2019 № 1708 о/с та повідомив, що з вказаним документом він не ознайомлений та вважає його протиправним.

Разом з цим, 18.12.2019 вказаний наказ також у електронному вигляді надійшов до Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області для виконання. Вказаний документ був зареєстрований у Журналі обліку розпорядчих документів Чорноморського відділення поліції № 739 (Т.2 а.с.35).

У свою чергу, начальник Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП підполковник поліції ОСОБА_5 виконання вказаного наказу доручив колишньому заступнику начальника відділення поліції - начальнику СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП підполковнику поліції ОСОБА_6, нині заступник начальника відділення поліції - начальник СВ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП.

З цього приводу підполковник поліції ОСОБА_6 (пояснення від 22.05.2020) пояснила, що вона особисто ознайомила лейтенанта поліції ОСОБА_1 з наказом ГУНП в Одеській області від 16.12.2019 № 1708 о/с, однак останній підписувати його відмовився.

Підполковник поліції ОСОБА_5 (пояснення від 12.06.2020) повідомив, що дійсно 18.12.2019 він доручив підполковнику поліції ОСОБА_6 ознайомити її підлеглого - лейтенанта поліції ОСОБА_1 з наказом ГУНП в Одеській області від 16.12.2019 № 1708 о/с. У подальшому, як стверджує підполковник поліції ОСОБА_5 , підполковник поліції ОСОБА_6 доповіла, що вона ознайомила лейтенанта поліції ОСОБА_1 з вказаним вище наказом, однак останній підписувати його відмовився.

Опитана в ході службового розслідування слідча СВ Чорноморського ВИ Овідіопольського ВП ГУНП старший лейтенант поліції ОСОБА_8 (пояснення від 27.05.2020), яка охарактеризувала лейтенанта поліції ОСОБА_1 з позитивного боку, повідомила, що з останнім працювала в одному службовому кабінеті. В кінці 2019 року, як стверджує опитана, лейтенант поліції ОСОБА_1 поскаржився їй, що його без будь-якого попередження та законних підстав намагаються відрядити до Овідіопольського ВП ГУНП.

Після отримання Чорноморським ВП наказу від 16.12.2019 року позивач до оперативних дій не залучався, на чергування не заступав.

За вказаних обставин дисциплінарна комісія дійшла висновку про обізнаність ОСОБА_1 про його переведення згідно наказу №1708 о/с від 16.12.2019 року.

На противагу вказаному позивач зазначає, що зі змістом наказу ознайомлений лише 27.05.2020 року і до цього вважав, що перебуває на службі у Чорноморському ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області.

З приводу цього суд зазначає наступне.

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа №420/5416/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, про скасування наказів Головного управління Національної поліції в Одеській області №1164 о/с від 06.09.2019р., №1708 о/с від 16.12.2019р., поновлення на посаді слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Суворовського відділу поліції у м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Ухвалою суду від 29.09.2020 року (залишена в силі за результатом апеляційного розгляду) залишено без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування наказів та поновлення на посаді.

У вказаній ухвалі зазначено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2020р. по справі №420/2344/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Так, згідно зазначеного рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2020р. по справі №420/2344/20 було встановлено, що з вересня 2019 року ОСОБА_1 проходить службу на посаді слідчого слідчого відділу Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції ГУНП в Одеській області. Поряд з цим, листом Головного управління Національної поліції в Одеській області №9/10461 від 27.12.2019р. адресованого ОСОБА_1 проінформовано позивача, що відповідно до п.2 ч.1 ст.65 Закону України "Про Національну поліцію" та наказу Головного управління від 16.12.2019р. №1708 о/с ОСОБА_1 призначено для більш ефективної служби на посаду слідчого слідчого відділу Овідіопольського відділу поліції. Таким чином, суд прийшов до висновку, що 18.03.2020р. (дата звернення до суду з позовом по справі №420/2344/20) позивачу було відомо про існування оскаржених ним наказів відповідача №1164 о/с від 06.09.2019р., №1708 о/с від 16.12.2019р. Разом з тим, суд наголошує, що строк обчислюється з дня, коли особа як дізналася так і повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Таким чином, проходження служби слідчого у слідчому у відділі Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції ГУНП в Одеській області та повідомлення про прийняття наказу Головного управління від 16.12.2019р. №1708 о/с, яким позивача призначено для більш ефективної служби на посаду слідчого слідчого відділу Овідіопольського відділу поліції, свідчить про обізнаність позивача про прийняття оскаржених спірних наказів. Разом з тим, у позовній заяві ОСОБА_1 зазначав, що за час несення служби на посаді слідчого слідчого відділу Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції ГУНП в Одеській області з вересня 2019 по грудень 2019 року йому стало зрозуміло, що ГУНП в Одеській області не збирається підвищувати йому заробітну плату та допомагати із житлом у м. Чорноморськ. Відповідачем надано до суду копію акту про відсутність на службі слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 19.12.2019р., згідно якого підполковником ОСОБА_4 19.12.2019р. було здійснено телефонний дзвінок ОСОБА_1 з метою з`ясування причини неприбуття на службу та ОСОБА_1 повідомлено про те, що він не згоден з наказом від 16.12.2019р. №1708 о/с та буде його оскаржувати. Листом Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції ГУНП в Одеській області від 20.02.2020р. №48/1-7306х було повідомлено ОСОБА_1 про те, що наказом ГУНП від 16.12.2019р. №1708 о/с його обуло призначено на посаду слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області. Рапортом від 27.02.2020р. ОСОБА_1 підтвердив, що 26.02.2020р. він отримав лист №48/1-7306х. 04.03.2020р. старшим лейтенантом ОСОБА_9 за вказівкою керівництва відділу поліції була здійснена спроба ознайомлення ОСОБА_1 з наказом ГУНП від 16.12.2019р. №1708 о/с, який ознайомившись з текстом підписувати його відмовився. Позивач під час підготовчого засідання не заперечував вказані обставини. Відповідно до письмових пояснень підполковника поліції ОСОБА_6 від 22.05.2020р. 18.12.2019р. нею було ознайомлено ОСОБА_1 з наказом ГУНП від 16.12.2019р. №1708о/с, який від підпису відмовився. Однак, враховуючи те, що відповідного акту про відмову від підпису складено не було та відсутні інші докази зазначеного, суд не приймає вказані пояснення до уваги.

Таким чином, висновок суду у справі №420/5416/20 та наявні у даній справі матеріали вказують на обізнаність позивача із фактом його переведення до іншого органу поліції для проходження служби до 27.05.2020 року, а саме у грудні 2019 року.

З огляду на встановлені обставини суд констатує безпідставність доводів позивача стосовно того, що до 27.05.2020 року позивач перебував на службі у Чорноморському ВП, не знаючи, що його переведено до Овідіопольського ВП.

Також матеріалами службового розслідування встановлені такі обставини.

Факт відсутності на службі (19.12.2019) лейтенанта поліції ОСОБА_1 , підтверджується актом від 19.12.2019 № 48/9685, складеного посадовими особами Овідіопольського ВП ГУНП. В ході телефонної розмови, яка відбулась під час складання цього акту, лейтенант поліції ОСОБА_1 проінформував, що незгоден з наказом ГУНП від 16.12.2019 № 1708 о/с (з яким його не ознайомили), оскільки вважав його протиправним та повідомив, що буде оскаржувати його у суді.

У подальшому, як встановлено у ході службового розслідування, з 20.12.2019 по 02.01.2020 лейтенант поліції ОСОБА_1 перебував на лікарняному у Державній установі «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області», що підтверджується довідкою про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України від 20.12.2019 № 7434, а також довідкою вказаної установи від 15.06.2020 №33/36-483.

У відповідності до довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України від 20.12.2019 № 7434 та рапорту лейтенанта поліції ОСОБА_1 , зареєстрованого у канцелярії Чорноморського ВП за № 48/1-21, останній 03.01.2020 прибув до вказаного відділення поліції та приступив до виконання службових обов`язків.

З 04 по 07.01.2020 лейтенант поліції ОСОБА_1 на службу не виходив, оскільки вказаний період часу припадав на вихідні та святкові дні.

З 08 по 17.01.2020 лейтенант поліції ОСОБА_1 перебував на лікарняному у Державній установі «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області», що підтверджується довідкою про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України від 08.01.2020 № 108, а також довідкою вказаної установи від 15.06.2020 №33/36-483.

З 18 по 19.01.2020 лейтенант поліції ОСОБА_1 на службу не виходив, оскільки вказаний період часу припадав на вихідні дні. 24.01.2020 (поштою) до Чорноморського відділення поліції надійшов рапорт лейтенанта поліції ОСОБА_1 , датований 20.01.2020, у якому він повідомляв про перебування на лікарняному (вх. № 48/1-576).

Згідно довідки ВК УКЗ ГУНП в Одеській області від 25.06.2020 № 9/6152, адресованої дисциплінарній комісії, у 2020 році поштова кореспонденція (звернення, клопотання, рапорти та ін.) від слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП лейтенанта поліції ОСОБА_1, адресована керівнику Головного управління, щодо надання відпустки, у зв`язку з навчанням в Одеському державному університеті внутрішніх справ, що проходило з 03 по 22.02.2020, не надходила та накази з цього приводу не готувались і не видавались.

Суд звертає увагу, що про необхідність надання відпустки позивачем повідомлено не кадровий відділ ГУ НП в Одеській області, а Чорноморський ВП, із яким позивач не мав службових відносин та в межах якого кадрового відділу утворено не було. Крім цього, повідомлення про відпустку здійснено після початку такої відпустки.

З 22 по 23.02.2020 лейтенант поліції ОСОБА_1 на службу не виходив, оскільки вказаний період часу припадав на вихідні дні.

З 24.02.2020 по 06.03.2020 лейтенант поліції ОСОБА_1 церебував на лікарняному у Державній установі «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області», що підтверджується довідкою про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України від 24.02.2020 № 1302, а також довідкою вказаної установи від 15.06.2020X2 33/36-483.

04.03.2020 о 20 год. 10 хв. інспектор сектору моніторингу Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області старпшй лейтенант поліції ОСОБА_9 , яка діяла за вказівкою керівництва відділу поліції, прибула на вул. Кипшнівську, розташовану у м. Одесі, де зустрілась з лейтенантом поліції ОСОБА_1 .У присутності гр. ОСОБА_10 та гр. ОСОБА_11 , старший лейтенант поліції ОСОБА_9 ознайомила лейтенанта поліції ОСОБА_1 з наказом ГУНП в Одеській області від 16.12.2019 № 1708 о/с. У свою чергу лейтенант поліції ОСОБА_1 , який ознайомився з текстом вказаного наказу, підписувати його відмовився, мотивуючи тим, що на копії відсутня печатка та до нього не було додано копію доповідної записки, яка була підставою для видання вказаного наказу. Про вказані події було складено акт від 05.03.2020, який був зареєстрований за № 48/2086.

Також, вказані події підтверджуються поясненням старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 (пояснення від 15.06.2020).

З 07 по 09.03.2020 лейтенант поліції ОСОБА_1 на службу не виходив, оскільки вказаний період часу припадав на святкові та вихідні дні.

У цей проміжок часу - 13.03.2020 (поштою) до Чорноморського відділення поліції надійшов рапорт лейтенанта поліції ОСОБА_1 , датований 06.03.2020, у якому він повідомляв про перебування на лікарняному (вх. № 48/1-1207)

З 10.03.2020 по 25.03.2020 лейтенант поліції ОСОБА_1 перебував на лікарняному у Комунальному некомерційному підприємстві «Консультативно-діагностичний центр № 29» Одеської міської ради, що підтверджується довідкою про тимчасову непрацездатність від 10.03.2020 № 8, а також довідкою вказаної установи від 20.05.2020 № 289.

З 26.03.2020 по 03.04.2020 лейтенант поліції ОСОБА_1 перебував на лікарняному у Державній установі «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області», що підтверджується довідкою про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України від 26.03.2020 № 2213, а також довідкою вказаної установи від 15.06.2020 №33/36-483.

04.06.2020 лейтенант поліції ОСОБА_1 на службу не виходив, оскільки вказаний період часу припадав на вихідний день.

17.04.2020 (поштою) до Чорноморського відділення поліції надійшов рапорт лейтенанта поліції ОСОБА_1 , датований 06.04.2020, у якому він повідомляв про перебування на лікарняному (вх. № 48/1-1877). У вказаному рапорті лейтенанта поліції ОСОБА_1 вказано, що він перебуває на посаді слідчого СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП, що свідчить про навмисне невиконання останнім вимог наказу ГУНП в Одеській області від16.12.2019року № 1708 о/с.

У відповідності до довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України від 26.03.2020 № 2213, 06.04.2020 лейтенант поліції ОСОБА_1 повинен був прибути до Овідіопольського ВП ГУНП та приступити до служби.

Однак, він (з 06 по 10, з 13 по 17, з 20 по 24 та з 27 по 29.04.2020) на службу не виходив, оскільки, як пояснив позивач, з 12.03.2020 по 22.05.2020 на території України, у тому числі на території Одеської області, був запроваджений карантин, пов`язаний гострим респіраторним захворюванням COVІD-19, спричинений коронавірусом SARS-CoV-2 (Постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211). У відповідності до вказаної постанови були заборонені регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів у приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні.

Разом із тим, розпорядчі документи щодо припинення роботи поліцейського відділення не приймались.

Навпаки, у відповідності до наказів Національної поліції України від 17.03.2020 № 220, від 31.03.2020 № 265 та від 23.04.2020 № 317 працівники поліції, які проходять службу на території України, були переведені на посилений варіант службової діяльності.

У подальшому відповідні матеріали (доповідна записка Овідіопольського відділу поліції від 28.04.2020 (вх. УКЗ ГУНП від 29.04.2020 № 9/3850) надійшли до ГУНП в Одеській області, де були видані накази Головного управління № 1039 та № 1083. У відповідності до вказаних наказів, лейтенант поліції ОСОБА_1 (з 30.04.2020 по 22.05.2020) був відряджевшй до Суворовського ВП в м. Одесі для надання практичної допомоги на час карантину.

23 та 24.05.2020 лейтенант поліції ОСОБА_1 на службу не виходив, оскільки вказаний період часу припадав на вихідні дні.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що 03.01.2020 року, з 03.02.2020 року по 22.02.2020 року, а також з 06 по 10, з 13 по 17, з 20 по 24 та з 27 по 29.04.2020 року позивач самовільно прийняв рішення про невихід на робоче місце для несення служби.

Суд не приймає доводи позивача стосовно його незгоди із переведенням до Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, адже відповідний наказ не скасовано, у судовому порядку протиправним не визнано. Отже, положення наказу є чинними, а тому позивач мав прибути до Овідіопольського ВП для проходження служби поліцейського та виконувати свої службові обов`язки.

Натомість, у періоди 03.01.2020 року, з 03.02.2020 року по 22.02.2020 року, а також з 06 по 10, з 13 по 17, з 20 по 24 та з 27 по 29.04.2020 року не роботу не вийшов та не повідомив у встановленому порядку про причини невиходу, чим порушив положення п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 2 ч. З ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, Присяги поліцейського та пп. 1, 2 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.

Наявні матеріали справи підтверджують висновки службового розслідування, а доводи позивача не спростовують їх та свідчать про його рішення щодо невиходу на роботу у вказаних вище періодах, прийняте на власний розсуд, без погодження з керівництвом.

Крім цього, під час дослідження матеріалів справи судом не встановлено процедурних порушень при проведенні службового розслідування.

Суд констатує, що вчинення дисциплінарного проступку позивачем не спростовано.

Згідно ч.1 ст.18 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ч.3 ст.1 Дисциплінарного Статуту Національної поліції України службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позивач станом на 03.01.2020 року, з 03.02.2020 року по 22.02.2020 року, а також з 06 по 10, з 13 по 17, з 20 по 24 та з 27 по 29.04.2020 року був обізнаний про його переведення до Овідіопольського ВП, а причини його не появи на робочому місці не є поважними, а тому спірні накази №1619 від 09.07.2020 року та №999 о/с від 31.07.2020 року є правомірними та скасуванню не підлягають.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Решта доводів позивача, на думку суду, не спроможне вплинути на оцінку судом обставин справи, наведену вище; зокрема, недоречним є аргумент щодо виплати ОСОБА_1 заробітної плати з липня 2019 року по серпень 2020 року за час «нібито прогулів» як підстава визнати, що висновки службового розслідування не мають фактичного підґрунтя.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, констатуючи, що відповідачем доведена правомірність звільнення ОСОБА_1 зі служби за порушення службової дисципліни.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (; адреса: вул. Академіка Філатова, 15-А, м. Одеса, 65080), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 01.06.2021 року у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці з 17.05.2021 року по 31.05.2021 року включно.

Суддя М.М. Аракелян