Справа № 363/4199/20
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 363/4199/20 Суддя (судді) першої інстанції: Котлярова І.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючий суддя: Черпіцька Л.Т.
Пилипенко О.Є.
судді:Собків Я.М.

за участю секретаря: Зуєнка Д.П.

за участю:

представника позивача Корзаченко В.М.,

представника відповідача Ряднін А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 06.04.21 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Києва Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення ,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Корзаченко В.М., звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29.10.2020 року інспектором другої роти УПП в м. Києві ДПП старшим сержантом поліції Рогоза А.С. було складено у відношенні позивача постанову серії ЕАМ № 3355656 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Відповідно до оскаржуваної постанови, водій ОСОБА_1 29.10.2020 року о 12.40 годині у м. Києві рухався по бул. Т.Шевченка, 9 під час зупинки працівниками поліції не надав для перевірки страховий поліс та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що було зафіксовано на нагрудній боді камері, чим порушив п. 2.1 ПДР України. Позивач із вказаною постановою незгоден, вважає її незаконною. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що дійсно 29.10.2020 року його автомобіль було зупинено працівниками поліції, які йому повідомили, що ним було вчинено порушення, а саме рух по смузі для громадського транспорту, однак працівники поліції йому натякнули, що можливо вирішення питання без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Позивач почувши таку пропозицію повідомив поліцейським, що нема чого вирішувати та роз`яснив працівникам поліції приписи п. 17.2 ПДР, зокрема щодо того, що водій, який повертає праворуч на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. Однак, працівниками поліції все одно було складено у відношенні нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, проте вже за інше порушення, а саме за ненадання на перевірку необхідних документів, хоча позивач зазначає, що в його діях відсутнє вказане порушення. У зв`язку з викладеним, просив суд скасувати постанову інспектора другої роти УПП в м. Києві ДПП старшим сержантом поліції Рогоза А.С серії ЕАМ № 3355656 від 29.10.2020 року відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 06 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Мотивуючи апеляційну скаргу зазначає, що судом першої інстанції було неповно досліджено істотні обставини справи і наявні докази у їх сукупності, дослідження судом недопустимих доказів і покладення їх в основу оскаржуваного рішення, а також про надання неналежної правової оцінки, що призвело до ухвалення помилкового рішення у справі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що інспектором другої роти УПП в м. Києві ДПП старшим сержантом поліції Рогоза А.С. було складено у відношенні ОСОБА_1 постанову серії ЕАМ № 3355656 про накладення адміністративного стягнення штрафу у розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Зі змісту постанови вбачається, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz GLS 350, державний номерний знак НОМЕР_1 , 29.10.2020 року о 12.40 годині у м. Києві по бул. Т.Шевченка, 9 під час зупинки працівниками поліції не надав для перевірки страховий поліс та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що було зафіксовано на нагрудній боді камері, чим порушив п. 2.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП, в зв`язку з чим до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Також, відповідно до пункту 21.3 статті 21 Закону України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції було зупинено автомобіль позивача за порушення ПДР України, зокрема, за рух по смузі для громадського транспорту.

Разом з тим, як вбачається з відеозапису реєстратора закріпленого на форменому одязі патрульного (12:37:10 год.), позивач не спростовує факт проїзду ним по смузі для громадського транспорту, пояснюючи це необхідністю здійснити поворот направо, згідно інформації навігатора позивача.

Крім того, як вбачається з відеозапису позивач не надав посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів для перевірки на вимогу працівника поліції, що вказує на правомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на підставі частини першої статті 126 КУпАП.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Колегія суддів наголошує, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду №127/19283/17 від 25 вересня 2019 року.

Колегія суддів констатує, що доводи позивача, стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення правопорушення за яке передбачена відповідальність за частиною першою статті 126 КУпАП, спростовуються матеріалами справи.

Водночас, на думку скаржника, він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною.

Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

При цьому, з відеозапису судом апеляційної інстанції, з поміж іншого, встановлено, що позивач зазначив про готовність пред`явити документи лише після надання йому доказів вчинення ним порушення правил дорожнього руху, що стали підставою для зупинки його транспортного засобу.

Окремо варто зауважити, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог п. 17.1 ПДР України не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення не встановлено.

Враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення (непред`явлення на вимогу поліцейського для перевірки посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса обов`язкового страхування) мали місце, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для скасування постанови серії ЕАМ № 3355656 від 29.10.2020 про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження під час розгляду в суді апеляційної інстанції.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.241,242,310,316,321,322,325,329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вишгородського районного суду Київської області від 06.04.21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 01 червня 2021 року.

Головуючий суддя: Л.Т. Черпіцька
судді:О.Є. Пилипенко
Я.М. Собків