Справа № 640/14332/21
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

27 травня 2021 року м. Київ № 640/14332/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовом Головного управління ДПС у м. Києві

до ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу у розмірі 462 142, 34 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Відокремлений підрозділ єдиної юридичної особи (ДПС України), а саме - Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 462 142, 34 грн.

Тобто, у правовідносинах, де їх учасником з боку фіскального органу є ДПС України, звернулось неправосуб`єктне утворення - Головне управління ДПС у м. Києві, яке по суті має статус філії, яка не є самостійним учасником спірних відносин.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі, суддя виходить з наступного.

Відповідно до пунктів 1 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Частиною третьою статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

У відповідності до вимог частин першої та другої статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.

Таким чином, позивачами в адміністративних справах можуть, у тому чисті, підприємства, установи, організації (юридичні особи) лише за умови, якщо такі юридичні особи публічного права мають адміністративну процесуальну правосуб`єктність, тобто зареєстровані у статусі юридичної особи.

При цьому адміністративній процесуальній правосуб`єктності притаманна така юридична властивість яка складається з правоздатності, дієздатності і деліктоздатності.

Відповідно до частини першої статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з частиною третьою статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів позовної заяви до суду з даним позовом звернулося Головне управління ДПС у м. Києві без статусу юридичної особи, відносно якого вказано код з (код філії). Позовну заяву підписано від імені не ДПС України, яке є учасником спірних відносин, як єдина юридична особа в системі державної податкової служби, а ГУ ДПС у м. Києві (відокремлений підрозділ, філія) та в особі власного (ГУ ДПС) представника ОСОБА_2 , не маючи повноважень діяти від імені філії (ГУ ДПС).

В той же час, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за вказаним кодом 44116011 відсутні відомості відносно Головного управління ДПС у м. Києві, з огляду на що судом не встановлено наявності у вказаної особи статусу правосуб`єктного утворення.

Більш того, до суду надано із зазначенням, що надано витяг з ЄДР відносно іншої юридичної особи - Державної податкової служби України, яка має код в .

При цьому, зі змісту наданого витягу вбачається, що ОСОБА_3 має повноваження вчиняти дії від імені юридичної особи, тобто від імені Державної податкової служби України (повноваження: вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (діє виключно в судах України без окремого доручення керівника (самопредставництво ДПС, Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС) з правом посвідчення копій документів щодо повноважень, без права відмови, відкликання, визнання позову, відмови, відкликання апеляційних, касаційних скарг)) - представник.

По суті, у даному випадку та щодо даних відносин позивачем має виступати ДПС України з окремим відображенням (в особі) того, що від імені ДПС України діє ГУ ДПС як відокремлений підрозділ (філія).

Однак, по-перше, Державна податкова служба України не є позивачем за даною позовною заявою, по-друге, у позовній заяві Головне управління ДПС у м. Києві зазначено не як відокремлений підрозділ ДПС України, по-третє, зі змісту наданого витягу не вбачається наявності у ОСОБА_4 права підписувати позовні заяви від імені Головного управління ДПС у м. Києві, по-четверте, на підставі наданого витягу ОСОБА_4 може вчиняти дії від імені саме юридичної особи, тобто ДПС України, яка не є позивачем у справі.

Згідно з пункту 3 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано. Враховуючи це, позовна заява підлягає поверненню.

Що ж стосується можливості звернення до суду суб`єктів владних повноважень, які не є юридичними особами, слід зазначити, що дана норма (конструкція) не поширюється на даний випадок, оскільки стосується створених колегіальних органів, Кабінету Міністрів України і ті, які не мають надбудови та конструкції організації державного управління у вигляді, як у даному випадку, - юридичної особи (ДПС України) та її філій, відокремлених підрозділів, які діють від імені юридичної особи, у даному випадку - ДПС України, що власне відображено і в ЄДРПОУ відносно ДПС України, де її представником визначено ОСОБА_5 .

В силу статті 95 Цивільного кодексу України філії, відокремлені підрозділи юридичної особи здійснюють всі або частину функцій юридичної особи, тобто діють від імені юридичної особи.

Відтак, зважаючи на те, що позивачем за поданою позовною заявою є особа, яка не має статусу правосуб`єктного утворення, а відтак не підтверджено наявності у Головного управління ДПС у м. Києві адміністративної процесуальної дієздатності, тоді як позовну заяву підписано особою - ОСОБА_4 , яка не має права підписувати позовні заяви, суд приходить до висновку про повернення позовної заяви заявнику.

Відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду із позовом в порядку, встановленому законом, тобто після виконання вимог щодо позовної заяви, визначених статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 169, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Повернути позовну заяву Головного управління ДПС у м. Києві ().

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви і додані до неї документи надіслати позивачу.

3. Довести до відома позивача, що у відповідності до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.