Справа № 460/9367/20
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 квітня 2021 року м. Рівне №460/9367/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нор У.М. за участю секретаря судового засідання Демчук І.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Педич Д.П.,

відповідача: представник Кокіль І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
доУправління Держпраці у Рівненській області
про визнання протиправною та скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом Управління Держпраці у Рівненській області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасувати постанову відповідача про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №РВ 8346/1557/000033/Т8-Фс від 01.12.2020 в розмірі 50000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою №РВ8346/1575/000033/Т8-Фс 01.12.2020 встановлено порушення вимог ч.1 ст.21 КЗпП України між працівником ОСОБА_2 і ФОП ОСОБА_1 , а саме допущено працівника до роботи без укладеного трудового договору оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого органу та без повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу. Зазначає, що відповідач не врахував того факту, що 01.10.2020 ФОП ОСОБА_1 не було на робочому місці здійснення підприємницької діяльності, що вказує на відсутність будь-якої ймовірності допуску ОСОБА_2 до робочого місця на якому перебував інший працівник. Зауважує, що наданні пояснення працівниками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 посадовими особа при винесенні оскаржуваної постанови взяті до уваги не були. За наведених обставин позивач вважає, що постанова №РВ 8346/1557/000033/Т8-Фс від 01.12.2020 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами прийнята лише на підставі припущень інспекторів праці, які не ґрунтуються на дійсних обставинах інспекційного відвідування, що є підставою для визнання її протиправною та скасування судом.

Ухвалою суду від 21.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомлення (викликом) учасників справи. Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Згідно відзиву на позовну заяву, а також пояснень представника відповідача в судовому засіданні, позовні вимоги є безпідставними і необґрунтованими. Сторона відповідача зазначала, що жодних підтверджуючих документів щодо перебування на робочому місці ОСОБА_2 01.10.2020 ФОП ОСОБА_1 не надано, а отже в порушення вимог ч.1 ст.21 КЗпП України не укладено трудовий договір, за яким працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю. Вказала, що до перевірки ФОП ОСОБА_1 не надала документи на які посилається в адміністративному позові. Враховуючи викладене, на думку відповідача, знайшли своє підтвердження обставини порушення позивачем вимог трудового законодавства, а відтак, постанова про накладення штрафу уповноваженими особами від 01.12.2020 №РВ 8346/1557/000033/Т8-Фс винесена на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Ухвалою суду від 03.02.2021 постановленою без виходу до нарадчої кімнати закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 03.03.2021.

У судовому засіданні 03.03.2021 оголошено перерву по справі до 06.04.2021.

У судовому засіданні 06.04.2021 представник позивача просив задовольнити позовні вимоги повністю з підстав, викладених у позові. Представник відповідача заперечила щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

29.09.2020 відповідачем видано наказ №881 "Про проведення позапланового державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 " Вказаним наказом посадових осіб Управління Держпраці у Рівненській області зобов`язано провести у період з 01.10.2020 по 15.10.2020 позаплановий захід державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 , місцезнаходження суб`єкта господарювання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

На підставі даного наказу 29.09.2020 видано направлення на інспекційне відвідування за №715-71/09-27.

07.10.2020 за результатами інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 складено акт №РВ 8346/1575/АВ, яким встановлено 1) порушення останньою вимог ч. 1 ст. 21 КЗпП України, а саме - між працівником ОСОБА_2 та позивачем не укладено трудовий договір, за яким працівник зобов`язуються виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю; 2) порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України, а саме - позивачем допущено до роботи працівника ОСОБА_2 без укладення трудового договору, оформленого наказом, розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та без повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу.

За результатами розгляду акту №РВ 8346/1575/АВ відповідачем винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими особами від 01.12.2020 №РВ 8346/1557/000033/Т8-Фс.

Викликана у судове засідання свідок ОСОБА_2 пояснила, що 01.10.2020 вранці перед відкриттям магазину між позивачем та нею було підписано договір про оренду нежитлового приміщення в магазині розміром 40 кв.м. з метою здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_2 . Позивач повідомила своїм працівникам та свідку, що у зв`язку із хворобою матерії її в магазині не буде протягом дня. Також у другій половині дня до магазину зайшли двоє людей чоловічої статті, які представились інспекторами з Управління Держпраці у Рівненській області та запитали де знаходиться ОСОБА_1 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 була відсутня, було запропоновано їй зателефонувати. В присутності ОСОБА_2 один із інспекторів через телефон повідомив про проведення перевірки. В ході проведення перевірки інспектор Держпраці наказним тоном вказав свідку ОСОБА_2 з метою не закриття магазину замінити касира ОСОБА_3 на декілька хвилин, шоб остання написала пояснення. ОСОБА_2 показала, що на робочому місці ОСОБА_3 перебувала близько 10-15 хв.

Аналогічні пояснення дала свідок ОСОБА_3 , яка в свою чергу добавила, що інспектору пояснювала, що не має права покидати своє робоче місця, оскільки в магазині багато людей і в касі наявні кошти, однак на вимогу інспектора вимушена була передати тимчасово своє робоче місце для ОСОБА_2 з метою написання пояснення для інспектора.

Допитаний свідок ОСОБА_4 пояснила, що тривалий період працює у ФОП ОСОБА_1 в її обов`язки входить контроль за товаром та його наявність на вітрині. 01.10.2020 вранці перед відкриттям магазину їй стало відомо, що в магазині буде здійснювати підприємницьку діяльність ОСОБА_2 , в якої наявний свій касовий апарат та своє робоче місце. Протягом всього робочого дня ОСОБА_1 була відсутня в магазині, оскільки перебувала із своєю хворою матір`ю. В другій половині дня до магазину зайшли двоє людей чоловічої статті, один підійшов до неї та представився інспектором з Управління Держпраці у Рівненській області та запросив написати пояснення, що нею було і зроблено. Також вона бачила та чула, як інший інспектор Держпраці наказним тоном вказав свідку ОСОБА_2 з метою не закриття магазину замінити касира ОСОБА_3 на декілька хвилин, шоб остання написала пояснення. ОСОБА_3 не бажала покидати своє робоче місце оскільки є відповідальною за кошти, які перебувають в касі, однак вимушена була передати своє робоче місце для ОСОБА_2 близько на 10-15 хв.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суб`єкта владних повноважень, та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Частиною першою статті 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Підстави для здійснення позапланових заходів визначені статтею 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V(далі - Закон № 877-V).

Згідно з ст. 7 Закону № 877-V, для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки (ч. 1).

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою (ч. 2).

Посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу (ч. 4).

Постановою від 26.04.2017 №295 Кабінет Міністрів України затвердив Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок №295), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю.

Згідно п. 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань.

Пунктом 5 Порядку №295 встановлено, що інспекційні відвідування проводяться: 1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту; 4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю; 5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю; 6) за інформацією: Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати; ДФС та її територіальних органів; Пенсійного фонду України та його територіальних органів; 7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до пп. 5 п. 5 Порядку №295, повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю) про виявлені порушення законодавства про працю може слугувати підставою для проведення інспекційного відвідування лише у тому випадку, якщо ознаки таких порушень виявлені в ході виконання цими особами контрольних повноважень.

Положенням пункту 6 Порядку №295 визначено, що під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування інспектор праці, якщо тільки він не вважатиме, що це завдасть шкоди інспекційному відвідуванню або невиїзному інспектуванню, може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування чи невиїзного інспектування, від об`єкта відвідування, державних органів, а також шляхом проведення аналізу наявної (загальнодоступної) інформації про стан додержання законодавства про працю. Документи, отримані під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, що містять інформацію про порушення об`єктом відвідування вимог законодавства про працю, долучаються до матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Пунктом 11 Порядку №295 вказано, що інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію /відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги; наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення.

Відповідно до пункту 33 Порядку №295 інспектор праці самостійно приймає рішення про необхідність відвідування роботодавця з метою інформування його та працівників про найбільш ефективні способи дотримання законодавства про працю, моніторингу стану його дотримання, у тому числі щодо оформлення трудових відносин.

Згідно п. 19 Порядку №295, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником (п. 20 Порядку №295).

Пунктом 23 Порядку №295 встановлено, що припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду (п. 24 Порядку №295).

Згідно з п. 27 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності (п. 27 Порядку №295).

Разом з тим, з аналізу норм Порядку №295 слідує, що підставою для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, передбаченої статтею 265 КЗпП України є вчинення ним порушення, факт якого встановлюється під час інспекційного відвідування та відображається у відповідному акті. При цьому, докази, на підставі яких на суб`єкта господарювання може бути накладено штраф, мають бути отримані під час інспекційного відвідування, призначеного та проведеного згідно Порядку №295, або під час підготовки до його проведення, яка здійснюється після призначення інспекційного відвідування.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Вказану норму законодавцем сконструйовано таким чином, що для того щоб настала відповідальність, у даному випадку фізичної особи-підприємця, необхідно два фактора: перший фактор - фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) (у спірному випадку) та другий обов`язковий фактор - виплата заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків. Тобто лише при наявності цих двох обов`язкових факторів настає негативний наслідок до такої фізичної особи-підприємця - застосування штрафу у розмірі тридцятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Частиною другою статті 2 КЗпП України визначено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно із пп. 6 ч. 1 ст. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Частиною 2 статті 24 КЗпП України передбачено, що при укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 24 КЗпП України).

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу", повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами. Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Із аналізу наведених правових норм слідує, що забороняється, а також є підставою для застосування штрафних санкцій, передбачених абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України, факт допущення без укладення трудового договору до роботи особи, яка за характером виконуваних робіт виконує трудову функцію, що у сукупності з іншими притаманними ознаками надає їй статусу працівника, а підприємство (чи ФОП) щодо неї є суб`єктом, яке використовує саме її найману працю у розумінні КЗпП України. При цьому, відносини між сторонами фактично є такими, що регулюються законодавством про працю, сторони розуміють цей факт, але жодним чином не оформляють своїх відносин, у першу чергу, з мотивів ухилення від сплати податків та інших обов`язкових платежів.

Суд зауважує, що диспозиція ч. 2 ст. 265 КЗпП України встановлює відповідальність саме за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору, а визначення санкції за абзацом другим цієї частини ст. 265 КЗпП України потребує точного визначається кількості працівників, щодо яких скоєно порушення.

Таким чином, відповідальність настає в разі, якщо особа виконує певні роботи чи здійснює окремі повноваження з відома, за дорученням та в інтересах, зокрема, фізичної особи-підприємця. Тобто, повинен бути встановлений факт використання фізичною особою-підприємцем найманої праці конкретно визначеної особи (осіб).

В акті інспекційного відвідування від 07.10.2020 зазначено, що в ході проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування 01.10.2020 було зафіксовано на робочому місці ( м.Рівне, вул.Відінська, буд.48 , магазин " Ера ") ОСОБА_2 , яка виконувала функції касира торгівельного залу та здійснювала прожаж тютюнових виробів та алкогольних напоїв.

У зв`язку з цим, відповідачем зроблено висновок, що позивачем було фактично допущено ОСОБА_2 до роботи без укладення трудового договору в письмовій формі, оформленого наказом підприємця, та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу.

Разом з тим, допитана в якості свідка ОСОБА_2 повідомила, що 01.10.2020 вранці перед відкриттям магазину між позивачем та нею було підписано договір про оренду нежитлового приміщення в магазині розміром 40 кв.м. з метою здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_2 .

Також, допитана свідка ОСОБА_4 пояснила, що 01.10.2020 вранці перед відкриттям магазину їй стало відомо, що в магазині буде здійснювати підприємницьку діяльність ОСОБА_2 , в якої наявний свій касовий апарат та своє робоче місце.

Зокрема, суд зауважує, що будь-яких письмових пояснень виявлених на місці перевірки осіб, фотоматеріалів чи відеозапису на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_2 фактично перебувала на робочому місці касира та виконувала саме трудові функції та була допущена саме позивачем, суду стороною відповідача не надано.

Крім цього, суд бере до уваги подані позивачем документальні докази, а саме, договір оренди від 01.10.2020, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємці, що ОСОБА_2 є фізична особа - підприємець, Витяг з реєстру платників єдиного податку №293.

Досліджені в сукупності наявні у матеріалах справи письмові докази та пояснення свідків дають суду всі правові підстави вважати, що відповідачем зроблено передчасний висновок про допуск позивачем ОСОБА_2 до робочого місця та виконання останньою функцій касира торгівельного залу.

Таким чином, відповідачем не доведено, що ОСОБА_2 допущена позивачем до роботи без укладання трудового договору, оскільки вказаний факт не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст. 77 згаданого Кодексу).

Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 73 КАС України).

За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Всупереч наведеним нормам, відповідачем не доведено існування обставин на підставі яких прийнято оспорюване рішення, а саме - факту порушення позивачем ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України та допуску до роботи працівника без укладання трудового договору.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про накладення штрафу від 01.12.2020 №РВ 8346/1557/000033/Т8-Фс, винесена відповідачем з використанням повноважень останнього без мети, з якою це повноваження надано, необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідних рішень.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Відповідно до положення статті 139 КАС України, витрати понесені позивачем у даній справі, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Рівненській області.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління Держпраці у Рівненській області (33028, м.Рівне, вул.Лермонтова, буд.7, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Рівненській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №РВ 8346/1575/000033/Т8-Фс від 01.12.2020 в розмірі 50000,00 грн.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Рівненській області судовий збір у розмірі 840, 80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 02 червня 2021 року

Суддя У.М. Нор