Справа № 260/115/21
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2021 рокум. Ужгород№ 260/115/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Плеханова З.Б.

при секретарі Грин-Лумей В.Г.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 - представник адвокат Моісеєв І.Ю.

відповідача: Військова частина НОМЕР_1 - представник не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

Позиції сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходив службу в Збройних Силах України з 1998 року до 09.04.2020 року, на офіцерських посадах. Вказує, що відповідач при звільненні позивача не здійснив з ним розрахунку, зокрема щодо затримки у виплаті належної при звільненні з військової служби грошової компенсація за всі невикористані дні щорічної додаткової відпустки, в період 2020 р., як батьку, який виховує дитину без матері і як батьку який виховує дитину з інвалідністю, в період 2020 року. Крім того, зазначає, що окрім вказаних протиправних дій з боку Відповідача, про які йдеться в даному позові, мало місце завдання Позивачу моральної шкоди. Вищевказані незаконні дії Відповідача завдали Позивачу моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, моральних переживаннях, які позначились негативними змінами у його житті, викликали негативні переживання та спогади, пересторогу, тривогу, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, фіксованість уваги на проблемі пов`язаній з відмовою у виплаті належних йому коштів з вищезгаданих підстав, пригніченості настрою, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційну напругу, почуття образи, обурення, відчуття приниження його гідності, як колишнього військовослужбовця, людини, громадянина, захисника своєї Батьківщини. Наслідки цього, потягли значні фізичні, душевні зусилля для їх подолання, в тому числі непоодинокі звернення за медичною допомогою. Оскільки погіршення стану здоров`я Позивач пов`язує саме з цими подіями, пов`язаними з неправомірними діями Відповідача, які полягають у відмові виплати грошової компенсації з наведених вище підстав.

Таким чином, вважає, що сума у 30000,00 грн., є мінімальною, співмірною та для відшкодування завданих Позивачеві душевних страждань, характеру немайнових втрат, відтак, розумною та справедливою, для задоволення за рішенням суду.

18 березня 2021 року від відповідача надійшов відзив на даний адміністративний позов, відповідно до якого, Військова частина НОМЕР_1 заперечує проти адміністративного позову, вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення . Так, зазначено, що громадянин ОСОБА_1 був звільнений з військової служби 08.04.2020р. з проведенням повного нарахування та виплатою грошового забезпечення. Позивач звертався з письмовою заявою до командування військової частини з проханням нарахувати та виплатити йому компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як батьку який виховує дитину без участі матері та дитину з інвалідністю. На своє звернення він отримав аргументовану відповідь про відмову у вказаній виплаті через те, що з наданих, документів неможливо було встановити, чи дійсно він виховує дитину без участі матері. Після відмови військової частини у виплаті компенсації, позивач звернувся до суду, судом були з`ясовані усі обставини і позовні вимоги щодо нарахування і виплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за 2019 р. були задоволені. 14.01.2021 року на картковий рахунок позивача були зараховані кошти грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки. У листопаді 2020 року позивач звернувся до командування військової частини з заявою виплатити йому компенсацію за невикористану відпустку за 2020 рік. На його звернення йому була надана, письмова відповідь та у телефонному режимі роз`яснено про необхідність надати реквізити для розрахунку. Після цього позивач більше до військової частини, не звертався, а подав позов до суду. Тому, вважають , що позов не підлягає до задоволення

Щодо моральної шкоди зазначає, що розрахунок основних видів грошового забезпечення з позивачем проведено у повному розмірі. Жодних принижень, образ від військової частини в адресу позивача створено да було. Не має жодного прямого підтвердження таких дій щодо позивача зі сторони військової частини. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

01 квітня 2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого проти позиції відповідача заперечує з мотивів аналогічних , що наведені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився., однак був повідомлений про судове засідання належним чином , що підвтерджується повідомленням про вручення судовї повістки.

Обставини встановлені судом.
Як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається із матеріалів даної адміністративної справи, ОСОБА_1 , 1979 р.н., проходив службу в Збройних Силах України з 1998 року до 09.04.2020 року, на офіцерських посадах.

Під час перебування на військовій службі, рапортом від 18.11.2019 року вх. № 17685, Позивачем було, повідомлено Відповідача про свій сімейний стан, який змінився (розлучення) та наявність в нього на повному утриманні і вихованні, без участі матері, дитини з інвалідністю, - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого разом з ним.

При вказаному повідомленні (рапорт від 18.11.2019 року, вх. № 17685) про ці обставини, Позивачем було надано Відповідачу підтверджуючі документи, а саме:

- копію про народження дитини ( ОСОБА_2 );

- копію посвідчення дитини з інвалідністю;

- копію висновку ЛЛК про хворобу дитини

Разом з цим, син Позивача є неповнолітнім, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 25.04.2006 року. Також, в його сина ( ОСОБА_2 ) встановлена інвалідність , що стверджується посвідченням серії НОМЕР_3 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_4 № 78 від 10.03.2020 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби у ЗС України в запас за станом здоров`я, в зв`язку з непридатністю до військової служби.

На підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 91 від 09.04.2020 року ОСОБА_1 був виключении із списків особового складу військової частини з проведеним розрахунком та виплату відповідних сум грошових коштів при звільненні.

24.03.2020 року, а саме до моменту виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , позивач будучи обізнаним про своє звільнення з військової служби, звернувся з рапортом вх. №2111 до відповідача про виплату йому грошової компенсації за невикористані дні додаткових відпусток, в т.ч., як батьку, який виховує дитину без матері та батьку, який виховує дитину з інвалідністю (тобто з двох підстав).

До вказаного рапорту, було надано копії документів, що підтверджують сімейний стан та стан дитини.

Однак, це звернення Відповідачем було проігноровано і залишилось без уваги.

Судом встановлено, що розрахунок проведений Відповідачем з позивачем при звільненні не містив компенсації за невикористані додаткові відпустки, як батьку, який виховує дитину без матері та батьку, який виховує дитину з інвалідністю за 2019 та 2020 p.p.

При цьому відповідь на рапорт Позивача від 24.03.2020 року вх. № 2111 про виплату такої компенсації отримав 21.04.2020 року. Зі змісту вказаної відповіді наданої командуванням в/ч НОМЕР_1 вбачається, що виплата компенсації при звільнені за їх невикористання неможлива, оскільки Позивач не є батьком одинаком та в посвідченні дитини з інвалідністю не вказано групу інвалідності підгрупи А І групи.

28.07.2020 року Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/2228/20 (дата набрання законної сили - 17.11.2020 року), позовні вимоги в частині нарахування та виплатити грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки за період 2019 року, як батьку, який виховує дитину без матері та батьку, який виховує дитину з інвалідністю повністю задоволено.

При цьому, у вказаному рішенні, щодо вимоги про нарахування та виплати ОСОБА_3 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за період 2020 року, з тих самих підстав, суд зазначив, що ним не надано доказів, які б підтверджували відсутність участі матері у вихованні дитини та не виконанні нею своїх батьківських обов`язків за період 2020 року.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2020 року у справі № 260/2228/20 (дата набрання законної сили - 17.11.2020 року, оприлюднено - 30.11.2020 року) рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у вказаній справі залишено без змін, а апеляційна скарга відповідача без задоволення.

При цьому, у вказаній постанові суд апеляційної інстанції зазначив, про преюдиційне

значення рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської_області від 29.08.2019 року у справі № 303/2995/19 (про розірвання шлюбу) для вирішення справи № 260/2228/20, а також відсутність в ній даних щодо надання Позивачеві додаткової оплачуваної відпустки, як батьку, що виховує дитину без матері, або виплати компенсації за її невикористання, за період 2019 року, в зв`язку з чим останній має право, відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону № 504/96-ВР, на додаткову оплачувану відпустку (компенсацію за неї).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, щодо виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткових відпусток за 2020 рік, суд вказав про недостатність наданих доказів.

В зв`язку з наведеним, Позивачем 24.11.2020 року рекомендованим листом було направлено заяву Відповідачу з доданими до неї документами, а саме:

- копією акту обстеження умов проживання № 741/0/61-20 від 10.11.2020 року;

- копією заяви у Службу у справах дітей Мукачівського міськвиконкому від 10.11.2020 року;

- копією відповіді Мукачівського ліцею № 10 (з місця навчання дитини) на запит Служби у справах дітей Мукачівського міськвиконкому № 01-12/348 від 11.11.2020 року;

- копією інформаційного повідомлення з Мукачівського відділу державної виконавчої служби від 03.09.2020;

- копією акту засвідчення фактичного місця проживання № 79 від 20.08.2020 року;

- копією заяви ОСОБА_4 від 02.11.2020 року;

- копією заяви ОСОБА_5 від 02.11.2020 року;

- копією заяви ОСОБА_6 від 02.11.2020 року;

- копією заяви ОСОБА_7 від 02.11.2020 року;

- копією заяви ШушкевичГ.А. від 02.11.2020 року;

- копією інформаційної ДОВІДКИ №79 від 10.11.2020 року.

Вказаний лист з доданими до нього документами Відповідачем було отримано 25.11.2020 року, що підтверджується інформацією про рух поштового відправлення з штрихкодовим ідентифікатором № 018 .

Разом з цим, представником Позивача, на адресу Відповідача 14.12.2020 року був направлений адвокатський запит щодо виплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за 2020 рік та проханням повідомити результати розгляду його заяви від 24.11.2020 року.

Згідно отриманої відповіді з в/ч НОМЕР_1 за № 150/53/1859 від 22.12.2020 року, Відповідач повідомив про проведений розгляд заяв Позивача при звільненні з військової служби та часткового задоволення позовних вимог за вказаним рішенням суду від 28.07.2020 року у справі № 260/2228/20, повідомивши про свої наміри щодо виконання рішення, тобто щодо згаданих виплат за період 2019 року.

Крім того, згідно листа Департаменту соціального захисту населення Закарпатської ОДА № 2076/03.3 від 26.05.2020 року. Позивачу - ОСОБА_1 , державна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю призначена згідно поданих документів та медичного висновку (інвалідність встановлена на період з 26.02.2016 року по 25.02.2021 року) на дитину з інвалідністю на період з 09.10.2019 року по 25.02.2021 року.

Мотиви та норми права застосовані судом.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області № 303/2995/19 від 29 серпня 2019 року встановлено факт утримання та виховання позивачем свого сина, що підтверджено висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 25.06.2019 року № 573/01-32/4765, врахованого при ухваленні зазначеного рішення суду при розірванні шлюбу.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року по справі № 260/2228/20 встановлено , що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області № 303/2993/19 від 29.08.2019 року та висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 25.06.2019 року № 573/01-32/4765 підтверджена відсутність участі матері в утриманні і вихованні дитини, а тому суд дійшов висновку, що позивач має право на грошову компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової відпустки за період 2019 року, як батьку, який виховує дитину без матері та батьку, який виховує дитину з інвалідністю.

Частиною 4 статті 78 КАСУ встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, обставини , що позивач виховує дитину з інвалідністю, а також те, що у 2019 році він утримував та виховував свого сина без участі матері в силу ч.4 ст. 78 КАСУ доведенню не підлягають.

Спірним в даній справі є питання щодо утримання та виховання позивачем свого сина без участі матері у 2020 році, на чому акцентував суд у справі № 260/2228/20, зазначивши ,що позивачем не надано доказів, які б підтверджували відсутність участі матері у вихованні дитини та не виконанні нею своїх батьківських обов`язків за період 2020 року.

З огляду на це , позивач подав Відповідачу 24.11.2020 року рекомендованим листом заяву з доданими до неї документами, Однак, судом встановлено, що ні відповіді ні рішення щодо розгляду поданої заяви з оцінкою поданих документів відповідач не прийняв.

Суд критично оцінює посилання відповідача у відзиві, що на звернення позивача у листопаді 2020 року була надана письмова відповідь та у телефонному режимі розяснення про необхідність надати реквізити ддя розрахунку, оскільки відповідь з цього питання була надана 22.12.2020 року не на заяву позивача, а на запит адвоката Моісеєва І.Ю. від 14.12.2020 року, де вказано про виконання рішення ЗОАС від 28.07.2020 року.

Пунктом 112 ЗУ "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" Військовослужбовці, які подали заяву чи скаргу, мають право:

особисто викласти свої аргументи особі, яка перевіряє заяву чи скаргу, звернутися з вимогою залучити до розгляду свідків;

подати додаткові матеріали, що стосуються справи, або клопотати, щоб їх вимагав командир (начальник) або орган, який розглядає заяву чи скаргу;

бути присутнім під час розгляду заяви чи скарги;

одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;

ознайомитися з матеріалами перевірки заяви чи скарги;

оскаржити прийняте за їх заявою чи скаргою рішення в суді;

вимагати відшкодування завданих їм збитків у встановленому законом порядку.

З поданих позивачем до заяви від 24.11.2020 року документів вбачається, що протягом 2020 року мати дитини участі у вихованні та утриманні сина -інваліда не приймала,зокрема Актом обстеження умов проживання дитини від 10.11.2020 року Служюи у справах дітей Мукачівської міської ради, в якому констатовано, що в даному помешканні проживають батько з дитиною та їх тітка, яка є власником житла , поясненнями батьків учнів та директора школи , де навчається дитина, довідкою лікаря сімейної амбулаторії, де дитина перебуває на обліку.

Відповідно до п. 8 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Згідно ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Пунктом 5 ст. 11 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці-жінки користуються всіма пільгами, передбаченими законодавством з питань соціального захисту жінок, охорони материнства і дитинства. Ці пільги поширюються на батьків з числа військовослужбовців, які виховують дітей без матері (у разі її смерті, позбавлення батьківських прав, на час перебування у лікувальному закладі охорони здоров`я та в інших випадках відсутності материнського піклування про дітей).

Відповідно до ч. 10 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці та члени їх сімей, які мають право на пільги, гарантії та компенсації відповідно до цього Закону, користуються пільгами, гарантіями та компенсаціями, встановленими для громадян України законами та іншими нормативно-правовими актами, а також рішеннями органів місцевого самоврядування. Якщо такі особи одночасно мають право на отримання однієї і тієї ж пільги, гарантії чи компенсації з кількох підстав, то їм надається за їх вибором пільга, гарантія чи компенсація тільки з однієї підстави, крім випадків, передбачених законами.

З огляду на викладене, суд звертає увагу, що в даному випадку спеціальний Закон не врегульовує дане питання і не відміняє окремого виду додаткових відпусток соціальні, про які йдеться в п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про відпустки», згідно якої установлюються види відпусток, в т.ч. соціальні відпустки, а саме додаткова відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитини особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.

При цьому, стаття 19 цього Закону визначає категорії осіб яким вони надаються, а саме жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або яка усиновила дитину, матері особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України).

За наявності декількох підстав для надання цієї відпустки її загальна тривалість не може перевищувати 17 календарних днів.

У відповідності до ст. 77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.2. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не спростовано обгрунтвання позивачем своїх вимог та не надано належних та допустимих доказів в обгрунтування своєї позиції, у звязку з чим суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність відповідача з приводу нерозгляду заяви позивача та усунення від виплати грошової компенсації позивачу як батьку, який виховує дитину без матері та батьку, який виховує дитину з інвалідністю.

Щодо стягнення моральної шкоди , то суд дійшов до наступних висновків.

Статтею 23 ЦКУ встановлено , що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

2.Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

3. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено ,що позивач є інвалідом 3 групи, виховує сам дитину -інваліда. і з приводу належної йому компенсації, на яку він має право для утримання саме сина-інваліда і звернувся до відповідача. Однак, останнім звернення було проігноровано, хоча дане питання стосовно періоду 2019 року суд вже зобовязував виконати.

Крім того , позивач є учасником бойових дій , перебував в зоні бойовий чотири рази, де отримав поранення, агороджений Орденом Богдана Хмельницького ІІІ ступеня, після чого у нього погіршився стан здоровя, отримав третю групу інвалідності і знаючи про всі ці обставини, знаючи про обставини з приводу перебування на утрманні у позивача дитини -інваліда, яку позивач утримує сам, які вже були встановлені судовим рішенням у 2020 році відповідач вчинив протиправну бездіяльність .

Хоча подані медичні документи щодо стану здоровя позивача свідчать про погіршення стану здоровя внаслідок отриманого поранення, однак суд після встановлення всіх обставин по даній справі констатує, що мають місце ознаки моральної шкоди у відповідності до п.2 ч.2 ст. 23 ЦКУ, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, що також підтверджується медичною довідкою в.о. директора Центру первинної медико-санітарної допомоги та оглядом невропоталога.

В даному випадку має місце триваюче порушення з боку відповідача , оскільки відповідач не виплачував належну позивачу грошову компенсацію ні за 2019 рік, ні за 2020 рік., а тому суд дійшов до висновку про завдану моральну шкоду в розмірі 10000 грн., яка є спірмірна із завданими моральними стражданнями як позивача так і і його неповнолітнього сина- інваліда.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.
2.Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) АДРЕСА_3 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за дні невикористаних додаткових відпусток, як батьку, який виховує дитину без матері і як батьку який виховує дитину з інвалідністю в період 2020 року.

3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) АДРЕСА_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_5 АДРЕСА_4 грошової компенсації за дні невикористаних додаткових відпусток, як батьку, який виховує дитину без матері і як батьку, який виховує дитину з інвалідністю в період 2020 року.

4. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_5 АДРЕСА_4 моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) грн.

В решті позовних вимог-відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляцінйого адміністративного суду.

СуддяЗ.Б.Плеханова

Повний текст рішення виготовлено та підписано 02 червня 2021 року.