Справа № 240/10762/21
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову у забезпеченні позову)

02 червня 2021 року м. Житомир справа № 240/10762/21

категорія 114000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Романченка Є.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка подана до пред"явлення позову,

встановив:

1 травня 2021 до Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову до подання позову, в якому просить:

- зупинити дію рішення сьомої сесії восьмого скликання Ружинської селищної ради Житомирської області «Про припинення Голубівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Ружинської селищної ради Житомирської області шляхом ліквідації» №246 від 11.05.2021 до набрання законної сили рішенням суду щодо визнання протиправним та скасування рішення сьомої сесії восьмого скликання Ружинської селищної ради Житомирської області №246 від 11 травня 2021 року «Про припинення Голубівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Ружинської селищної ради Житомирської області шляхом ліквідації»;

- заборонити Ружинській селищній раді вчиняти дії щодо ліквідації Голубівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Ружинської селищної ради Житомирської області до набрання законної сили рішенням суду щодо визнання протиправним та скасування рішення сьомої сесії восьмого скликання Ружинської селищної ради Житомирської області «Про припинення Голубівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Ружинської селищної ради Житомирської області шляхом ліквідації» №246 від 11.05.2021.

В обґрунтування поданої заяви вказала, що рішення сьомої сесії восьмого скликання Ружинської селищної ради Житомирської області №246 від 11 травня 2021 року «Про припинення Голубівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Ружинської селищної ради Житомирської області шляхом ліквідації» є очевидно протиправним, а тому невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення оспорюваних прав та інтересів позивача за захистом яких вона має намір звернутися до суду. Окрім цього ОСОБА_1 вказує, що невжиття вищевказаних заходів забезпечення призведе до невчасного відновлення навчального процесу, ліквідації Голубівської загальноосвітньої школи I-III ступенів Ружинської селищної ради Житомирської області як юридичної особи та звільнення працівників вказаного закладу освіти.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд дійшов такого висновку.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За змістом частини 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина 2 статті 151 КАС України).

Тобто, виходячи зі змісту наведених правових норм, підстави для забезпечення позову є оціночними, а відтак ухвала про забезпечення позову має містити мотиви, за яких суд дійшов висновку про існування або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся (має намір звернутися) до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі; а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Самі ж заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

При цьому співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Суд не вправі вживати заходи забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Судом встановлено, що предметом позову, на забезпечення якого ОСОБА_1 подана вказана заява, є протиправність рішення сьомої сесії восьмого скликання Ружинської селищної ради Житомирської області «Про припинення Голубівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Ружинської селищної ради Житомирської області шляхом ліквідації» №246 від 11.05.2021.

Разом з тим, суд при вирішенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову повинен в ухвалі вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед, тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Так, у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 826/16509/18 та від 07 квітня 2020 року у справі № 826/13413/18 щодо «очевидності» ознак протиправності дій та порушення прав позивача зазначено, що попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх «якість»: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваних рішень (дій) поза обґрунтованим сумнівом.

У разі вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення, судом буде фактично ухвалене рішення без розгляду справи по суті, без з`ясування всіх обставин справи, що є неприпустимим та не узгоджується з метою застосування правового інституту забезпечення позову.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Однак, заявником не надано жодного доказу, що права чи інтереси її дітей можуть бути порушені та виникне необхідність докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Подане позивачами клопотання про забезпечення позову обґрунтоване лише тим, що в разі вчинення відповідачем дій спрямованих на виконання оспорюваного рішення будуть порушені права позивача в частині доступу дітей до освітнього процесу та в частині можливого вивільнення працівників школи шляхом їх звільнення.

Доводи заявника стосовно того, що у разі ліквідації Голубівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Ружинської селищної ради Житомирської області до винесення судом рішення по справі буде неможливо поновити діяльність відповідної юридичної особи, суд також вважає необґрунтованими, оскільки Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» передбачено можливість відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб.

Окрім цього, суд звертає увагу, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 6 квітня 2021 року (справа № 910/10011/19) сформульовано правовий висновок з приводу того, що спори, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності юридичної особи, є корпоративними в розумінні пункту 3 частини першої статті 20 ГПК і мають розглядатися за правилами ГПК.

З огляду на вищевикладене, наведені заявником обставини, на переконання суду, не є обґрунтованими для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначеним позивачем шляхом, оскільки матеріали даної справи не містять об`єктивних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

Таким чином, дослідивши встановлені обставини, проаналізувавши вищенаведені правові норми та всі доводи заявника, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття адміністративним судом заходів забезпечення позову відповідно до положень ст. 150 КАС України.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у забезпеченні позову.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко