Справа № 260/394/21
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2021 року м. Ужгород№ 260/394/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Скраль Т.В.,

з участю секретаря судового засідання - Шестак Н.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 - у судове засідання не з`явився;

представник позивача: адвокат Човганин Михайло Іванович - в судове засідання не з"явився;

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області - представник Гаврішко Павло Володимирович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 28 травня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі складено 01 червня 2021 року.

03 лютого 2021 року ОСОБА_1 через уповноваженого представника ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ПФУ у Закарпатській області, якою просить: 1) визнати протиправним рішення у призначені пенсії за №38 від 28.07.2020 року в частині відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в зарахуванні ОСОБА_1 страхового стажу за періоди з 29.06.1989 р. по 01.12.1989 p., з 04.05.1996 р. по 15.10.1996 p., а також з 20.10.1996 р. по 19.04.2001 р.; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати страховий стаж ОСОБА_1 згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 за наступні періоди діяльності: з 29.06.1989 р. по 01.12.1989 p., з 04.05.1996 р. по 15.10.1996 p., а також з 20.10.1996 р. по 19.04.2001 р..

18 лютого 2021 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі.

16 березня 2021 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання відповідача від 11 березня 2021 року про залишення адміністративного позову без розгляду.

16 квітня 2021 року ухвалою суду витребувано від позивача оригінал трудової книжки НОМЕР_3 для огляду в судовому засіданні.

1. Позиції сторін.

Позивач свої позовні вимоги аргументував тим, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому їх не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страховою стажу і на отримання пенсії і його врахуванням. Звертають увагу суду на те, що записи про спірний період роботи у трудових книжках позивача не містять недопустимих (таких, що внесені в супереч Інструкції) перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст, містять печатки та підписи посадових осіб, а натомість внесені у відповідності із встановленими правилами. Тому відсутні підстави для їх неврахування при визначенні періоду страхового стажу позивача. Таким чином, позивач вправі звернутися до суду із даним позовом щодо визнання протиправною відмови відповідача в частині не зарахування до страхового стажу періоди роботи з 29.06.1989р. по 01.12.1989 p., з 04.05.1996 р. по 15.10.1996 p.. а також з 20.10.1996 р. по 19.04.2001 р. та зобов`язати останнього зарахувати такни період роботи до страхового стажу.

11 березня 2021 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого вказано, що за результатом розглянутих документів рішенням Головного управління №38 від 28.07.2020р. ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки, страховий стаж роботи становить лише 12 років 4 місяці 26 днів ( з необхідних 27 років), що є недостатнім для призначення пенсії. До страхового стажу позивача не було враховано наступні періоди роботи - з 29.06.1989р. по 01.12.1989р., з 04.05.1996р. по 15.10.1996р., з 06.1998р. по 01.04.1999р. та з 20.10.1996р. по 19.04.2001р., оскільки записи в трудовій книжці занесені неналежним чином, що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, а саме записи в трудовій книжці є розмитими, нечіткими. Виходячи зі змісту вказаних норм, що для надання документів на підтвердження наявного трудового стажу законодавцем встановлений алгоритм дій, що йдуть у певній послідовності. Зокрема, основним документом, що підтверджує трудовий стаж, визначено трудову книжку. За її відсутності черговим елементом для підтвердження стажу виступають: дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За неможливості підтвердити наявний трудовий стаж будь-якими документами, законодавцем передбачено останній по черговості спосіб, а саме: встановлення трудового стажу на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Позивач та його уповноважений представник у судове засідання не з`явилися, однак 16 березня 2021 року до суду надійшло клопотання від представника позивача про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

2. Обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що 28 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком, (а.с. 41).

До заяви надано: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру № 156766 від 24.12.2007 р.; паспорт НОМЕР_4 ; трудова книжка НОМЕР_5 , від 25.11.1990 р., № НОМЕР_2 ; військовий квиток № НОМЕР_6 від 22.05.2020 р.; довідка із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 р. по день звернення; довідка про зміну назви організації № 28 від 20.12.2019 р.; довідки про прийняття на роботу ( навчання) ( дов. про стаж роботи) № 107-2 від 18.03.2020 р., № 139 від 21.01.2020 р., № 28 від 20.12.2019 р.

28 липня 2020 року Головне управління ПФУ у Закарпатській області рішенням про відмову у призначенні пенсії № 38 відмовлено ОСОБА_1 у призначені пенсії, оскільки згідно наданих документів для призначення пенсії, страховий стаж становить 12 років 4 місяці 26 днів. До страхового стажу не враховано наступні періоди трудової діяльності: - періоди роботи з 29.06.1989р. по 01.12.1989р., з 04.05.1996р. по 15.10.1996р. та період з 06.1998р. по 01.04.1999р.. а також з 20.10.1996р. по 19.04.2001р., оскільки записи в трудовій книжці занесені неналежним чином, що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, (а.с 6-7).

Не погодившись із рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, позивач звернувся до суду.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом

Згідно з статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058), зокрема, у статтях 1 і 8 відповідно.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно із статтею 1 Закону № 1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22- 1 (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Стаття 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (№ 1788) регулює види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зокрема за ч.1 цієї норми, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як встановлено судом, на момент внесення у трудову книжку позивача спірних періодів страхового стажу з 29 червня 1989 року по 01 грудня 1989 pоку була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.74 р. № 162 (далі - Інструкція № 162), де згідно п 2.2 у трудову книжку вноситься запис про роботу: прийом на роботу, перехід на іншу постійну роботу, звільнення.

Пунктом 2.3 Інструкції № 162 було визначено, що всі записи у трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, також по нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, кульковою або з пером ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

На момент внесення у трудову книжку позивача спірних періодів страхового стажу з 04 травня 1996 року по 15 жовтня 1996 pоку, з 20 жовтня 1996 року по 19 квітня 2001 року діяла "Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників", затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 р. № 58, (далі - Інструкція № 58) .

Крім того, пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі - Порядок № 637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Згідно із пунктом 2.4. зазначеної Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із частиною 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За частиною четвертою статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а наявність відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Оцінюючи докази, досліджені судом у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Законодавець чітко визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Як встановлено судом, позивачем при поданні заяви про призначення пенсії за віком надано трудову книжку НОМЕР_2 .

Згідно записів трудової книги позивача, встановлено наступне:

запис № 1 - 29 червня 1989 року - прийнятий на роботу кам`янщиком (Наказ № 23 від 29 червня 1989 року);

запис № 2 - 01 грудня 1989 pоку - звільнений з роботи в зв`язку з закінченням строку трудового договору (Наказ № 38к від 05 грудня 1989 року);

запис № 5 - 04 травня 1996 року - прийнятий на роботу за трудовим договором (Наказ № 5 від 11 травня 1996 року);

запис № 6 - 15 жовтня 1996 pоку - проведено розрахунок у зв`язку з закінченням строку договору (Наказ № 10 від 15 жовтня 1996 року);

запис № 7 - 20 жовтня 1996 року - прийнятий на роботу будівельником (Наказ № 98-к від 20 жовтня 1996 року);

запис № 8 - 19 квітня 2001 року - звільнений за власним бажанням (Наказ № 23-к від 19 квітня 2001 року.

В даному випадку відповідач мав в розпорядженні трудову книжку позивача, в якій чітко по хронології відображено місце та роботу яку виконував позивач, наявний відтиск печатки, тому суд констатує що відповідач до обрахунку стажу ОСОБА_1 поставився формально та протиправно відмовив у зарахуванні до страхового стажу періоди роботи з 29 червня 1989 року по 01 грудня 1989 pоку, з 04 травня 1996 року по 15 жовтня 1996 pоку, з 20 жовтня 1996 року по 19 квітня 2001 року.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року по справі № 754/14898/15-а.

Таким чином, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з статтею 62 Закону № 1788 та підпункту 4 пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Однак, як встановлено судом, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити спірний стаж позивача.

Відповідну постанову по справі № 638/18467/15-а Верховний Суд прийняв 30.09.2019 року.

За таких обставин, доводи відповідача щодо не підтвердження страхового стажу за певний період, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді.

Враховуючи наведене, з урахуванням представлених суду письмових доказів, суд доходить висновку, що відповідачем не доведено та не надано доказів на підтвердження правомірності своїх дій під час здійснення відмови позивачу у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 29 червня 1989 року по 01 грудня 1989 pоку, з 04 травня 1996 року по 15 жовтня 1996 pоку, з 20 жовтня 1996 року по 19 квітня 2001 року.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку, що відповідачем порушено вимоги статті 19 Конституції України, користуючись, зокрема, наданими широкими межами розсуду та можливістю вибору різних способів та засобів для дотримання своїх зобов`язань, протиправно не врахував при підрахунку загального стажу позивача записи в трудовій книжці, щодо роботи з 29 червня 1989 року по 01 грудня 1989 pоку, з 04 травня 1996 року по 15 жовтня 1996 pоку, з 20 жовтня 1996 року по 19 квітня 2001 року, який є основним документом та підтверджує спірний стаж роботи.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що необхідним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнати протиправним рішення у призначені пенсії за № 38 від 28 липня 2020 року в частині відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в зарахуванні ОСОБА_1 страхового стажу за періоди з 29 червня 1989 року по 01 грудня 1989 pоку, з 04 травня 1996 року по 15 жовтня 1996 pоку, з 20 жовтня 1996 року по 19 квітня 2001 року.

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи.

Таким чином, для належного відновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати страховий стаж ОСОБА_1 , згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 за наступні періоди роботи: з 29 червня 1989 року по 01 грудня 1989 pоку, з 04 травня 1996 року по 15 жовтня 1996 pоку, з 20 жовтня 1996 року по 19 квітня 2001 року.

Відповідно до частинами 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, наявність правових підстав для задоволення позову з мотивів, що зазначені вище у рішенні.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при поданні адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 908, 00 грн.

Таким чином, вказана сума судового збору підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 9, 14, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправним рішення у призначені пенсії за № 38 від 28 липня 2020 року в частині відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в зарахуванні ОСОБА_1 страхового стажу за періоди з 29 червня 1989 року по 01 грудня 1989 pоку, з 04 травня 1996 року по 15 жовтня 1996 pоку, з 20 жовтня 1996 року по 19 квітня 2001 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати страховий стаж ОСОБА_1 , згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 за наступні періоди роботи: з 29 червня 1989 року по 01 грудня 1989 pоку, з 04 травня 1996 року по 15 жовтня 1996 pоку, з 20 жовтня 1996 року по 19 квітня 2001 року.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) судові витрати у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

СуддяТ.В.Скраль