Справа № 620/3294/20
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
02 червня 2021 року Чернігів Справа № 620/3294/20
Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про надання звіту про виконання судового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просивd визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.09.2016 по 30.11.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.09.2016 по 28.02.2018 січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 30.11.2018 березень 2018 року з урахуванням абзацу 4 п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.03.2003 №1078 та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.09.2016 по 30.11.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.09.2016 по 28.02.2018 січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 30.11.2018 березень 2018 року з урахуванням абзацу 4 п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.03.2003 №1078.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.10.2020 у справі №620/3294/20, позов було задоволено частково. Зокрема, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.09.2016 по 30.11.2018. В подальшому, ухвалою суду від 06.01.2021 виправлено описку, допущену у рішенні Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.10.2020 у справі №620/3294/20, а саме замість періоду, за який ОСОБА_1 має бути нарахована та виплачена індексація - «01.09.2016 по 30.11.2018» вказано «01.09.2016 по 28.02.2018».

В Подальшому, на адресу Військової частини надійшла постанова державного виконавця від 21.01.2021 про відкриття виконавчого провадження ВП №64223778 щодо примусового виконання виконавчого листа виданого Чернігівським окружним адміністративним судом у справі №620/3294/20, про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.09.2016 по 30.11.2018 та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.09.2016 по 30.11.2018. Виконавчий лист було виписано 09.12.2020.

Оскільки, при виготовленні виконавчого листа не була врахована ухвала Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №620/3294/20 від 06.01.2021, якою внесені відповідні зміни до резолютивної частини рішення та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.09.2016 по 28.02.2018, суд ухвалою від 04.03.2021 визнав виконавчий лист, виданий 09.12.2020 у справі №620/3294/20 про зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.09.2016 по 30.11.2018 таким, що не підлягає виконанню.

29.03.2021 на адресу суду надіслано виконавчий лист та постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з визнанням виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В подальшому, позивачем подано до суду заяву про надання відповідачем звіту про виконання судового рішення.

Вказана заява обґрунтована тим, що 13.03.2021 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.09.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2016 року та проігноровано рішення суду в частині виплати індексації за період з 01.03.2018 по 30.11.2018.

Вирішуючи вказану заяву, суд зважає на наступне.

В силу ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій п.2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

На підставі аналізу ст.3, ст.8, ч.1 та ч.2 ст.55, ч.1 та ч.2 ст.129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в п.2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст.129-1 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.14 та ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України.

З метою забезпечення виконання судового рішення ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду;2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями ч.1 та ч.2 ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Суд зазначає, що встановлення судового контролю залежить від обставин, зокрема, наявності суттєвих перешкод у реалізації виконання судового рішення.

Як встановлено судом, рішенням суду від 09.10.2020 у даній справі було визначено, що застосування місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.09.2016 по 28.02.2018 січень 2008 року, є передчасною вимогою, оскільки індексація грошового забезпечення позивачу не проводилась, а отже відповідачем не порушено право позивача в частині визначення базового місяця.

А отже, незгода позивача із застосуванням відповідачем при виконанні рішення суду від 09.10.2020 базового місяця - січень 2016 року не може бути підставою для подання відповідачем звіту про виконання рішення, оскільки рішенням суду від 09.10.2020 у справі №620/3294/20 обов`язок провести індексацію з визначення базового місяця січень 2008 року не встановлювався. Позаяк, вказана незгода позивача може бути розглянута судом в межах окремого позовного провадження.

Щодо ігнорування відповідачем рішення суду в частині виплати індексації за період з 01.03.2018 по 30.11.2018, суд до уваги їх також не приймає, оскільки згідно рішення суду від 09.10.2020 у позовних вимогах в частині нарахування та виплати індексації за період з 01.03.2018 по 30.11.2018 було відмовлено. Втім, в резолютивній частині зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.09.2016 по 30.11.2018. В подальшому, зазначену описку виправлено та саме замість періоду, за який ОСОБА_1 має бути нарахована та виплачена індексація - «01.09.2016 по 30.11.2018» вказано «01.09.2016 по 28.02.2018».

Крім того, як зазначає сам позивач, індексація грошового забезпечення за період з 01.09.2016 по 28.02.2018 йому виплачена.

Враховуючи вищенаведене, підстави для задоволення заяви про подання звіту про виконання рішення суду об`єктивно відсутні.

Керуючись статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про надання звіту про виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 294-297 КАС України.

Суддя Л.О. Житняк