Справа № 420/6796/21
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6796/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (; адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому представник позивача просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо застосування з 01 квітня 2019 року обмежень максимальним розміром пенсії ОСОБА_1 , стягнувши з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 нарахованої з 01.04.2019 року в повному розмірі пенсії однією сумою без обмежень максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених за цей період сум.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/6796/21 о 14:14:32 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 28.04.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до положень ст. 263 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що йому - ОСОБА_1 після звільнення з військової служби призначена та виплачується пенсія за вислугу років. Органом, яким здійснюються призначення пенсії, її перерахунок та виплата, є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

05 квітня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.04.2019 проведено перерахунок пенсії позивача. Як вбачається з Перерахунку пенсії, пенсія позивачу перерахована з 01.04.2019 року, виходячи з 90% грошового забезпечення та в підсумку з урахуванням надбавок і доплат до пенсії, пенсія обчислена та має складати 55266,23 гривень.

Проте, посилаючись на вимоги частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, під час проведення перерахунку з 01.04.2019 відповідач безпідставно обмежив розмір виплачуваної позивачу пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, та визначив здійснення виплати пенсії позивача з урахуванням її обмеження в сумі 14970,00 гривень.

Позивач вважає таке обмеження протиправним, не відповідаючим нормам Конституції України та таким, що порушує право на належний рівень пенсійного забезпечення. В обґрунтування своїх доводів позивач посилається, зокрема, на те, що рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч. 7 ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Позивач зазначає, що після прийняття Рішення Конституційним Судом України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 року обмеження розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, є неправомірним.

З наведених підстав позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки вважає порушеним своє право на пенсію, гарантоване ст. 46 Конституції України.

13.05.2021 року за вх.№ЕП/13149/21 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач вказує на те, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2020 по справі № 420/12037/20, яке набрало законної сили 11.02.2021 року, проведено 05.04.2021 року перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, а також усіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення в розмірах та на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії. Розмір пенсії з 01.04.2019, згідно проведеного перерахунку, становить 17690,00 грн.

Представник відповідача вказав, що рішення судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, виконуються сторонами в межах покладених зобов`язань. А саме, виплати, призначені на виконання судового рішення, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення.

Відповідач зазначає, що питання щодо перерахунку пенсії Позивача без застосування обмеження пенсії максимальним розміром було предметом спору по справі №420/12037/20, а апеляційний суд у даній частині дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Також щодо виплати пенсії з 1 квітня 2019 року без обмеження її максимальним розміром, відповідач зазначив, що починаючи з 01.01.2018 згідно із статтею 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668 Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи (далі Закон №3668) максимальний розмір пенсій (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону № 2262, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

З цих підстав відповідач стверджує, що перерахунок пенсії позивача проведено відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2020 по справі № 420/12037/20, яке набрало законної сили 11.02.2021 та вимог законодавства, що діяло на момент виникнення права на такий перерахунок.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за наявними матеріалами, суд дійшов наступного.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

При призначенні пенсії за вислугу років основний розмір пенсії позивача встановлювався виходячи з 90% сум грошового забезпечення (а.с.11).

Після прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови №103 позивачу було здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2018 року у розмірі 13660,86 грн. (а.с.12). Основний розмір пенсії вираховувався із 70% грошового забезпечення.

Також встановлено, що підвищення пенсії складає 4631,64 грн., з яких виплачується:

з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року щомісячно 50% від підвищення: 2315,82 грн.;

з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року щомісячно 75% від підвищення: 3473,73 грн.;

з 01.01.2020 року щомісячно 100% від підвищення: 4631,64 грн.

10.09.2020 року за №3.1/9254/Явт Південним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції сформовано та направлено позивачу оригінал довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року за посадою, яка є відповідною (аналогічною) останній штатній посаді позивача (а.с.13). У вказаній довідці визначені наступні види грошового забезпечення:

Посадовий оклад;

Оклад за військовим (спеціальним) званням;

Надбавка за вислугу років;

Надбавка за умови режимних обмежень, допуск Ф2ь;

Надбавка за оперативно-розшукову діяльність;

Надбавка за особливо важливі завдання;

Премія.

Усього розмір грошового забезпечення склав 48452, 11 грн. (а.с.13).

18.09.2020 року позивач звернувся до Головного управління із заявою про перерахунок пенсії на підставі Довідки від 10.09.2020 року за №3.1/9254/Явт (а.с.14), на що отримав лист (відповідь) від 05.10.2020 року №9143-8945/З-02/8-1500/20 від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якій вказано, що позивачу відмовлено у перерахунку пенсії (а.с.15). При цьому, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області поставлено під сумнів законність видачі довідки про розмір грошового забезпечення від 10.09.2020 року за №3.1/9254/Явт, тому вона була повернута до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції для перевірки законності її видачі.

Рішенням суду від 11.01.2021 року у справі №420/12037/20 адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (; адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107) про визнання протиправною відмови, зобов`язання провести перерахунок пенсії, стягнення коштів - задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року, оформлену листом від 05.10.2020 року №9143-8945/З-02/8-1500/20.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) здійснити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) перерахунок пенсії за вислугу років з 01.04.2019 року відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704 у розмірі 90% грошового забезпечення, згідно довідки Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 10 вересня 2020 року №3.1/9254/Явт, та провести її виплату з 01.04.2019 року у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії з урахуванням виплачених за цей період сум пенсії.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

На виконання рішення суду від 11.01.2021 року у справі №420/12037/20 Головним управлінням 05.04.2021 року проведено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 року (а.с.40).

Як вбачається з Перерахунку пенсії, пенсія позивачу перерахована з 01.04.2019 року, виходячи з 90% грошового забезпечення та в підсумку з урахуванням надбавок і доплат до пенсії, пенсія обчислена та має складати 55157,43 гривень.

Проте, як зазначає позивач, посилаючись на вимоги частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, під час проведення перерахунку з 01.04.2019 відповідач безпідставно обмежив розмір виплачуваної позивачу пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, та визначив здійснення виплати пенсії позивача з урахуванням її обмеження в сумі 14970,00 гривень.

Не погоджуючись із проведеним 05.04.2021 року перерахунком, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

01.01.1992 року введений в дію Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Стаття 13 вказаного Закону визначає розміри пенсій за вислугу років.

При цьому, слід зазначити, що стаття 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб неодноразово змінювалась в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення.

Однією з підстав позову стало обмеження під час здійснення перерахунку з 01.04.2019 року пенсії максимальним розміром, на підставі, як зазначено у відзиві на позовну заяву, ст.2 Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, який набрав чинності 01.10.2011 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

У такій редакції вказану частину ст. 43 Закону №2262-XII викладено відповідно до Закону № 3668-VI від 08.07.2011.

Так, відповідно до ст. 2 Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи № 3668-VI від 08.07.2011, який набрав чинності 01.10.2011 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", не може перевищувати 10740 гривень.

У зв`язку з чим, на підставі вказаного Закону були внесені зміни до ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Так, згідно ч. 7 ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (у редакції від 30.08.2018 року, чинній на момент здійснення спірного перерахунку пенсії), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч.7 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

В мотивувальній частині вказаного рішення, а саме в п.2.3. Конституційний Суд України, зазначив, що з підстав, наведених у цьому Рішенні, підлягають визнанню такими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення першого речення частини сьомої статті 43 Закону №2262, згідно з якими "максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".

При цьому, у відповідності до п.2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 року, положення ч.7 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність (абз. 6 п. 4 Рішення Конституційного Суду України у Справі № 1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України).

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2000 року (вказана вище Справа № 1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України), рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади.

Отже, правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України Рішення по справі №7-рп/2016 від 20.12.2016 року є втрата чинності із 20 грудня 2016 року положення ч.7 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Таким чином, з 20.12.2016 року ч. 7 ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб втратила чинність.

Що ж до приписів Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 року №1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017 року, у ч.7 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб слова і цифри у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року замінено словами і цифрами по 31.12.2017 року слід зазначити наступне.

Буквальне розуміння змін внесених Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 року №1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 року, дозволяє стверджувати, що у Законі України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб відсутня норма ч.7 ст.43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Це означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 6 грудня 2016 року №1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Крім того, суд звертає увагу що вказані зміни не мають ніякого відношення до перерахунку пенсії позивача, оскільки встановлювали конкретний період обмеження, а саме по 31 грудня 2017 року в той час, як предметом спірних правовідносин є обмеження пенсії позивача під час здійснення її перерахунку з 01.04.2019 року максимальним розміром.

Даний висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі №522/3049/17, від 31 січня 2019 року у справі №638/6363/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 06 листопада 2018 року у справі №522/3093/17, від 03 жовтня 2018 року у справі №127/4267/17 та від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17.

При цьому, слід зазначити, що у 2019-2021 роках будь-яких змін до ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб не вносилось.

Таким чином, після прийняття Конституційним Судом України рішення №7-рп/2016 від 20.12.2016 року, обмеження розміру пенсії позивача 10 (десятьма) прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність - є неправомірним.

Однак, під час перерахунку, здійсненого 05 квітня 2021 року на виконання рішення суду від 11 січня 2021 року по справі №420/12037/20, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено перерахунок пенсії позивача з 01 квітня 2019 року зі встановленням обмеження її максимальним розміром (а.с.40).

Конституційний Суд України неодноразово висновував стосовно того, що заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв`язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.

Отже, оскільки зміст та обсяг досягнутих соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства чи шляхом ігнорування рішень Конституційного Суду України та конституційних прав, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, дії відповідача щодо застосування обмежень перерахованої з 01.04.2019 року та виплачуваної позивачу пенсії максимальним розміром є протиправними.

Крім того, з урахуванням обставин цієї справи, суд акцентує увагу відповідача на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд відхиляє доводи відповідача стосовно того, що перерахунок пенсії позивача проведено відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент виникнення права на такий перерахунок, оскільки цей перерахунок проведено з 01.04.2019 року (дата набуття права), а з 20.12.2016 року норма ч. 7 ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб втратила чинність.

Також суд не приймає до уваги аргумент відповідача стосовно вирішення спору із відмовою у позові в частині вимог стосовно обмеження пенсії в іншій справі у рішенні відмовив у позові в цій частині вимог як заявлених передчасно, за відсутності даних про порушення прав позивача та виникнення спору з цього приводу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо застосування з 01 квітня 2019 року обмеження максимальним розміром пенсії ОСОБА_1 .

При цьому, заявлена позивачем вимога щодо стягнення сум пенсії не є належним способом відновлення порушених прав позивача, оскільки судом не визначалась конкретна сума, яка підлягає стягненню. З огляду на це, та згідно ч.2 ст.9 КАС України належним способом відновлення порушених прав є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести обчислення і виплату ОСОБА_1 різниці у пенсії (з урахуванням встановлених підвищень, надбавок, доплат до пенсії) з 01.04.2019 року без обмеження її максимальним розміром, тому у задоволенні вимоги про стягнення суд відмовляє.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. (а.с.9).

Суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн., поклавши ці витрати на відповідача.

Керуючись ст. ст. 9, 139, 241-246, 250, 255, 260, 263, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (; адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо застосування з 01 квітня 2019 року обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести обчислення і виплату ОСОБА_1 різниці пенсії (з урахуванням встановлених підвищень, надбавок, доплат до пенсії) з 01.04.2019 року по день проведення перерахунку без обмеження її максимальним розміром.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908(дев`ятсот вісім)грн. 00коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст.255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 02.06.2021 року у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці з 17.05.2021 року по 31.05.2021 року включно.

Суддя М.М. Аракелян