Справа № 320/11483/20
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року № 320/11483/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в місті Києві у письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом гр. ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася гр. ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 09.10.2020 №622 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_1 у вигляді звільнення з посади та поновити її на посаді заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області.

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 30.10.2020 №299 о/с в частині призначення ОСОБА_1 на посаду начальника відділу превенції Білоцерківського відділу поліції.

На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що наказом Головного управління Національної поліції від 09.10.2020 №622 заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади.

Із вказаним наказом не погоджується, вважає його протиправним, прийнятим за відсутності в діях позивача складу дисциплінарного проступку, з порушенням встановленого законом порядку накладення дисциплінарних стягнень та таким, що підлягає скасуванню..

Підставою для прийняття оскаржуваного наказу стали висновки службового розслідування, відповідно до яких позивачці ставиться в провину порушення службової дисципліни, що виразилось у неналежному контролі за діями підлеглих, неналежному проведенні індивідуально-виховної роботи з підпорядкованим особовим складом, неналежному процесуальному контролі, що призвело до порушення службової дисципліни підпорядкованими слідчими, а також невжитті відповідних заходів щодо належної організації розслідування кримінальних проваджень.

З такими висновками службового розслідування вона не погоджується, оскільки вказані висновки є надуманими, сам висновок службового розслідування від 11.09.2020 не містить посилань на пояснення, довідки, рапорти та інших документів, які б підтвердили обставини, викладені у рапорті начальника Білоцерківського відділу поліції ГУНП в Київській області полковника поліції Михайла Пелеха від 14.08.2020, довідці за результатами проведеної цільової перевірки оперативно-службової діяльності Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області та вчинення слідчими СВ Білоцерківського відділу поліції ГУНП в Київській області порушень кримінально процесуального законодавства чи службової дисципліни.

За фактами будь - яких порушень оперативно-службової діяльності Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області, виявлених за результатами проведеної на підставі службового завдання від 15.08.2020 цільової перевірки оперативно-службової діяльності Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області, в силу положень ч.3 ст.14 Дисциплінарного статуту та п.1 р.ІІ Положення про проведення службових розслідувань в Національній поліції України, затвердженого Наказом МВС України №893 від 07.11.2018, повинно бути призначене окреме службове розслідування по кожному факту.

Зазначивши у висновку службового розслідування від 11.09.2020 результати проведеної на підставі службового завдання від 15.08.2020 цільової перевірки оперативно-службової діяльності Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області (оформлені доповідною запискою), дисциплінарна комісія вийшла за межі службового розслідування, так як дане службове розслідування призначене на підставі рапорту начальника Білоцерківського відділу поліції ГУНП в Київській області полковника поліції Михайла Пелеха від 14.08.2020, а щодо обставин, вказаних у доповідній записці, повинно бути призначене та проведене інше службове розслідування.

Крім того, позивачка звертає увагу на те, що у висновку службового розслідування лише констатується порушення службової дисципліни слідчими СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області, при цьому жодного слідчого не притягнуто до дисциплінарної відповідальності у той час як положення чинного Дисциплінарного статуту НП України не містять норм, які б дозволяли звільняти від накладення дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни.

Позивач вказує, що зі змісту оскаржуваного наказу та висновку службового розслідування не зрозуміло, у чому полягає неналежне виконання позивачем своїх обов`язків, у чому саме полягає її вина, не зазначено наявність причинно-наслідкового зв`язку між виною позивачки та наслідками, а також не встановлені умови, що передували вчиненню дисциплінарного проступку.

Звертає увагу на те, що дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади є одним із найсуворіших дисциплінарних стягнень, проте відповідачем у висновку службового розслідування від 11.09.2020 не обґрунтовано застосування до позивача такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення із займаної посади.

Крім того, позивачка зазначила, що наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 30.10.2020 №299 о/с (по особовому складу) ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу превенції Білоцерківського відділу поліції.

За доводами позивача вказаний наказ також є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки підстав для переведення її на нижчу посаду не було.

Представник відповідача надав до суду відзив, в якому проти позову заперечив та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи до судового розгляду.

Представник позивача надав суду клопотання, в якому просив розглядати справу за його відсутності.

На підставі ст.ст. 194, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що 14.08.2020 начальник Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області полковник поліції Михайло Пелех звернувся до т.в.о. начальника ГУНП в Київській області підполковника поліції Ярослава Колесника з рапортом від 14.08.2020 про те, що 12.08.2020 у ході досудового розслідування кримінального провадження №0002757, розпочатого 16.07.2020 за фактом незаконного зайняття гральним бізнесом за ч. 1 ст. 203-2 КК України, в рамках ст.233 КПК України у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 проведено невідкладний обшук, в результаті якого виявлено і вилучено з даного приміщення засоби та знаряддя забезпечення для азартних ігор.

У рапорті начальника Білоцерківського ВП від 14.08.2020 вказано, що під час зазначеної слідчої дії не проведено особистий обшук осіб, які знаходилися в приміщенні (відвідувачів та персоналу), не вилучено мобільні телефони, грошові кошти, напис «Шановний клієнт!!! Телефонуйте перед візитом в наш заклад», не було зазначено всіх учасників, які в подальшому були присутніми на обшуку та здійснювали фактичне вилучення майна. Внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків окремими працівниками Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області порушено вимоги кримінального процесуального законодавства під час проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження. На підставі викладеного начальник Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області полковник поліції Пелех М.І. вважав за необхідне за цим фактом призначити та провести службове розслідування із залученням відповідних служб Головного управління, за результатами якого до винних осіб вжити відповідних заходів реагування.

Наказом ГУНП в Київській області від 14.08.2020 №1340 на підставі рапорта начальника Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області полковника поліції Пелеха М.І. від 14.08.2020 призначено службове розслідування за фактом можливих порушень службової дисципліни керівництвом та окремими працівниками Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області.

Вказаним наказом ГУНП в Київській області від 14.08.2020 №1340 створено дисциплінарну комісію. На час проведення службового розслідування відсторонено від виконання службових обов`язків заступника начальника ВП - начальника СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_1 .

Крім того, 15.08.2021 заступником начальника ГУНП в Київській області затверджено службове завдання на проведення перевірки службової діяльності слідчого відділу Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області, в якому вказано, що з метою перевірки стану організації роботи з розкриття та розслідування контрольних, резонансних та інших кримінальних правопорушень, вчинених на території Білоцерківського району Київської області, а також надання практичної та методичної допомоги у проведенні досудового розслідування в кримінальних провадженнях зазначеної категорії, доручено здійснити відрядження 15.08.2020 до Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області групи посадових осіб ГУНП в Київській області на чолі з заступником начальника СУ ГУНП в Київській області підполковником поліції Замарокою Д.А. (всього 10 осіб).

На підставі службового завдання від 15.08.2020 посадовими особами слідчого управління ГУНП в Київській області проведено цільову перевірку оперативно-службової діяльності Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області, за результатами якої виявлені порушення службової дисципліни керівництвом та окремими працівниками Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області, які викладені у доповідній записці від 20.08.2020 «Про результати перевірки СВ Білоцерківського ГУНП в Київській області з описом виявлених недоліків роботи слідчого відділу Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області».

За результатами службового розслідування, складено висновок від 11.09.2020.

З висновку службового розслідування від 11.09.2020 слідує, що позивачкою порушено вимоги статей 2,3,7,8,18,19,64 Закону України «Про Національну поліцію», статей 1,2 та 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», вимог статті 39 Кримінального процесуального кодексу України, підпункту 9 пункту 4 розділу 5 наказу №570 «Про організацію діяльності органів досудового розслідування Національної поліції України», що виразилося у неналежному контролі за діями підлеглих, неналежному проведенні індивідуально-виховної роботи з підпорядкованим особовим складом, неналежному процесуальному контролі, що призвело до порушення службової дисципліни підпорядкованими слідчими, а також невжитті відповідних заходів щодо належної організації розслідування кримінальних проваджень.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 09.10.2020 №622 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Білоцерківського відділу поліції ГУНП в Київській області», зокрема, пунктом першим, за порушення службової дисципліни, яке виразилось у порушенні вимог статей 2, 3, 7, 8, 18, 19, 64 Закону України "Про Національну поліцію", статей 1, 2 та 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 за №2337-VІІІ, вимог статті 39 Кримінального процесуального кодексу України, підпункту 9 пункту 4 розділу 5 наказу №570 «Про організацію діяльності органів досудового розслідування Національної поліції України», що виразилося у неналежному контролі за діями підлеглих, неналежному проведенні індивідуально-виховної роботи з підпорядкованим особовим складом, неналежному процесуальному контролі, що призвело до порушення службової дисципліни підпорядкованими слідчими, а також невжитті відповідних заходів щодо належної організації розслідування кримінальних проваджень, заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_1 притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади.

Позивачка, не погоджуючись з оскаржуваними наказами, звернулася до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правоу оцінку обставинм, що склалися, суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЗУ "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Обов`язки поліцейського визначені ст.18 ЗУ "Про Національну поліцію" відповідно до вимог якої останній зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 59 ЗУ "Про Національну поліцію" визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно ст. 19 ЗУ "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст. 12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Згідно ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Статтею 15 Дисциплінарного статуту визначено, що проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.

Уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, має право:

1) одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб;

2) одержувати в органах, закладах, установах поліції та їхніх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи;

3) отримувати консультації спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

За рішенням керівника, який призначив службове розслідування, розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією у відкритому засіданні. У такому разі поліцейський, який притягається до відповідальності, у письмовій формі не пізніше ніж за три дні повідомляється про час, дату та місце розгляду справи дисциплінарною комісією.

У разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для участі в засіданні комісії. Виклик надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії.

Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Поліцейський, який з поважних причин не може прибути на засідання дисциплінарної комісії, зобов`язаний не менше ніж за добу до визначеного часу повідомити про це дисциплінарну комісію з наданням підтвердних документів.

Якщо поліцейський, викликаний на засідання дисциплінарної комісії у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається належним чином повідомленим. У такому разі засідання дисциплінарної комісії проводиться без його участі.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок №893).

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку №893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно п. 2 розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Отже, службове розслідування обов`язково повинно передувати звільненню, якщо особу рядового чи начальницького складу звільняють за порушення нею службової дисципліни.

У той же час, порядок проведення службового розслідування дисциплінарною комісією визначено розділом V згаданого вище Порядку №893.

Згідно п. 1, 2, 4, 7, 13, 14, 16, 17 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування.

Під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.

У письмовому поясненні поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб зазначаються посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, що одержує пояснення; прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце роботи, посада, адреса проживання особи, що надає пояснення, а якщо пояснення надається поліцейським, додатково зазначаються відомості про освіту, час служби в поліції та на займаній посаді; попередження особи про право відмовитися надавати пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; надання особою, що надає пояснення, згоди на обробку та використання в службових документах поліції її персональних даних.

РозділомІ Порядку проведення службових розслідувань у НП України встановлено, що зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У вступній частині висновку службового розслідування викладаються такі відомості:

дата і місце складання висновку службового розслідування, прізвище та ініціали, посада і місце служби (роботи) голови (заступника голови) та членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для проведення службового розслідування;

форма розгляду справи дисциплінарною комісією (відкрите засідання чи письмове провадження). У разі залучення до проведення службового розслідування фахівців та представника поліцейського також зазначаються їх прізвища, ініціали та статуси у службовому розслідуванні.

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

В описовій частині зазначаються також відомості про залучення фахівців та результати їх участі в службовому розслідуванні.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються:

- висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено;

- разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування;

- вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку;

- запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Як слідує з матеріалів справи, на момент видання наказу від 14.08.2020 №1340 «Про призначення службового розслідування» жодних порушень оперативно-службової діяльності Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області виявлено не було так як, службове завдання видане 15.08.2020, а доповідна записка датована 20.08.2020.

При цьому наказом від 28.08.2020 №1434 лише внесено зміни до складу дисциплінарної комісії, проте предмет службового розслідування не змінювався.

Відповідно до Інструкції з організації та проведення перевірок службової діяльності органів (підрозділів) Національної поліції, затвердженої Наказом МВС України №67 від 30.01.2017, цільова перевірка - перевірка службової діяльності органів (підрозділів) поліції, яка охоплює один або декілька напрямів роботи.

За підсумками цільової перевірки впродовж п`яти робочих днів після її закінчення складається довідка, яка підписується посадовими особами, які її проводили.

Результати цільової перевірки доповідаються посадовій особі, яка призначала її проведення. Підсумки цільової перевірки доповідає керівник структурного підрозділу поліції, на якого згідно з наказом покладено контроль за її організацією та проведенням.

Результати цільової перевірки, яку здійснювали працівники відокремлених підрозділів (управління, відділи) поліції ГУ НП, доповідаються керівнику цього підрозділу або особі, яка виконує його обов`язки.

Судом встановлено, що, зазначивши у висновку службового розслідування від 11.09.2020 результати проведеної на підставі службового завдання від 15.08.2020, цільової перевірки оперативно-службової діяльності Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області (оформлені доповідною запискою), дисциплінарна комісія вийшла за межі службового розслідування, так як дане службове розслідування призначене на підставі рапорта начальника Білоцерківського відділу поліції ГУНП в Київській області полковника поліції Михайла Пелеха від 14.08.2020, а щодо обставин вказаних у доповідній записці, повинно бути призначене та проведене інше службове розслідування.

Крім того, висновок від 11.09.2020 року не містить інформації про форму розгляду дисциплінарною комісією даної дисциплінарної справи (відкрите засідання чи письмове провадження), у висновку відсутні документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Також слід зазначити, що аналіз статей 1, 2 Дисциплінарного статуту дає підстави для висновку про те, що підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів МВС підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Відповідно до висновку службового розслідування та оскаржуваного наказу в провину позивачу ставиться порушення службової дисципліни, що виразилося у неналежному контролі за діями підлеглих, неналежному проведенні індивідуально-виховної роботи з підпорядкованим особовим складом, неналежному процесуальному контролі, що призвело до порушення службової дисципліни підпорядкованими слідчими, а також невжитті відповідних заходів щодо належної організації розслідування кримінальних проваджень.

Висновок службового розслідування від 11.09.2020 не містить посилань на пояснення, довідки, рапорти та інші документи, які б вказували вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Зокрема, дисциплінарною комісією не відібрано пояснень у позивача щодо обставин викладених у рапорті начальника Білоцерківського відділу поліції ГУ НП в Київській області полковника поліції Михайла Пелеха від 14.08.2020 про проведення досудового розслідування кримінального провадження №002757 від 16.07.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 203-2 КК України.

Згідно п.11 Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України №893 від 07.11.2018 року, внесення змін до персонального складу дисциплінарної комісії здійснюється шляхом видання відповідного письмового наказу уповноваженого керівника на підставі вмотивованого рапорту голови дисциплінарної комісії, що свідчить про наявність правових підстав для внесення змін до персонального складу дисциплінарної комісії. У разі відсутності з поважних причин голови дисциплінарної комісії зазначений(а) рапорт (заява) подається заступником голови дисциплінарної комісії або членом дисциплінарної комісії, визначеним з дотриманням частини шостої статті 2 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Проте, на порушення вказаної норми наказ від 28.08.2020№1434 не містить посилань на будь - який рапорт як підставу внесення змін до складу дисциплінарної комісії.

Відповідно до висновку службового розслідування та оскаржуваного наказу в провину Позивачу ставиться порушення службової дисципліни, що виразилося у неналежному контролі за діями підлеглих, неналежному проведенні індивідуально-виховної роботи з підпорядкованим особовим складом, неналежному процесуальному контролі, що призвело до порушення службової дисципліни підпорядкованими слідчими, а також невжитті відповідних заходів щодо належної організації розслідування кримінальних проваджень.

Крім іншого, у висновку службового розслідування лише констатується порушення службової дисципліни слідчими СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області, при цьому жодного слідчого не притягнуто до дисциплінарної відповідальності, в той час як положення чинного Дисциплінарного статуту Національної поліції України не містять норм, які б дозволяли звільняти від дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни.

Судом встановлено, що службове розслідування щодо позивача проведено без додержання вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а саме: не повно та не об`єктивно з`ясовано усі обставини; не встановлено, в чому полягає порушення і вина слідчих Білоцерківського відділу поліції ГУНП в Київській області, так як дисциплінарна комісія обмежилась лише описом доповідної записки від 20.08.2020 та поясненнями деяких слідчих та позивачки.

Службовим розслідуванням не встановлено наявність в діях слідчих Білоцерківського відділу поліції ГУНП в Київській області дисциплінарного проступку, а також не встановлено юридичної кваліфікації проступку, з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акту, наказу керівника, який було порушено. Натомість, тільки після встановлення наявності або відсутності в діяннях поліцейського дисциплінарного правопорушення вирішується питання про притягнення чи не притягнення до дисциплінарної відповідальності, а також з врахуванням цього обирається вид дисциплінарного стягнення. Як наслідок, службовим розслідуванням не встановлена вина позивача у будь-якому дисциплінарному проступку, не встановлено тяжкість проступку та розміру заподіяної шкоди.

Дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади є одним із найсуворіших. Таке дисциплінарне стягнення повинно застосовуватись за дисциплінарні проступки, у зв`язку з якими наступили тяжкі наслідки.

Тобто, має бути співмірність тяжкості вчиненого проступку та обраного виду дисциплінарного стягнення.

Відповідачем при застосуванні дисциплінарного стягнення не було враховано тяжкість проступку; обставини, за яких його скоєно; попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків; рівень кваліфікації та, з урахуванням встановлених обставин, не було досліджено необхідність накладення дисциплінарного стягнення та необґрунтовано необхідність застосування конкретного його виду.

Встановлені судом обставини справи свідчать про відсутність повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку під час службового розслідування, невстановлення причин і умов його вчинення, нез`ясування питання про наявність вини саме позивачки у скоєнні дисциплінарного проступку, що ставить під сумнів сам факт наявності складу дисциплінарного проступку в діянні поліцейського.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в діях позивача відсутній склад дисциплінарного проступку, а саме порушення вимог статей 2, 3, 7, 8, 18, 19, 64 Закону України "Про національну поліцію", статей 1, 2 та 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 за №2337-VІІІ, вимог статті 39 Кримінального процесуального кодексу України, підпункту 9 пункту 4 розділу 5 наказу МВС України №570 «Про організацію діяльності органів досудового розслідування Національної поліції України».

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 09.10.2020 №622 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_1 у вигляді звільнення з посади підлягають задоволенню.

Оскільки суд дійшов висновку щодо протиправності та скасування наказу ГУНП в Київській області від 09.10.2020 №622, похідна вимога про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від від 30.10.2020 №299 о/с, яким ОСОБА_1 призначено на посаду начальником відділу превенції Білоцерківського відділу поліції, є також обґрунтованою, а позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про поновлення позивачки на посаді заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області, суд вважає їх обґрунтованими з огляду на те, що судом встановлено протиправність звільнення останньої з займаної посади.

Визначаючись щодо дати, з якої позивачка має бути поновлена на посаді, суд зазначає наступне.

В абзаці третьому пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України" від 06.03.2008 №2 роз`яснено, що в адміністративних справах щодо визнання незаконним рішення про звільнення з посади позовними вимогами є скасування правових актів індивідуальної дії та поновлення на посаді.

Крім цього, відповідно до абзацу десятого підпункту 10.2 пункту 10 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7 "Про судове рішення в адміністративній справі", задовольняючи позовні вимоги про поновлення на публічній службі, суд повинен визнати протиправним рішення суб`єкта владних повноважень повністю або частково та скасувати акт індивідуальної дії повністю або ту його частину, яка стосується позивача, з моменту прийняття акта та обов`язково вказати дату, з якої особу поновлено на посаді.

Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 77 ЗУ "Про Національну поліцію", днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення; день звільнення вважається останнім днем служби. Відтак, позивачка підлягає поновленню на посаді з 10.10.2020.

Відповідно до ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду, зокрема про поновлення на посаді у відносинах публічної служби (пункт 3).

Відтак, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді підлягає негайному виконанню.

При вирішенні даної справи суд враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

На переконання суду питання, які можуть вплинути на результат розгляду даної справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.

Статтею 9 КАС України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач як суб`єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б повністю спростували доводи позивача, не надав.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як встановлено судом, позивачем за подання даного адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 1681,60 грн згідно квитанції від 04.11.2020 №0.0..1, який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Вирішуючи питання щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Статтею 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 134 КАС України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представником позивача адвокатом Павловським Б.М. заявлені до відшкодування витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, отриманою позивачем від адвоката в рамках даної адміністративної справи, складають 16000,00 грн.

Понесені витрати на правничу допомогу позивача підтверджуються: договором про надання правничої допомоги від 22.10.2020 №72/АС, додатком №1 до договору про надання правничої допомоги від 22.10.2020 №72/АС; розрахунком витрат на правничу допомогу від 02.11.2020 з кількістю витраченого часу та вартістю наданих послуг у розмірі 10000, 00 грн, актом від 02.11.2020 про надання правничої допомоги у розмірі 10000, 00 грн, меморіальним ордером; розрахунком витрат на правничу допомогу від 10.03.2021 з кількістю витраченого часу та вартістю наданих послуг у розмірі 6000,00 грн, актом від 10.03.2021 про надання правничої допомоги у розмірі 6000, 00 грн.

Частиною шостою статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Суд зазначає, що відповідачем до суду подані заперечення на заяву про стягнення судових витрат, в якій процитовані положення чинного законодавства щодо порядку відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, проте жодних конкретних підстав для зменшення заявленої до відшкодування суми витрат на професійну правничу допомогу або про не співмірність заявленої суми витрат із обсягом наданих адвокатом послуг у вказаній заяві не наведено. З таких обставин, суд зазначає про відсутність заперечень з боку відповідача щодо неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу.

Дослідивши вищевказані документи та доводи позивача щодо розміру заявлених до відшкодування позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що такий розмір в даному випадку є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами).

Так, докази, надані позивачем на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, переконливо доводять, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу пов`язані саме з розглядом справи в суді першої інстанції та є співмірними із складністю справи, а розмір заявлених витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

При цьому суд враховує, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено.

Враховуючи викладене, фактичний об`єм виконаної адвокатом роботи, складність справи, а саме вказана справа визначена судом як справа, яка підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження, суд вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок Головного управління Національної поліції в Київській області у розмірі 16000,00 грн.

Вказаний розмір витрат обумовлений об`єктивною тривалістю часу, яку мав витратити адвокат під час підготовки позовної заяви у справі №320/11483/20, якістю та об`ємом підготовлених матеріалів, а також складністю питань, які були предметом розгляду у справі.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Київській області витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 09.10.2020 №622 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_1 у вигляді звільнення з посади.

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області з 10.10.2020.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області №299 о/с від 30.10.2020 в частині призначення ОСОБА_1 на посаду начальника відділу превенції Білоцерківського відділу поліції.

Допустити до негайного виконання рішення Київського окружного адміністративного суду в частині поновлення гр. ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області з 10.10.2020.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь гр. ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн 60 коп.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь гр. ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16000 (шістнадцять тисяч) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лапій С.М.