Справа № 460/9536/20
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2021 року м. Рівне №460/9536/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Кононенко Олена Сергіївна,

відповідача: представник Дем`янюк Сергій Михайлович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "БОВАРІЯ МОТОРС ЛТД"
доПоліської митниці Держмитслужби
про визнання протиправними дій, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БАВАРІЯ МОТОРС ЛТД» звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом доПоліської митниці Держмитслужби, в якому просило суд визнати протиправними дії Поліської митниці Держмитслужби щодо вилучення вантажного автомобіля марки «MAN» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 та автопричепу марки «SCHMITZ» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 по протоколу про порушення митних правил № 0595/20400/19.

В обґрунтування позовних вимог товариство з обмеженою відповідальністю «БАВАРІЯ МОТОРС ЛТД» зазначає, що тимчасове вилучення вантажного автомобіля марки «MAN» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 та автопричепу марки «SCHMITZ» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 по протоколу про порушення митних правил № 0595/20400/19 в даному випадку було абсолютно неправомірним, незаконним та грубо порушує законні права та інтереси Позивача, а саме: право на вільне здійснення зовнішньоекономічної діяльності, яка не заборонена законом та гарантується Конституцією України, Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність» (ст.ст. 2, 5, 7), Господарським кодексом України (ст.ст. 377-380, 384). Наявність факту вилучення вантажного автомобіля марки «MAN» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 та автопричепу марки «SCHMITZ» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 по протоколу про порушення митних правил № 0595/20400/19, є порушенням права власності, у контексті ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини, а саме порушено принцип мирного володіння майном, оскільки транспортний засіб з причепом є «майном», що «становить економічну цінність», зокрема необхідний для здійснення зовнішньоекономічної діяльності. Тлумачення вказаного принципу міститься у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Гайдук та інші проти України», «Щокін проти України», «Сірков проти України», «Беєлер проти Італії».Позивач вважає такі дії Відповідача протиправними та такими, що порушують положення чинного законодавства України з питань митної справи, оскільки законні підстави для тимчасового вилучення вантажного транспортного та напівпричепу, визначені статтею 511 МК України, були відсутні. Просив позов задовольнити.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позов, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що 13.12.2019 в.о. начальника управління запобігання та протидії контрабанді та порушенням митних правил Поліської митниці Держмитслужби Андрусенком Ю.С. відносно громадянина України ОСОБА_1 складений протокол про порушення митних правил № 0595/20400/19 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 483 МК України. Вказаним протоколом про порушення митних правил, на підставі ст. 511 МК України, проведене тимчасове вилучення товарів, а також вантажного автомобіля марки «MAN» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 та автопричепу марки «SCHMITZ» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 . Вважає, що посадові особи Поліської митниці Держмитслужби діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України. Просив у задоволенні позову відмовити.

Позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, за змістом якої відзив жодним чином не спростовує фактів порушень, допущених посадовими особами відповідача, та не доводить законності їх дій.

Ухвалою суду від 28.12.2020 було прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 08.02.2021.

У підготовчому засіданні 08.02.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду на 17.03.2021.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді розгляд справи було перенесено на 26.04.2021

Ухвалою суду від 26.04.2021, за обгрунтованим клопотання представника відповідача, розгляд справи відкладено до 26 травня 2021 року.

Представник позивача в судовому засіданні, з підстав наведених у позовній заяві, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні 26.05.2021 було проголошено вступну та резолютивну частину ухваленого рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суду слід зазначити наступне.

13.12.2019 року в.о. начальника управління запобігання та протидії контрабанді та порушенням митних правил Поліської митниці Держмитслужби Андрусенко Юрієм Сергійовичем складено протокол про порушення митних правил № 0595/20400/19 відносно громадянина України ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст. 483 МК України.

З змісту вказаного протоколу вбачається, що з поданих для проведення митних формальностей документів установлено, що у вантажному відсіку транспортного засобу з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 що належить ТОВ Філяс І.В., а водієм якого був ОСОБА_1 , через митний кордон України переміщувались товари відправлені на адресу українських підприємств ТОВ «Баварія Моторс ЛТД» та ТОВ «Амаркорд Компані».

Даним протоколом, на підставі статті 511 МК України було проведено тимчасове вилучення товарів та автомобіль марки «MAN» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 з автопричепом марки «SCHMITZ» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , на яких через митний кордон України здійснювалось переміщення вилучених товарів.

Будучи незгідним з таким рішенням посадової особи Поліської митниці ОСОБА_1 26.12.2019 подав скаргу на відповідні дії в порядку визначеному главою 4 МК України.

За результатами розгляду вказаної скарги встановлено , що дії в.о начальника запобігання та протидії контрабанді та порушенням митних правил Поліської митниці Держмитслужби Андрусекнка Ю.С. під час здійснення провадження у справі прол порушення митних правил №0595/20400/19 були законними та відповідають вимогам МК України.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 30.04.2020 ОСОБА_1 (водія ФОП ОСОБА_2 ) визнано винним у вчинені правопорушення передбаченого частиною 1 статті 483 МК України та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 597807,04грн. з конфіскацією товару, який був безпосереднім предметом порушення митних правил.

Водночас, згідно постанови Рівненського апеляційного суду від 06.07.2020 винесеної на заяву про роз`яснення постанови від 30.04.2020 відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 483 МК України, судом встановлено, що вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з конфіскацією товару - безпосереднього предмету порушення митних правил. Враховуючи, що рішення про застосування стягнення у виді конфіскації транспортного засобу судом не приймалось - останній підлягає поверненню.

Таким чином, на переконання позивача - ТОВ «Баварія Моторс ЛТД», дії відповідача щодо тимчасового вилучення транспортного засобу - автомобіль марки «MAN» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 з автопричепом марки «SCHMITZ» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , були протиправними.

За таких обставин, на переконання позивача, через допущені посадовою особо Поліської митниці Держмитслужби протиправні дії щодо тимчасового вилучення транспортного засобу та автопричепу, якими здійснювалась поставка товару через митний кордон України, за відсутності для цього законних підстав, порушено право позивача на вільне здійснення зовнішньоекономічної діяльності яка гарантується Конституцією України, Господарським кодексом України та Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність».

Вказані незаконні дії Поліської митниці Держмитслужби на переконання представника позивача є безпосереднім втручанням у зовнішньоекономічну діяльність позивача, яке обмежило нормальне здійснення діяльності підприємства, а також призведе до оплати штрафів на користь ФОП ОСОБА_2 ..

Саме за таких обставин позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина четверта статті 41 Конституції).

Згідно з частиною першою статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, засади зовнішніх зносин, зовнішньоекономічної діяльності, митної справи (пункт 9).

Відповідно до частини першої статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної митної політики, становлять митну справу.

Згідно з частиною першою статті 8 Митного кодексу України митна справа здійснюється на основі принципів: 1) виключної юрисдикції України на її митній території; 2) виключних повноважень митних органів України щодо здійснення митної справи; 3) законності та презумпції невинуватості; 4) єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України; 5) спрощення законної торгівлі; 6) визнання рівності та правомірності інтересів усіх суб`єктів господарювання незалежно від форми власності; 7) додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб; 8) заохочення доброчесності; 9) гласності та прозорості; 10) відповідальності всіх учасників відносин, що регулюються цим Кодексом.

Частиною першою статті 487 Митного кодексу України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням (частина друга статті 486 Митного кодексу України).

Частиною першою статті 508 Митного кодексу України встановлено, що у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 508 МК України до процесуальних дій належить, серед іншого, тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них.

Отже, тимчасове вилучення як процесуальна дія у справі про порушення митних правил допускається лише щодо тих товарів, транспортних засобів, які зазначені в пункті 3 статті 461 МК України.

Такими товарами, транспортними засобами згідно з пунктом 3 статті 461 МК України є, по-перше, товари, транспортні засоби комерційного призначення - безпосередні предмети порушення митних правил, по-друге, товари, транспортні засоби із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю (крім транспортних засобів комерційного призначення, які використовуються виключно для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України за визначеними маршрутами та рейсами, що здійснюються відповідно до розкладу руху на підставі міжнародних договорів, укладених відповідно до закону), і, по-третє, транспортні засоби, що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України поза місцем розташування митного органу.

Крім того, порядок тимчасового вилучення товарів, транспортних засобів і документів регулюється статтею 511 Митного кодексу України.

Так, відповідно до частини другої статті 511 МК України у разі виявлення порушень митних правил, передбачених частиною шостою статті 470, статтями 471-473, 476, частиною шостою статті 481, статтями 482-484 цього Кодексу, тимчасове вилучення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів є обов`язковим.

З наведеного положення випливає, що у разі виявлення порушення митних правил, передбаченогостаттею 483 МК України, тимчасове вилучення транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення та відповідних реєстраційних документів допускається не у всіх випадках, а лише за умови, що такі транспортні засоби підлягають конфіскації.

Відповідно до частини першої статті 483 МК України переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

При цьому загальні правила щодо конфіскації як виду адміністративних стягнень за порушення митних правил встановлені статтею 465 МК України.

Згідно з частиною першою цієї статті конфіскація як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у примусовому вилученні товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, і безоплатній передачі їх у власність держави.

У той же час, як зазначається в пункті 3 статті 461 МК України, за порушення митних правил може бути застосована конфіскація: 1) транспортних засобів комерційного призначення - безпосередніх предметів порушення митних правил; 2) транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю (крім транспортних засобів комерційного призначення, які використовуються виключно для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України за визначеними маршрутами та рейсами, що здійснюються відповідно до розкладу руху на підставі міжнародних договорів, укладених відповідно до закону); 3) транспортних засобів, що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України поза місцем розташування митного органу.

Можливість застосування конфіскації (а отже, і тимчасового вилучення) транспортних засобів у інших випадках положеннями МК України не передбачена.

Таким чином, виходячи із змісту статей 461, 465, 508 і 511 МК України, застосування митним органом тимчасового вилучення транспортного засобу допускається лише за наявності однієї з умов, визначених у пункті 3 статті 461 МК України.

Системне тлумачення наведених норм свідчить, що конфіскація, як вид адміністративного стягнення за порушення митних правил, може бути застосована щодо транспортного засобу, який був безпосереднім предметом порушення митних правил, або був облаштований спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, або використовувався для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України поза місцем розташування митного органу.

Такий висновок підтверджується і Наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження форм процесуальних документів у справах про порушення митних правил» № 652 від 31.05.2012, яким затверджено, серед іншого, форму протоколу про порушення митних правил.

Так, цією формою передбачена можливість тимчасового вилучення у особи на підставі статей 508 і 511 МК України товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, товарів, транспортних засобів зі спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортних засобів, що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України поза місцем розташування органу доходів і зборів.

Як зазначається в Протоколі про порушення митних правил № 0595/20400/19 від 13.12.2019 підставою для тимчасового вилученнявантажного автомобіля марки «MAN» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 та автопричепу марки «SCHMITZ» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 є вчинення громадянином ОСОБА_1 порушення митних правил, передбаченого ст. 483 МК України та у зв`язку з цим, посилаючись на ст. 511 МК України вилучено в якості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, товарів, транспортних засобів зі спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортних засобів, що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України поза місцем розташування органу доходів і зборів.

Згідно з диспозицією частини першої статті 483 МК України склад відповідного адміністративного правопорушення охоплює переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

З матеріалів справи про порушення митних правил № 0595/20400/19 випливає, що вантажний автомобіль марки «MAN» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 та автопричіп марки «SCHMITZ» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , в`їхав на митну територію України через пункт пропуску «Краківець» Львівської митниці ДФС 26.10.2019 (про що зазначено в самому протоколі про порушення митних правил та підтверджується товаросупровідними документами), а також наявність в ньому змін в конструктивні особливості транспортного засобу не встановлено (про що зазначено і у відзиві на позовну заяву).

Судом також встановлено відсутність інших обставин, передбачених пунктом 3 статті 461 МК України, з якими статті 508 і 511 МК України пов`язують можливість застосування митним органом тимчасового вилучення транспортного засобу.

З усього вищезазначеного слідує, що тимчасове вилучення вантажного автомобілю марки «MAN» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 та автопричіпа марки «SCHMITZ» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , у цьому конкретному випадку було безпідставним і таким, що порушує права та інтереси Позивачазокрема право на вільне здійснення господарської, зовнішньоекономічної діяльності, яка не заборонена законом та гарантується Конституцією України, Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність» (ст.ст. 2, 5, 7), Господарським кодексом України (ст.ст. 377-380, 384), а також порушення права власності, у контексті ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини, а саме порушено принцип мирного володіння майном.

Оскільки вантажний автомобіль марки «MAN» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 та автопричіп марки «SCHMITZ» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2не був безпосереднім предметом порушення митних правил, вимога статті 483 МК України щодо конфіскації на нього не поширювалась, відтак він не підлягав обов`язковому тимчасовому вилученню. Не було підстав і для його тимчасового вилучення з підстав, передбачених статтею 511МК. Вилучення товарів, транспортних засобів згідно з цією нормою є заходом забезпечення виконання постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил, зокрема про конфіскацію, та забезпечення відшкодування витрат митниці, пов`язаних із зберіганням товарів, транспортних засобів, щодо яких прийняте рішення про конфіскацію.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2020 у справі №420/5196/18.

Згіднозчастиною5статті242 КАСУкраїнипривиборіізастосуваннінормиправадоспірнихправовідносинсуд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду .

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Наявність факту вилучення вантажного автомобіля марки «MAN» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 та автопричепу марки «SCHMITZ» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 по протоколу про порушення митних правил № 0595/20400/19,є порушенням права власності, у контексті ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини, а саме порушено принцип мирного володіння майном, оскільки транспортний засіб з причепом є «майном», що «становить економічну цінність», зокрема необхідний для здійснення зовнішньоекономічної діяльності. Тлумачення вказаного принципу міститься у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Гайдук та інші проти України», «Щокін проти України», «Сірков проти України», «Беєлер проти Італії».

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд вважає, що вилучення вантажного автомобіля марки «MAN» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 та автопричепу марки «SCHMITZ» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 по протоколу про порушення митних правил № 0595/20400/19, має наслідком порушення права власності особи на належне йому майно, що полягає в позбавленні майна особи без належних правових підстав.

Суд виходить з того, що право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі відповідно Перший протокол; Конвенція). Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення в Україні закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (ст. 41 Конституції України).

Право власності (на мирне володіння майном) не є абсолютним. За своєю правовою природою воно потребує регулювання з боку держави, може бути обмежено, а держава вправі вживати певних заходів втручання в право власності, у тому числі й позбавляти громадян власності. При цьому в таких діях держава повинна дотримуватися усталених принципів правомірного втручання, зокрема тих, що напрацьовані ЄСПЛ, через рішення якого відбувається розуміння змісту норм Конвенції, Першого протоколу, їх практичне застосування.

ЄСПЛ, розглядаючи справи за заявами про захист права на мирне володіння майном, напрацював низку загальновизнаних стандартів захисту цього права, які зводяться до такого загального правила: вирішуючи питання про те, чи відбувається порушення ст. 1 Першого протоколу, треба визначити: чи є в позивача право власності на майно, що охоплюється змістом ст. 1; чи мало місце втручання в мирне володіння майном та яким є характер такого втручання; чи відбулося позбавлення майна.

Конвенція в ст. 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. На відміну від традиційного розуміння інституту права власності, характерного для України, як і в цілому для держав континентальної системи права, ЄСПЛ тлумачить поняття «майно» (possessions) набагато ширше й у контексті ст. 1 Першого протоколу під «майном» розуміє не тільки «наявне майно» (existingpossessions), але й цілу низку інтересів економічного характеру (активи (assets)).До таких інтересів економічного характеру можна віднести і необхідність оплатити штраф за простій транспортного засобу.

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» (publicinterest, generalinterest, generalinterestofthecommunity); (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (mustbe а reasonablerelationshipofproportionalitybetweenthemeansemployedandtheaimspursued). ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм (qualityofthelawisrequiringthatitbeaccessibletothepersonsconcerned, prйcisйandforeseeableinitsapplication). Тлумачення та застосування національного законодавства прерогатива національних органів, але спосіб, у який це тлумачення і застосування відбувається, повинен призводити до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики ЄСПЛ.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principleofproportionality) «справедливої рівноваги (балансу)» (fairbalance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

«Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обгрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар» (individualandexcessiveburden).

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика ЄСПЛ розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб.

При цьому, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Отже, у контексті спірних правовідносин та обставин цієї справи при обранні способу відновлення порушеного права позивача суд ставить у залежність принцип верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Суд дійшов висновку, що дії Поліської митниці Держмитслужби щодо тимчасового вилучення вантажного автомобіля марки «MAN» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 та автопричепу марки «SCHMITZ» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 по протоколу про порушення митних правил № 0595/20400/19 слід визнати протиправними.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними (пункт 3).

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як зазначається в частині другій статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, серед іншого, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1).

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач не довів правомірність своїх дій щодо тимчасового вилучення вантажного автомобіля марки «MAN» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 та автопричепу марки «SCHMITZ» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 по протоколу про порушення митних правил № 0595/20400/19 з урахуванням вимог, встановлених статтею 77 КАС України, а тому, виходячи з меж позовних вимог і доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2102 грн. 00 коп., сплачена відповідно до платіжного доручення від 19.12.2020 № 16128.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "БОВАРІЯ МОТОРС ЛТД" (03061, вул. Миколи Шепелєва, 6, м. Київ, ) до Поліської митниці Держмитслужби (33028, вул. Соборна, 104, м. Рівне, Рівненська область, ) про визнання протиправними дій, задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Поліської митниці Держмитслужби щодо вилучення вантажного автомобіля марки «MAN» з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 та автопричепу марки «SCHMITZ» з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 згідно протоколу про порушення митних правил № 0595/20400/19 від 13.12.2019.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БОВАРІЯ МОТОРС ЛТД" (03061, вул. Миколи Шепелєва, 6, м. Київ, ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Поліської митниці Держмитслужби (33028, вул. Соборна, 104, м. Рівне, Рівненська область, ) судові витрати на суму 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 02 червня 2021 року

Суддя Д.П. Зозуля