Справа № 640/20744/20
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року м. Київ № 640/20744/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невиплати ОСОБА_1 вже нарахованої щомісячної пенсії за віком на загальних підставах за період з березня 2017 року по лютий 2019 року в сумі 83 376,35 грн та про зобов"язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити нараховані кошти щомісячної пенсії за віком в сумі 83 376,35 грн за період з березня 2017 року по лютий 2019 року, які обліковуються в органі, що здійснює виплату пенсійних виплат.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на Конституцію України, закони України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зазначає, що він втратив статус внутрішньо-переміщеної особи, а тому він має право на отримання пенсії на загальних підставах.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач посилається на закони України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, та зазначає, що сума соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

З 2012 року позивач отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 N 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До липня 2016 року позивач отримував пенсію як внутрішньо переміщена особа.

У липні 2016 року позивач зареєстрував своє місце проживання у АДРЕСА_1 , що стало підставою для відмови позивача від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

27.11.2017 позивач звернувся до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою, у якій просив останнього відновити виплату його пенсії за місцем проживання.

Листом від 08.12.2017 № 2356/Ю-529/1 Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило ОСОБА_1 , що для поновлення виплати останньому необхідно надати нову довідку або письмову відмову від структурного підрозділу соціального захисту населення про взяття його на облік як внутрішньо переміщену особу.

Не погодившись з діями відповідача щодо припинення виплати пенсії, позивач оскаржив їх до суду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2018 у справі № 826/4574/18 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити виплату пенсії ОСОБА_1 за місцем проживання останнього.

На виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 .

Разом з тим, листами від 11.06.2020 № 11959-11909/Ю-02/8-2600/20 та від 21.07.2020 № 15936-17969/Ю-02/8-2600/20 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні (Печерський район) та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" як внутрішньо переміщена особа, в зв"язку з чим нараховані за рішенням суду кошти в сумі 83376,35 грн за період з березня 2017 року по лютий 2019 року, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та будуть виплачуватися на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Одночасно позивача повідомлено, що питання виплати коштів, нарахованих за рішенням суду, буде вирішено після прийняття окремого порядку.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо нарахування та виплати йому пенсії як внутрішньо переміщеній особі, незважаючи на втрату такого статусу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Враховуючи, що в межах справи № 826/4574/18 питання виплати пенсії не вирішувалось, суд надає правову оцінку даним спірним правовідносинам в межах даної справи.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи (а тому і органи та посадові особи пенсійного фонду України, як органи виконавчої влади, до яких відноситься і відповідач) зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 8 Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб визначає Закон України «Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб».

Згідно із статтею 1 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 12 Закону № 1706-VII підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:

1) подала заяву про відмову від довідки;

2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину;

3) повернулася до покинутого місця постійного проживання;

4) виїхала на постійне місце проживання за кордон;

5) подала завідомо недостовірні відомості.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 30.12.2016 за № 105/74/70-16 Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної в м. Києві державної адміністрації повідомило позивача, що на підставі його заяви щодо зняття з обліку як внутрішньо переміщеної особи, Управлінням 30.12.2016 внесено відповідні зміни до Єдиної інформаційної бази даних про взятих на облік внутрішньо переміщених осіб, шляхом переведення до архіву довідки від 29.12.2016 № 9.

Наведене свідчить про втрату позивачем статусу внутрішньо переміщеної особи.

Обставини щодо втрати ОСОБА_1 даного статусу також підтверджується судовими рішеннями у справі Окружного адміністративного суду міста Києва №826/4574/18.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про наявність права у позивача на отримання пенсії на загальних підставах.

При цьому, суд звертає увагу відповідача, що отримання та втрата статусу внутрішньо переміщеної особи є добровільним правом кожного громадянина, сам лише факт проживання на відповідних територіях, без волевиявлення отримання відповідного статусу, не надає громадянину автоматично статусу внутрішньо переміщеної особи.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ) задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо здійснення виплати ОСОБА_1 пенсії за період з березня 2017 року по лютий 2019 року в сумі 83 376,35 грн на загальних умовах у зв"язку зі втратою статусу внутрішньо переміщеної особи.

3. Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за період з березня 2017 року по лютий 2019 року в сумі 83 376,35 грн на загальних умовах у зв"язку зі втратою статусу внутрішньо переміщеної особи.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева