Справа № 360/1529/21
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

31 травня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1529/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Тихонов І.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (92400, Луганська область, смт. Марківка, вул. Центральна, буд. 20) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, за яким просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 22.02.2021 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до його страхового стажу період роботи з 25.01.1984 по 19.11.1990 у колгоспі імені «Калініна» Риб`янцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області;

- зобов`язати відповідача повторно розглянуту заяву позивачу від 12.02.2021 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення про призначення пенсії за віком.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 22.02.2021 за № 8 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно п.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії відповідач зазначає відсутність передбаченого законом страхового стажу, необхідного для призначення пенсії.

Вважає, що вказані дії відповідача відносно позивача щодо відмови у призначенні пенсії є протиправними, а рішення Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 22.02.2021 підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 02.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач надав відзив на позовну заяву (а.с. 27-29), в якому зазначив, що 12 лютого 2021 року до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від позивача надійшла заява про призначення пенсії за віком згідно п.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058- IV. До заяви були надані наступні документи: копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області 11.03.1999; копія картки фізичної особи - платника податків; трудова книжка колгоспника № НОМЕР_2 ; копія військового квитка серії НОМЕР_3 від 09.11.1979; архівна довідка №01-17/1287 від 17.11.2020; архівна довідка №01-17/1266 від 12.11.2020; архівна довідка №01-17/1265 від 12.11.2020; архівна довідка №01-17/1288 від 17.11.2020; архівна довідка №01-17/1286 від 17.11.2020; архівна довідка №01-17/1264 від 12.11.2020; довідка №1155 від 09.11.2020; довідка №1156 від 09.11.2020; довідка № 1157 від 09.11.2020.

Період роботи з січня 1985 по листопад 1990 в Новопсковському «Райагропроменерго» зарахувати до стажу роботи немає законних підстав так, як згідно записів у трудовій книжці колгоспника №492 позивач у вищезазначений період працював в колгоспі «Калініна». Запис про роботу за сумісництвом та про її закінчення у трудовій книжці відсутній. Інші документи, в яких зазначалися б відомості про основну роботу та роботу за сумісництвом до управління не надходили. Також у трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_2 є записи де зазначено що позивач відбував виправні роботи без позбавлення волі. Рішення суду про залік часу відбування виправних робіт до трудового стажу до управління не надавалося.

Тому, управління на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду наданих документів та даних наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, керуючись п.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058- IV, п.4.7 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій від 25.11.2005 № 22-1 прийняло рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком

На підставі наведеного, представник Старобільського УПФУ просив позовні вимоги залишити без задоволення.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, причини неприбуття суду не повідомив.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 а.с. 8-9, 10) 12.02.202 звернулась до Марківського ОУПФУ із заявою про призначення пенсії (а.с. 30 зв.).

До заяви були надані наступні документи: копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області 11.03.1999; копія картки фізичної особи - платника податків; трудова книжка колгоспника № НОМЕР_2 ; копія військового квитка серії НОМЕР_3 від 09.11.1979; архівна довідка №01-17/1287 від 17.11.2020; архівна довідка №01-17/1266 від 12.11.2020; архівна довідка №01-17/1265 від 12.11.2020; архівна довідка №01-17/1288 від 17.11.2020; архівна довідка №01-17/1286 від 17.11.2020; архівна довідка №01-17/1264 від 12.11.2020; довідка №1155 від 09.11.2020; довідка №1156 від 09.11.2020; довідка № 1157 від 09.11.2020 (а.с. 31).

22.02.2021 управлінням прийнято рішення про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з огляду на те, що відповідно до наданих позивачем документів та даних, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування загальний стаж роботи становить 25 років 01 місяць 28 днів, що не дає права на призначення пенсії по ст. 26 Закону. Період роботи з січня 1985 по листопад 1990 в Новопсковському «Райагропроменерго» зарахувати до стажу роботи немає законних підстав так, як згідно записів у трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_2 позивач у вищезазначений період працював в колгоспі «Калініна». Запис про роботу за сумісництвом та про її закінчення у трудовій книжці відсутній. Інші документи, в яких зазначалисяб відомості про основну роботу та роботу за сумісництвом до управління не надходили. Також у трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_2 є записи де зазначено що позивач відбував виправні роботи без позбавлення волі. Рішення суду про залік часу відбування виправних робіт до трудового стажу до управління не надавалося. Тому, управління на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду наданих документів та даних наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, керуючись п.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058- IV, п.4.7 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій від 25.11.2005 № 22-1 прийняло рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком (арк. спр. 33-34).

Згідно із записами в трудовій книжці позивача (а.с. 12-17) ОСОБА_1 в спірний період працював з 21.05.1983 по 06.01.1984 електриком 4 розряду Новопсковського санаторія-профілакторія «Перлина», з 20.11.1990 по 07.08.1991 слюсарем -ремонтником 5 розряду в Новопсковському ремонтно-транспортному підприємстві.

Відповідно до книжки колгоспника № 492 від 25.01.1984 позивач був прийнятий до колгоспу 25.01.1984, звільнений з членів колгоспу за заявою 09.11.1990. Згідно із записами в книжці колгоспника позивач відбував покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення воли у період з 14.01.1988 по 04.08.1988 (а.с.11).

Спірним по справі є правомірність рішення пенсійного органу щодо відмови у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу для призначення пенсії.

Стаття 46 Конституції України проголошує, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закон України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій (далі - Закон № 1788).

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положенням частини першої статті 9 Закону № 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Стаття 4 Закону № 1058 зазначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частинами першою, другою та четвертою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.

При цьому даний порядок підтвердження трудового стажу є обов`язковим в разі відсутності в трудовій книжці відомостей про роботу, але в трудовій книжці позивача є необхідні записи за спірний період, які завірені печаткою підприємства. Даний порядок не вимагає будь-який інших підтверджень.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 надання уточнюючих довідок передбачено лише у випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу.

Згідно із записами в трудовій книжці позивача ОСОБА_1 в спірний період працював з 21.05.1983 по 06.01.1984 електриком 4 розряду Новопсковського санаторія-профілакторія «Перлина», 20.11.1990 по 07.08.1991 слюсарем -ремонтником 5 розряду в Новопсковському ремонтно-транспортному підприємстві.

Відповідно до книжки колгоспника № 492 від 25.01.1984 позивач був прийнятий до колгоспу 25.01.1984, звільнений з членів колгоспу за заявою 09.11.1990. Згідно із записами в книжці колгоспника позивач відбував покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення воли у період з 14.01.1988 по 04.08.1988.

З комплексного аналізу зазначених документів спростовуються доводи відповідача про роботу позивача у період з січня 1985 року по листопад 1990 року за сумісництвом.

Таким чином, Марківським об`єднаним Управлінням Пенсійного фонду України в Луганської області не доведено правомірність прийняття свого рішення щодо відмови у призначенні (перерахунку) пенсії за віком позивачу, у зв`язку з чим, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та необхідністю задоволення позову.

У зв`язку з викладеним, дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії позивачу за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю на день звернення необхідного стажу є протиправними.

Щодо періоду, коли позивач відбував покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення воли у період з 14.01.1988 по 04.08.1988, суд зазначає таке.

В пункті 2.19 Інструкції №162 зазначено, що до трудових книжок осіб, які відбували виправні роботи без позбавлення волі, власник або уповноважений ним орган підприємства за місцем роботи вносить запис про те, що час роботи у цей період не зараховується до загального та безперервного трудового стажу. Відповідно до пункту 11 роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України №3 від 29.02.1992 час відбування виправних робіт без позбавлення волі за місцем роботи на робочому місці, зараховується до стажу роботи, що дає право на пенсію, якщо судом прийнято рішення про залік часу відбування виправлених робіт до трудового стажу.

Ані відповідачу, ані до матеріалів справи позивачем не надано прийняте судом рішення про залік часу відбування виправлених робіт до трудового стажу, з огляду на що зазначений період не підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Оцінюючи вказані вище докази та вирішуючи справу в цілому, суд виходить з того, що згідно з положеннями ч.2 ст.2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо обраного позивачем способу захисту, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося внаслідок винесення відповідачем протиправного рішення, тому ефективним та достатнім способом захисту є визнання протиправним та скасування рішення Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 22.02.2021 № 8 про відмову в призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 ; зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до загального стажу періоди роботи з 25.01.1984 по 14.01.1988 та з 04.08.1988 по 19.11.1990 у колгоспі імені «Калініна» для обчислення стажу для призначення пенсії за віком; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 12.02.2021.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки у даній справі позовні вимоги фактично підлягають задоволенню, судовий збір у розмірі 908,00 грн. на користь позивача належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (, 92400, Луганська область, смт. Марківка, вул. Центральна, буд. 20) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 22.02.2021 № 8 про відмову в призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 ..

Зобов`язати Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу періоди роботи з 25.01.1984 по 14.01.1988 та з 04.08.1988 по 19.11.1990 у колгоспі імені «Калініна» для обчислення стажу для призначення пенсії за віком.

Зобов`язати Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 12.02.2021.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Тихонов