Справа № 620/3175/21
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року м. Чернігів Справа № 620/3175/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" до Північної митниці Держмитслужби про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки» (далі ПрАТ «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки») 29.03.2021 звернулось до суду з позовом до Північної митниці Держмитслужби, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача після отримання поданої товариством заяви від 25.01.2019 за вих №108/19ПО про повернення надміру сплачених митних платежів, які виникли у зв`язку зі скасуванням судом рішень Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості за результатами розгляду адміністративної справи №825/3633/15-а;

- зобов`язати відповідача, на підставі заяви від 25.01.2019 за вих. №109/19ПО, підготувати висновок про повернення товариству надміру сплачених митних платежів у загальному розмірі 8 102 657,65 грн. та передати його у встановленому порядку для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що скасування судом рішень Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості за результатами розгляду адміністративної справи №825/3633/15-а призвело до виникнення у товариства надміру сплачених митних платежів у загальній сумі 8 102 657,65 грн. Разом з тим, відповідач відмовив у поверненні вказаних коштів, мотивуючи тим, що позивачем порушено строки звернення, встановлені чинним законодавством.

Ухвалою судді від 05.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також установлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Ухвалою суду від 05.05.2021 представнику позивача відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 01.06.2021 відповідачу відмовлено в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду.

Ухвалою від 01.06.2021 відповідачу відмовлено в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Представник відповідача у встановлений ухвалою суду строк надав відзив на позов, у якому просив відмовити ПрАТ «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки» у задоволенні позовних вимог та пояснив, що на дату подання позивачем заяви від 25.01.2019 №109/19ПО було зупинено виконання постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.12.2015 у справі №825/3633/15-а та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2016. У зв`язку з наведеним, митницею рішення про коригування митної вартості не скасовувались, позивачем не подавалась заява про оформлення аркушів коригування до спірних митних декларацій, а тому станом на 25.01.2019 у відповідача були відсутні підстави для повернення позивачу коштів за митними деклараціями, що були предметом розгляду у справі №825/3633/15-а.

Також відповідач вважає, що позивачем подано заяву про повернення коштів поза строком, встановленим чинним законодавством. Крім того, на даний час не передбачено повторний розгляд заяв щодо яких прийнято відповідне рішення (у даному випадку про відмову в поверненні коштів).

Представником позивача надано відповідь на відзив, у якій він позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з урахуванням правової позиції, викладеної у позові.

Відповідачем подано заперечення, у яких Північна митниця Держмитслужби зазначила про необґрунтованість заявлених ПрАТ «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки» позовних вимог та у їх задоволенні просила відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ПрАТ «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки» є юридичною особо, зареєстрованою у встановленому порядку, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 23.03.1993 внесено відповідний запис (а.с. 116).

Судом встановлено, що митним постом «Прилуки» Чернігівської митниці товариству було винесено рішення про коригування митної вартості товарів №102040000/2015/000156/1 від 18.05.2015; №102040000/2015/000157/1 від 18.05.2015; №102040000/2015/000163/1 від 26.05.2015; №102040000/2015/000171/1 від 10.06.2015; №102040000/2015/000182/1 від 17.06.2015; №102040000/2015/000185/1 від 19.06.2015; №102040000/2015/000198/1 від 02.07.2015; №102040000/2015/000203/1 від 06.07.2015; №102040000/2015/000206/1 від 08.07.2015; №102040000/2015/000211/1 від 15.07.2015; №102040000/2015/000215/1 від 16.07.2015 та Картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач оскаржив їх в судовому порядку.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.12.2015 у справі №825/3633/15-а, яка набрала законної сили 09.12.2016, позовні вимоги ПрАТ «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки» були задоволені повністю (а.с. 111-115).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.04.2016 у справі №825/3633/15-а зупинено виконання постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.12.2015 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2016 (а.с. 72).

25.01.2019 позивачем до Чернігівської митниці ДФС було подано заяву №109/19ПО про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів у розмірі 8 102 657,65 грн., а саме: імпортний збір у розмірі 1 315 366,49 грн., ввізне мито у розмірі 1 052 293,20 грн., ПДВ у розмірі 5 734 997,96 грн., шляхом перерахування коштів на поточний рахунок в установі банку (а.с. 17-19).

Листом від 08.02.2019 за №1586/7/25-70-19-02/25 відповідач повідомив позивача про неможливість повернення зазначеної суми, у зв`язку з поданням ПрАТ «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки» заяви після закінчення 1095 днів з дня переплати (травень-липень 2015 року). Також зазначено, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.04.2016 зупинено виконання постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.12.2015 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2016 по справі №825/3633/15-а (а.с. 20, 72).

09.07.2020 Верховним Судом винесено постанову по справі №825/3633/15-а про залишення без змін рішень першої та апеляційної інстанції.

02.11.2020 ПрАТ «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки» до Північної митниці Держмитслужби подано вимогу про виконання заяви від 25.01.2019 №109/19ПО про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів у розмірі 8 102 657,65 грн. (а.с. 22-23).

Листом від 16.11.2020 №7.11-1/7.11-15-01/13/10327 відповідач відмовив товариству у поверненні, в тому числі вказаних коштів, мотивуючи тим, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.05.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2020 у справі №620/2675/19, товариству відмовлено в задоволенні позову в частині визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії за заявою від 25.01.2019 №109/19ПО. Крім того, митним органом зазначено про недотримання ПрАТ «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки» строків на подання заяви про повернення надміру сплачених митних платежів (а.с. 24-25).

Вважаючи вказану відмову протиправною, ПрАТ «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки» звернулось до суду з відповідним адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до матеріалів справи, всі відомості, внесені до митних декларацій на підставі скасованих рішень про коригування митної вартості товарів, є помилковими, що підтверджується судовим рішенням, яке набрало законної сили, а сплачені на підставі скасованих рішень про коригування митної вартості товарів митні платежі є надміру сплаченими та мають бути повернуті позивачу в порядку і на умовах, визначених законодавством.

Так, відповідно до частин першої-четвертої статті 301 Митного кодексу України (у редакції, на час виникнення спірних правовідносин) повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Згідно із частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу України повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо: 1) законом передбачено повернення сум сплаченого мита при поміщенні товарів у митний режим реімпорту або у митний режим реекспорту відповідно до розділу V цього Кодексу, а також в інших випадках, визначених цим Кодексом; 2) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, здійснюється зміна раніше заявленого митного режиму, якщо суми митних платежів, належних до сплати при поміщенні товарів у новий митний режим, є меншими, ніж суми митних платежів, сплачених при поміщенні їх у попередній митний режим; 3) відновлюється режим найбільшого сприяння, вільної торгівлі; 4) митну декларацію змінено або визнано недійсною; 5) у товарах, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за її межі, виявлено дефекти або вони якимось іншим чином не відповідають погодженим специфікаціям, за умови, що ці товари не ремонтувалися і не використовувалися відповідно на території України та за її межами (крім операцій, необхідних для виявлення дефектів або невідповідності) і повертаються протягом строку, визначеного підпунктом "а" пункту 3 частини другої статті 78 цього Кодексу; 6) платником податків подано органу доходів і зборів документи, які підтверджують наявність у нього на день подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.

Відповідно до частин 6-7 статті 301 Митного кодексу України повернення сум митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою цієї статті, здійснюється у тому самому порядку, що і повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів за заявою платника податків за умови, що така заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів. Повернення сплачених сум митних платежів здійснюється у валюті України. Якщо сплата або стягнення митних платежів здійснювалося в іноземній валюті, повернення сум митних платежів здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 3-1 цього Кодексу, на день, коли відбулася їх сплата.

Згідно із пунктом 43.1 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідно до пункту 43.2 статті 43 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Згідно із пунктами 43.3, 43.4 статті 43 Податкового кодексу України, обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Відповідно до пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Порядок повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 №643 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.07.2017 за №976/30844 (в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин), визначає послідовність та порядок виконання дій посадовими особами митниць Державної фіскальної служби при поверненні суб`єктам господарювання та/або фізичним особам (далі - платники податків) коштів авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митницями ДФС, та пені, у тому числі у випадках, зазначених у частинах дев`ятій, десятій статті 55, частині п`ятій статті 299, частинах третій, п`ятій статті 301 Митного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України, частині першій статті 9 глави V Додатка А до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 р.), частині третій статті 11 глави ІІ Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП 1975 року.

Згідно із пунктами 1-3 Розділу 3 Порядку №643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення. Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів. Граничні строки для подання заяви підлягають продовженню керівником митниці ДФС (його заступником) за письмовим запитом платника податків у випадках, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України. У заяві зазначаються: 1) сума коштів до повернення за видами митних, інших платежів та пені; 2) причини виникнення такої суми коштів; 3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім`я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); 4) напрям(и) перерахування суми коштів: а) на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів; б) для виплати готівкою (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); в) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на депозитний рахунок 3734; на депозитний рахунок 3734 іншої митниці ДФС; на банківський рахунок 2603 (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); г) для погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів незалежно від виду бюджету; 5) реквізити митної декларації (іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачені суми митних платежів. До заяви додаються: документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо повернення сум відповідних митних платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).

Відповідно до пунктів 4-6 Розділу 3 Порядку №643 після реєстрації в митниці ДФС заява платника податку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені передається на опрацювання до Підрозділу. Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу. За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням (пункт 11 цього розділу). Заява платника податку, висновок, завізований керівником (заступником керівника) Підрозділу, реєстри висновків за відповідними платежами, підготовлені за формами згідно з додатками 1, 2 до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року № 1146, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за №1679/28124, та акт звірки (у разі складання) подаються керівнику (заступнику керівника) митниці ДФС для прийняття рішення та підписання висновку і реєстрів за відповідними платежами.

Згідно із пунктом 8 Розділу 3 Порядку №643 митниця ДФС у строк не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за відповідними платежами для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України (далі - орган Казначейства).

Аналогічні за змістом приписи наведено у Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 №1146, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 31.12.2015 за №1679/28124 (чинного но момент подання позивачем заяви про повернення коштів).

Відповідно до пунктів 5-6 Порядку №1146 повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення. У заяві платник вказує суму і вид помилково та/або надміру сплаченого платежу та визначає напрям(и) перерахування коштів, що повертаються: 1) на поточний рахунок платника податку в установі банку; 2) на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, незалежно від виду бюджету; 3) готівкою за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку; 4) готівкою з рахунків банків у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку; 5) поштовим переказом через підприємства поштового зв`язку; 6) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на небюджетний рахунок з обліку коштів забезпечення сплати майбутніх митних та інших платежів - рахунок 3734, відкритий на балансі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві; банківський балансовий рахунок 2603, відкритий для органу ДФС у відповідному уповноваженому банку (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати), доплати тощо вносилися готівкою).

Згідно із абзацом другим пункту 7 Порядку №1146 заява платника про повернення помилково або надміру сплачених грошових зобов`язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, після реєстрації передається до структурного підрозділу митниці ДФС, на який покладено функцію з підготовки висновку.

Відповідно до положень пунктів 8-9 Порядку №1146, у разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує: висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку; два примірники реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку; три примірники реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку. Орган ДФС несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі висновку органу Казначейства для виконання.

З сукупного аналізу вказаних норм права вбачається, що обов`язковою умовою для здійснення повернення надмірно сплачених сум митних та інших платежів є наявність факту надмірної сплати коштів, подання платником податків заяви про таке повернення до митного органу не пізніше 1095-го дня виникнення надміру сплаченої суми із зазначенням напрямку перерахування коштів, відсутність податкового боргу.

При цьому, законодавчою передумовою та необхідною обставиною для повернення платникам податків надмірно сплачених сум митних платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, є факт ухвалення митним органом висновку про повернення надмірно сплачених сум митних платежів.

Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 29.01.2019 по справі №804/2048/15.

Суд звертає увагу, що у даному випадку, днем виникнення у позивача права на відшкодування надміру сплачених митних платежів є дата набрання законної сили постановою суду про скасування рішень Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості, які стали підставою для здійснення надмірної сплати митних платежів.

За таких обставин, датою отримання позивачем права на відшкодування надміру сплачених сум митних платежів та днем виникнення надмірної сплати по заяві від 25.01.2019 №109/19ОП є дата набрання законної сили постановою Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №825/3633/15-а, а саме 09.02.2016. Тобто, 1095 днів від дня виникнення надміру сплаченої суми сплинули 09.02.2019 (включно).

Однак, враховуючи ту обставину, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.04.2016 у справі №825/3633/15-а зупинено виконання постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.12.2015 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2016, станом на дату подання товариством заяви про повернення надміру сплачених митних платежів відповідач не міг провести відповідні коригування у інформаційних системах та скласти висновок про повернення позивачу вказаних вище коштів.

У зв`язку з наведеним, та враховуючи висновки Чернігівського окружного адміністративного суду, викладені в рішенні від 27.05.2020 по справі №620/2675/19, ПрАТ «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки» звернулось до Північної митниці Держмитслужби із вимогою про виконання заяви від 25.01.2019 №109/19ОП після винесення Верховним Судом постанови у справі №825/3633/15-а.

Судом встановлено та відповідачем не заперечується, що як станом на час подання заяви про повернення сум надміру сплачених митних платежів від 25.01.2019, так і станом на 02.11.2020, у ПрАТ «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки» був відсутній податковий борг.

За таких обставин, позивач виконав всі передбачені законом вимоги з метою повернення надміру сплачених до бюджету митних платежів.

При цьому, суд встановив, що відповідач наділений відповідними повноваженнями та у нього були всі передбачені законом підстави для складення висновку про повернення коштів позивачу.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що відповідач діяв не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. При цьому, враховуючи вищенаведене, судом встановлено бездіяльність відповідача після отримання вимоги товариства від 02.11.2020.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги мають бути задоволені шляхом визнання протиправної бездіяльності відповідача після отримання поданої позивачем вимоги від 02.11.2020 №1530/20ПО про виконання заяви від 25.01.2019 за вих. №109/19ПО про повернення надміру сплачених митних платежів, які виникли у зв`язку зі скасуванням судом рішень Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості за результатами розгляду адміністративної справи №825/3633/15-а, зобов`язання відповідача на підставі заяви від 25.01.2019 за вих. №109/19ПО підготувати висновок про повернення позивачу надміру сплачених митних платежів у загальному розмірі 8 102 657,65 грн. та передати його у встановленому порядку для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України.

При ухваленні вказаного рішення суд враховує, що згідно із частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень статті 9 Конституції України та статті 17, частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії», «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» і «Москаль проти Польщі»). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» і «Тошкуце та інші проти Румунії») і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішення по справі «Yvonne van Duyn v.Home Office» зазначив, що: «принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Суд зазначає, що стаття 1 Протоколу №1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення «Броньовський проти Польщі»). У кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права, суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (рішення «Спорронг та Льоннрот проти Швеції»).

Крім того, у найбільш загальному вигляді позитивні зобов`язання (англ. «positive obligations», «duties») передбачають активні дії держави, спрямовані на забезпечення, захист та сприяння реалізації прав людини. Загальною юридичною підставою позитивних зобов`язань у межах конвенційної системи правозахисну виступає стаття 1 «Зобов`язання поважати права людини» Конвенції, в якій прямо вказується, що держави гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, передбачені Конвенцією.

Зокрема, К. Стармер (Starmer) виокремлює п`ять категорій обов`язків, що покладаються на держави позитивними зобов`язаннями за Конвенцією: обов`язки запобігати порушенням прав, гарантованих Конвенцією (обов`язок «превентивних дій» з боку держави, коли є розумні підстави очікувати його виконання) (справи «Осман проти Сполученого Королівства», "Маркс проти Бельгії», «Платформа «Дrtze fir das Leben» проти Австрії»); обов`язок держави забезпечувати інформування та консультування осіб стосовно порушень прав і свобод, що гарантуються Конвенцією (справа «Гуерра проти Італії»); обов`язок реагувати на порушення прав людини, проводити ефективне розслідування «гідних довір`я» (тобто обґрунтованих) скарг щодо серйозних порушень прав, гарантованих Конвенцією (справи «Айдін проти Туреччини», «Кая проти Туреччини», «Пол і Одрі Едвардс проти Сполученого Королівства»); обов`язки забезпечувати індивідів ресурсами, щоб запобігати порушенню їх прав, гарантованих Конвенцією (справа «Ейрі проти Ірландії»). При цьому, головний позитивний обов`язок держави, як зазначає К. Стармер, полягає у створенні «національної правової рамки» (англ. «national legal framework»), передусім національного законодавства, яке забезпечує ефективний захист прав людини (див. докладне аргументування у справі «Х та Y проти Нідерландів»).

Також, практика Європейського суду з прав людини свідчить, що найчастіше втручання у право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як стаття 1 Протоколу №1 забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів. Втручання має бути законним, тобто здійснено на підставі закону. При цьому під «законом» Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути «доступним» (accessible) та «передбачуваним» (forseable). Також, закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. «Доступність закону» означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та у осіб. «Передбачуваність» означає можливість передбачити певні дії або наслідки, що можуть виникнути в зв`язку із застосуванням закону.

Суд у своїх рішеннях нагадує, що незважаючи на те, що держави мають широкі рамки розсуду при визначенні умов і порядку, за яких приватна особа може бути позбавлена своєї власності, позбавлення останньої, навіть, якщо воно переслідує законну мету в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Протоколу №1, якщо не була дотримана розумна пропорційність між втручанням у права фізичної чи юридичної особи й інтересами суспільства. Також, буде мати місце порушення статті 1 Протоколу №1 й у випадку, коли наявний істотний дисбаланс між тягарем, що довелося понести приватній особі, і переслідуваними цілями інтересів суспільства.

Закріплюючи право кожного на мирне володіння своїм майном, стаття 1 за своєю суттю є гарантією права власності (рішення від 13.06.1979 у справі «Маркс проти Бельгії», п.69).

Поняття майно має автономне значення, яке, не обмежується правом власності на речі матеріального світу: у розумінні цього положення певні інші права та інтереси, які є активами, можуть також розглядатися як майнові права, а отже - майно (рішення від 23.02.1995 у справі «Гасус Дозір унд Фьордертехнік Гмбг проти Нідерландів», п.53).

Під дію статті 1 Протоколу №1 до Конвенції підпадає право вимоги, якщо воно достатньою мірою встановлене, щоб являти собою актив.

Коли основою вимоги є майновий інтерес, то особа, яка її має, вважатиметься такою, що має «легітимне сподівання» («Федоренко проти України», «Едуард Петрович Мельник проти України») на отримання майна, за наявності однієї з умов: - якщо наявне остаточне судове рішення, що підтверджує це право («Бурдов проти Росії», «Юрій Миколайович Іванов проти України», «Агрокомплекс проти України»); - якщо є достатнє правове підґрунтування у національному законодавстві, що підтверджує вимогу («Брезовец проти Хорватії», «Рисовський проти України», «Кечко проти України», «Стреч проти Великобританії», «Москаль проти Польщі», «Сук проти України», «Федоренко проти України», «Україна-Тюмень проти України»).

Відповідно до пункту 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Щокін проти України» (CASE OF SHCHOKIN v. UKRAINE) (Заяви №№ 23759/03 та 37943/06) судом констатовано, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відмова відповідача повернути позивачу надміру сплачені кошти є необґрунтованим втручанням у мирне володіння належним ПрАТ «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки» майном, а тому позовні вимоги товариства слід задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи документально підтверджується понесення ПрАТ «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки» витрат на сплату судового збору в сумі 22 700,00 грн., який має бути стягнутий за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. При цьому, доводи Північної митниці Держмитслужби щодо того, що позивач мав сплатити кошти в сумі 4540,00 грн. за подання позовної заяви немайнового характеру суд вважає необґрунтованими з огляду на те, що за практикою Європейського суду з прав людини, вимога про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яка впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою (рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України»).

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки» до Північної митниці Держмитслужби про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Північної митниці Держмитслужби після отримання поданої Приватним акціонерним товариством «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки» вимоги від 02.11.2020 №1530/20ПО про виконання заяви від 25.01.2019 за вих. №109/19ПО про повернення надміру сплачених митних платежів, які виникли у зв`язку зі скасуванням судом рішень Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості за результатами розгляду адміністративної справи №825/3633/15-а.

Зобов`язати Північну митницю Держмитслужби на підставі заяви від 25.01.2019 за вих. №109/19ПО підготувати висновок про повернення Приватному акціонерному товариству «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки» надміру сплачених митних платежів у загальному розмірі 8 102 657,65 грн. та передати його у встановленому порядку для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Північної митниці Держмитслужби на користь Приватного акціонерного товариства «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки» судові витрати в сумі 22 700 (двадцять дві тисячі сімсот) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 01 червня 2021 року.

Позивач: Приватне акціонерне товариство "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.- Прилуки" (, вул. Незалежності, 21, м. Прилуки, Прилуцький район, Чернігівська область, 17500).

Відповідач: Північна митниця Держмитслужби (, просп. Перемоги, 6, м. Чернігів, 14017).

Суддя С.В. Бородавкіна