Справа № 127/8624/21
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 127/8624/21
Провадження № 2-а/127/87/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 травня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді - Гриневича В.С.

секретар судового засідання: Щербатюк І.Б.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 , його представника: адвоката Борусевича С.Й.

представника відповідача: Цубера М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №127/8624/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.04.2020 відповідачем відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕАК №2242757 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. 00 коп. Зі змісту постанови вбачається, що позивач 14.04.2020 о 13 год. 06 хв., керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN TOUAREG, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Вінниця на перехресті вулиць Привокзальна та Брацлавська, на дорозі з двохстороннім рухом, які мають дві смуги для руху в одному напрямку виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, чим порушив п. 11.4 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП України.

Вищевказану постанову позивач вважає незаконною, необґрунтованою, протиправною, а дії інспектора патрульної поліції при винесенні постанови були протиправними та такими, що грубо порушили права позивача.

Так, 14 квітня 2020 року о 13 год. 06 хв. позивач на власному транспортному засобі марки VOLKSWAGEN TOUAREG д.н.з. НОМЕР_1 рухався по вулиці Привокзальній. Погодні умови створювали недостатню видимість, а саме на дворі йшов дощ та була мряка. На перехресті вулиць Привокзальна та Брацлавська він рухався по лівій смузі дороги та мав намір повертати ліворуч, після того як засвітиться дозволяючий сигнал світлофору. Але, в смузі його руху перед його автомобілем зупинився транспортний засіб марки Lexus, у якого увімкнулись ліхтарі заднього ходу. Він з метою уникнення аварійної ситуації подав водію автомобіля Lexus звуковий сигнал, який останній проігнорував та почав рух заднім ходом в бік його автомобіля. Тому, він з метою уникнення дорожньо-транспортної події здійснив виїзд на зустрічну смугу руху після чого зупинився.

Після здійснення вищевказаного маневру на панелі приборів його автомобіля почав світитись індикатор «несправність ламп накалювання», яка вказувала на несправність ламп фар, задніх габаритних ліхтарів (в т.ч. лампи стоп-сигналу). Із вказаними несправностями транспортного засобу його експлуатація заборонена (п.п. «б» п. 31.6 ПДР), а тому він одразу ж зупинився та увімкнув аварійну сигналізацію і тільки зібрався вийти з автомобіля, щоб перевірити в чому полягає його і несправність, до нього під`їхали працівники поліції, та повідомили, що він порушив правила дорожнього руху і щодо нього буде розглядатись справа про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Після чого позивач заявив клопотання про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення з метою реалізації свого права на правову допомогу.

В позовній заяві позивач зазначив, що дійсно ним було допущено порушення п. 11.4 ПДР України, але причиною порушення зазначених правил являлось їх недодержання водієм автомобіля Lexus, який стояв попереду його автомобіля, та на дорозі для автомобілів почав рух заднім ходом, що прямо заборонено п.п. «ґ» п. 27.2 ПДР України. Тому позивач, з метою уникнення дорожньо-транспортної події та її наслідків був змушений виїхати на зустрічну смугу руху, що за вказаних умов виключає несення ним відповідальності за порушення ПДР України, яке було допущено вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.

За домовленістю з відповідачем дату розгляду було призначено на 17 квітня 2020 року о 20.30 год. в відділку поліції. 16 квітня 2020 року ОСОБА_1 повідомив інспектора патрульної поліції командира роти батальйону УПП у м. Вінниці ДПП поліції ОСОБА_2 про неможливість прибути на розгляд адміністративної справи з поважних причин. За рішенням інспектора ОСОБА_2 наступну дату розгляду адміністративної справи було призначено на 25 квітня 2020 року.

17.04.2020 представник позивача звернувся до відповідача із заявою про ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення та 23.04.2020 відповідач у відповідь на заяву про ознайомлення надав копію відео файлу де відображені події та обставини за яких, на думку відповідача, ОСОБА_1 порушив ПДР України.

25.04.2020 представник позивача направив на електрону адресу УПП у Вінницькій області клопотання про перенесення на іншу дату розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Вказане клопотання обґрунтовано обмеженою можливістю пересування по місту у зв`язку із установленим карантином на всій території України.

Однак, Відповідач знехтував обґрунтуваннями, які вказували на неможливість явки правопорушника на розгляд справи про адміністративне правопорушення та здійснив його розгляд за результатами чого була винесена оскаржувана постанова.

На думку позивача, відповідач фактично здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення з порушенням ч. 1 ст. 268 КУпАП.

ОСОБА_1 не була надана можливість подати свої докази, заперечення, дати пояснення з приводу своєї невинуватості. Позивач був позбавлений інспектором можливості бути присутнім при розгляді справи.

На думку позивача, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є незаконною та безпідставною, оскільки порушення позивачем правил дорожнього руху було вимушеним та вчиненим з метою уникнення ДТП, натомість сама постанова складена із суттєвими процесуальними порушеннями.

На підставі вищевикладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 08.04.2021 ОСОБА_1 поновлено строк звернення до суду з позовною заявою та відкрито провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та запропоновано відповідачу протягом 3 (трьох) днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду).

На виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, представником відповідачів було надіслано суду відзив. Зі змісту даного відзиву вбачається, що вимоги позивача є безпідставними. Так, 25.04.2020, інспектором УПП у Вінницькій області, командиром роти 1 батальйону 4 роти старшим лейтенантом поліції Гребенюком Я.М., було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2442757, якою Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення положень ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень. Як вбачається зі змісту постанови поліцейським встановлено що 14.04.2020, о 13 год. 06 хв. в м. Вінниця на перехресті вулиць Привокзальна - Брацлавська, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки VOLKSWAGEN TOUAREG НОМЕР_2 , на дорозі з двостороннім рухом, які мають дві смуги для руху в одному напрямку виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, чим порушив п. 11.4 ПДР України.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 2.9 (д) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Інспектор виніс постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 425 грн., відповідно до санкції статті.

Представник відповідача зазначив, що інспектор як посадова особа, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження зробив висновок про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Таким чином, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. З огляду на вказане представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Крім того, представник відповідача зазначив, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.12.2020 у справі №127/18300/20 вже досліджувались обставини справи щодо притягнення Позивача до адміністративної відповідальності відповідно до оскаржуваної постанови, та надано оцінку доказам, а саме відеозаписам із нагрудного реєстратора, реєстратора із автомобіля та відео які надала Вінницька міська рада «Безпечне місто», відповідно до яких встановлено, що вина Позивача доведена у повному обсязі. Постановою Сьомого апеляційного суду від 18.03.2021 змінено судове рішення лише в частині мотивів відмови у позові, оскільки Позивач звернувся до неналежного Відповідача.

Таким чином, на думку відповідача постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Борусевич С.Й. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача Цубер М.М. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на правомірність дій поліцейських при винесені оскаржуваної постанови.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 14.04.2020 о 13 год. 06 хв., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN TOUAREG, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Вінниця на перехресті вулиць Привокзальна та Брацлавська, на дорозі з двохстороннім рухом, які мають дві смуги для руху в одному напрямку виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, чим порушив п. 11.4 ПДР України, та скоїв правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно зі статтею 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: в тому числі передбачені частиною першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122 КУпАП.

За приписами частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до статті 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до частини другої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 14.04.2020 о 13 год. 06 хв., позивач керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN TOUAREG, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Вінниця на перехресті вулиць Привокзальна та Брацлавська, водій ОСОБА_1 , на дорозі з двохстороннім рухом, які мають дві смуги для руху в одному напрямку, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, чим порушив пункт 11.4 Правил дорожнього руху України за що передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно зі статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до пункту 11.4 ПДР України визначено на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до підпункту 9 частини першої статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 40 вказаного закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Суд звертає увагу на те, що на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, зазначеного в постанові ЕАМ №2442757, представником відповідача надано суду компакт-диск з відеозаписами із нагрудного реєстратора, реєстратора із автомобіля та відео, які надала Вінницька міська рада «Безпечне місто», із записом з місця події.

Так, з наявного відеозапису, що міститься в матеріалах справи, встановлено, що позивач, керуючи автомобілем VOLKSWAGEN TOUAREG д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по дорозі з двостороннім рухом, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, де зупинився та ввімкнув аварійну сигналізацію. Після чого до позивача під`їхав автомобіль патрульної поліції та ОСОБА_1 виходить з автомобіля. Після повідомлення працівниками поліції ОСОБА_1 про порушення ним правил дорожнього руху, останній повідомляє інспектору поліції причину виїзду на призначений для зустрічного руху бік дороги, пояснивши це тим, що через погодні умови, а саме дощ, який створив нібито погану видимість, він не побачив дорожню розмітку, та думав, що виїхав на острівець безпеки. Також на відео зафіксовано автобус за яким чітко проглядається транспортний засіб марки Lexus, який дуже повільно рухається вперед.

Оглянувши матеріали відеозапису, судом чітко встановлено, що ОСОБА_1 рухаючись на перехресті вулиць Привокзальна - Брацлавська, на дорозі з двостороннім рухом які мають дві смуги для руху в одному напрямку, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, чим порушив п. 11.4 Правил дорожнього руху України. Таким чином, факт вчинення правопорушення позивачем є доведеним, зокрема відеоматеріалом.

В судовому засіданні позивач пояснив, що він дійсно виїхав на смугу зустрічного руху, однак це пов`язано з недодержання правил дорожнього руху водієм автомобіля Lexus, який на дорозі для автомобілів почав рух заднім ходом, що прямо заборонено п.п. «ґ» п. 27.2 ПДР України. Тому він, з метою уникнення дорожньо-транспортної події та її наслідків був змушений виїхати на зустрічну смугу руху, що за вказаним умов виключає несення ним відповідальності за порушення ПДР України, яке було допущено вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом. Крім того, через складні погодні умови він не бачив дорожньої розмітки.

Проте, такі посилання позивача судом до уваги не приймаються, оскільки складні погодні умови не є підставою для порушення правил дорожнього руху. Крім того, з дослідженого в судовому засіданні відео слідує, що автомобіль Lexus не здійснює рух заднім ходом, а навпаки повільно рухається вперед, а тому необхідність виїзду на смугу зустрічного руху з метою уникнення вчинення ДТП не підтверджено належними та допустимими доказами.

Поряд з цим, як слідує з відеозапису подій, складні погодні умови, а саме дощова погода, ніяким чином не впливала на видимість дорожньої розмітки, якість якої надавала можливість контролювати рух автомобіля водієм.

За клопотанням позивача в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_3 , який суду пояснив, що він 14.04.2020 їхав в автобусі, номер якого не пам`ятає, та стоячи на задній площадці розглядав що відбувається навкруги. Зупинившись на світлофорі він побачив як біля вікон автобусу зупинився автомобіль, позаду якого їхав автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG. Автомобіль, який зупинився біля автобуса почав їхати назад, в зв`язку з чим автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG виїхав на зустрічну смугу в лівий бік, з метою уникнення ДТП. Зазначив, що розвитку подальших подій він не бачив.

Однак, судом не приймаються до уваги покази свідка ОСОБА_3 , оскільки такі покази спростовуються дослідженими в судовому засіданні відеозаписами.

Стосовно доводів позивача про недотримання відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та розгляд справи без його участі, суд зазначає наступне.

Частина перша статті 222 КУпАП передбачає, що органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі № 5-рп/2015 (надалі - Рішення) визначено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд у вказаному рішенні звернув увагу на те, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Як вбачається з матеріалів справи розгляд справи, за клопотанням позивача, розглядався не за місцем вчинення правопорушення, а за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення. Так, працівником поліції було задоволено клопотання позивача у зв`язку з чим розгляд справи було перенесено на 17.04.2020, про що повідомлено позивача. 16.04.2020 надійшло клопотання від позивача на адресу інспектора патрульної поліції командира роти батальйону УПП у м. Вінниці ДПП поліції Гребенюка Я.М. про чергове перенесення справи у зв`язку з введенням на території України карантинних обмежень, в зв`язку з чим розгляд справи було в черговий раз перенесено на 25.04.2020. Однак, 25.04.2020 позивач не з`явився на розгляд справи, натомість його представник, знову подав клопотання про відкладення розгляду справи. Так, позивач будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи втретє, а саме: 25.04.2020 о 20 год. 30 хв. до УПП у Вінницькій області не з`явився, після чого інспектором ОСОБА_2 о 20 год. 30 хв. цього ж дня було винесено постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення на правопорушника в розмірі 425 грн., відповідно до санкції статті.

Згідно з частиною першою та другою статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною першою статті 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

Вказаною нормою також передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Отже, доводи позивача щодо недотримання відповідачем норм КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови та розгляду справи про адміністративне правопорушення без його участі не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, оскільки процедурні порушення допущені суб`єктом владних повноважень при розгляді справи про адміністративне правопорушення не можуть бути обставиною, яка звільняє від відповідальності у разі підтвердження правопорушення.

Посилання представника позивача - адвоката Борусевича С.Й. на невідповідність у часі фіксації працівниками поліції правопорушення та фіксації спілкування працівників поліції з позивачем після його зупинки, що зафіксовано нагрудним реєстратором та реєстратором із автомобіля, судом встановлено наступне.

З наданих суду відеозаписів чітко вбачається, що працівниками поліції було зафіксоване правопорушення 14.04.2020 о 13:06 год., після чого працівники поліції під`їхали до автомобіля позивача та почали спілкуватися із ним та на даному відео, з персонального відео реєстратора працівника поліції вказано час 14:05 год., що на думку позивача не дає можливості чітко встановити час, коли відбулася сама подія. Як вбачається з оскаржуваної постанови дата та час вчинення позивачем правопорушення зазначена 14.04.2020 о 13:06 год., як і було зафіксовано на відео реєстраторі встановленому у службовому автомобілі працівників поліції.

Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, розбіжність у часі була зумовлена переведенням годинників в Україні на літній час, та не своєчасним переведенням часу на відео реєстраторі працівника поліції.

Разом з тим, дані обставини не спростовують факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, оскільки предметом розгляду справи є порушення правил дорожнього руху, а не дії працівників поліції, зокрема вчасне переведення ними годинника.

Варто зауважити, що згідно з п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю та здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач діяв у спосіб, передбачений законами України та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності. В той же час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки порушення позивачем Правил дорожнього руху України повністю доведено матеріалами справи. Працівником УПП у Вінницькій області, як уповноваженою особою Національної поліції, було правомірно винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КпАП України. При цьому, інспектор поліції Гребенюк Я.М. з`ясував всі обставини, які підлягають з`ясуванню та діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно - правовими актами. Відтак, винесена постанова серії ЕАК №2442757 від 25 квітня 2020 року винесена в межах повноважень та у спосіб встановлений законом.

Частиною третьою статтею 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналіз зазначених норм права та встановлені в судовому засіданні обставини дають суду підстави для висновку про правомірність винесеної відповідачем постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, а тому її необхідно залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, а також беручи до уваги те, що позовну заяву позивача залишено без задоволення, витрати позивача пов`язані зі сплатою судового збору слід залишити без відшкодування.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 9, 122, 222, 251, 258, 276, 280 КУпАП, ст.ст. 5, 9, 72-77, 90, 139, 143, 241-243, 246, 250, 271, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Постанову серії ЕАК №2442757 від 25.04.2020, винесену інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області Гребенюком Ярославом Миколайовичем, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідача: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Суддя: