Справа № 400/2673/20
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 р. № 400/2673/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:приватного підприємства виробничо-комерційної фірми "АН-ЯР", вул. Космонавтів, 142/1, м. Миколаїв, 54034

до відповідача:Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001

про:визнання протиправним та скасування рішення від 12.03.2020 № 61; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство виробничо-комерційна фірма "АН-ЯР" звернулося з позовом до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 12.03.2020 р. № 61, зобов`язання видати сертифікат відповідності закінченого будівництвом об`єкта.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що підстави для відмови у видачі сертифіката визначені законодавством, а тому відповідач не наділений повноваженнями діяти на власний розсуд. Оскаржуване рішення не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії та породжує його неоднозначне трактування. Відповідачу були надані всі необхідні документи щодо будівництва об`єкту і жодних зауважень щодо їх неповноти чи невідповідності чинному законодавству відповідачем не висловлено. Жодного обґрунтування причин відмови у видачі сертифіката позивачу не надано, чим фактично позбавлено його можливості усунути недоліки та повторно звернутись до органу державного архітектурно-будівельного контролю.

03.08.2020 р. відповідач подав відзив на позов (а. с. 31-40), в якому вказав, що видача сертифіката відповідності закінченого будівництвом об`єкта є дискреційними повноваженнями відповідача. Відповідачем були перевірені подані позивачем документи і встановлено відсутність документа, що підтверджує право власності або користування земельною ділянкою, ненадання в повному обсязі проектної та виконавчої документації. За результатом розгляду документів складено довідку, в якій зазначено які саме документи не надані. У зв`язку з тим, що при перевірці документів було встановлено недостовірні відомості в поданих документах та неподання документів, необхідних для прийняття рішення, відповідачем було прийнято рішення про відмову у видачі сертифікату. Отже, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством.

07.10.2020 р. відповідач подав додаток до відзиву (а. с. 69-75), де відзначив, що заява про видачу сертифіката подана позивачем 02.03.2020 р., а 04.03.2020 р. заступник начальника Управління Савчук О.С. прибув на об`єкт будівництва та витребував проектну документацію. Стосовно проектної та виконавчої документації встановлено неподання окремих документів, що є порушенням п. 4.8 ДБН А3.1-5:2016.

11.11.2020 р. позивач подав відповідь на відзив (а. с. 98-99), в якій звернув увагу на те, що п. 4.8 у ДБН А3.1-5:2016 відсутній, а тому його неможливо виконати чи порушити. Для отримання сертифіката необхідно лише два документа: заява та акт готовності об`єкта до експлуатації. Подання заявником інших документів не передбачено. Лише у випадку необхідності при виході на об`єкт посадова особа з`ясовує наявність виконавчої документації однак неподання виконавчої документації та матеріалів технічної інвентаризації разом із заявою не є підставою для відмови у видачі сертифіката. Відповідач не надав доказів направлення вимоги про необхідність надання документів, а тому відмова у видачі сертифіката є незаконною. Для отримання сертифікату не передбачено подання документів щодо власності чи користування земельною ділянкою. В акті готовності об`єкта до експлуатації позивач зазначив вичерпну інформацію щодо документа, який посвідчує право користування земельною ділянкою. Договір оренди земельної ділянки є діючим, орендні платежі сплачуються.

У зв`язку з відмовою позивача від частини позовних вимог, ухвалою від 23.02.2021 р. суд закрив провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання видати сертифікат відповідності закінченого будівництвом об`єкта "Нове будівництво магазину продовольчих та непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_1 проектній документації та підтвердження його готовності до експлуатації.

За клопотанням представників сторін справу розглянуто в письмовому провадженні.

Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач є замовником будівництва об`єкта "Нове будівництво магазину продовольчих та непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_1 .

28.02.2020 р. позивач заповнив заяву про видачу сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Заява зареєстрована відповідачем 02.03.2020 р. (а. с. 44).

До заяви додавалися заява про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та видачу сертифіката, а також акт готовності об`єкта до експлуатації (а. с. 4-11).

Заступником начальника Управління Савчуком О.С. складено довідку щодо розгляду документів, поданих для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, та видачі сертифіката (а. с. 48), в якій зазначено про ненадання під час перевірки документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката, а саме:

- станом на 11.03.2020 р. відсутній документ, що підтверджує право власності або користування земельною ділянкою;

- не надано в повному обсязі проектну документацію;

- не в повному обсязі надано виконавчу документацію відповідно до п. 4.8 ДБН А3.1-5:2016.

Крім того, у довідці вказано на недостовірні відомості у заяві про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та видачу сертифіката і в акті готовності об`єкта до експлуатації, а саме: у п. 7.13 акту готовності об`єкта до експлуатації від 26.02.2020 р.

Рішенням від 12.03.2020 р. № 61 відповідач відмовив у видачі сертифіката (а. с. 14). Підставою для відмови вказано виявлення недостовірних відомостей у поданих документах та неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката згідно з абз. 3, 4 п. 27 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 461 (далі Порядок № 461).

16.06.2020 р. позивач звернувся до відповідача з проханням надати інформаційну довідку та роз`яснити причини відмови у видачі сертифікату (а. с. 15).

Відповідач листом від 18.06.2020 р. направив позивачу довідку, а також зазначив про виявлені перевіркою порушення, що стали підставою для відмови у видачі сертифіката (а. с. 53-54).

23.09.2020 р. відповідач видав сертифікат відповідності закінченого будівництвом об`єкта № ІУ22 (а. с. 100).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України суд при розгляді справи про оскарження рішень суб`єкта владних повноважень перевіряє, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є:

1) верховенство права;

2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом;

3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами;

4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі;

5) обов`язковість судового рішення;

6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи;

7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом;

8) розумність строків розгляду справи судом;

9) неприпустимість зловживання процесуальними правами;

10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з оскаржуваного рішення про відмову у видачі сертифікату, в мотивувальній частині рішення Відповідач посилається на надання недостовірних відомостей позивачем (але жодним чином Відповідач не зазначає, які саме відомості є недостовірними), також Відповідач посилається на неподання Позивачем документів, не зазначаючи яких саме документів не подано.

Під час проведення судового засідання, Позивачем надано суду докази про наявність у нього та своєчасне подання відповідачу необхідного переліку документів для прийняття об`єкта в експлуатацію.

Посилання відповідача на здійснення експлуатації об`єкта недобудови, Відповідачем ніяким чином суду не доведено.

Діючим законодавством чітко встановлено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів являється окремою, хоча і невід`ємною стадією процесу щодо проектування та будівництва об`єктів.

Механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначений Порядком № 461. Пунктом 23 цього Порядку встановлено, що Сертифікат видається органом державного архітектурно-будівельного контролю за формою, наведеною у додатку 7 до цього Порядку. Відповідно до п. 27 Порядку № 461 підставою для відмови у видачі сертифіката є: 1) неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката; 2) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах; 3) невідповідність об`єкта проектній документації на будівництво такого об`єкта та/або вимогам будівельних норм, стандартів і правил.

У разі прийняття рішення про відмову у видачі сертифіката орган державного архітектурно-будівельного контролю надсилає замовнику (його уповноваженій ним особі; протягом десяти робочих днів з дати реєстрації заяви рішення з обґрунтуванням причин відмови за формою згідно з додатком 11 до цього Порядку.

Після усунення недоліків, що стали підставою для прийняття рішення про відмову у видачі сертифіката, замовник може повторно звернутися до органу державного архітектурно-будівельного контролю для видачі сертифіката.

Вказані приписи узгоджуються з нормами ч. 7 ст. 39 Закону України "Про |регулювання містобудівної діяльності" щодо вичерпних підстав відмови у видачі сертифіката.

В оскаржуваному рішенні не зазначено які відомості є недостовірними, яких документів не вистачає та які помилки необхідно усунути Позивачеві. Суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, а відтак, належить скасуванню.

Підстави для відмови у видачі сертифіката визначені законодавством це обставини, які повинні бути перелічені в рішенні про відмову, Відповідач не наділений повноваженнями діяти на власний розсуд.

Оскаржуване рішення Управління державного архітектурно-будівельного контролю не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії та породжує його неоднозначне трактування.

У своїй постанові від 05.03.2020 р. у справі № 640/467/19 Верховний Суд визначив вимоги до індивідуально-правових актів, які породжують права та обов`язки осіб. «Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав прийняття (фактичних і юридичних) таких актів, а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.»

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав платіжне доручення про сплату судового збору за одну позовну вимогу в сумі 2102,00 грн (а. с. 18), що й підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. За другу позовну вимогу позивачем сплачено 2102,00 грн, однак на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не повертається у випадку відмови позивача від позову.

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов приватного підприємства виробничо-комерційної фірми "АН-ЯР" (вул. Космонавтів, 142/1, м. Миколаїв, 54034, ідентифікаційний код 30333355) до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 41256954) про визнання протиправним та скасування рішення від 12.03.2020 р. № 61 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради від 12.03.2020 р. № 61 про відмову у видачі сертифіката.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 41256954) судовий збір у сумі 2102,00 грн (дві тисячі сто дві грн 00 коп.) на користь приватного підприємства виробничо-комерційної фірми "АН-ЯР" (вул. Космонавтів, 142/1, м. Миколаїв, 54034, ідентифікаційний код 30333355).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 31.05.2021 р.

Суддя Н.В. Лісовська