Справа № 640/3843/20
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року м. Київ № 640/3843/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

14.02.2020 ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (далі - ГУ ДПС), у якій з урахуванням уточненої позовної заяви, просить:

- визнати протиправною відмову ГУ ДПС у поверненні сплаченого нею єдиного внеску за 2017 - 2019 роки;

- зобов`язати ГУ ДПС повернути сплачений нею єдиний соціальний внесок за 2017 - 2019 роки, та перерахувати кошти у розмірі 29 293,44 грн за такими реквізитами: IBAN НОМЕР_1 .

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 зазначила, що відмова відповідача повернути єдиний соціальний внесок за 2017 - 2019 роки є протиправною, оскільки позивач не мала сплачувати такий внесок, з огляду на те, що у вказаний період вона працювала на посаді юрисконсульта в Управлінні поліції охорони в м. Києві, і відповідно належним способом захисту порушеного права є повернення їй сплачених грошових коштів.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2020 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У відзиві на позовну заяву представник ГУ ДПС вказує на відсутність підстав для її задоволення з огляду на те, що особи, які проводять незалежну професійну діяльність та одночасно є найманими працівниками (застрахованими особами), не звільняються від сплати єдиного соціального внеску за себе як самозайнятої особи.

Позивачем подано відповідь на відзив, а відповідачем заперечення.

Отже суд, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, встановив наступне.

З наданої суду копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 5036 видно, що на підставі рішення Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 20.06.2012 №25-18-26 ОСОБА_1 має право на заняття адвокатською діяльністю.

Як вбачається з наданої суду копії довідки про взяття на облік платника податків від 01.10.2012 №239, позивач з 01.10.2012 взята на облік у Державній податковій інспекції у Деснянському районі міста Києва, як платник податків.

Відповідно до наданої суду копії довідки Управління поліції охорони в місті Києві від 24.01.2020 за № 30-43/29/4-2020, ОСОБА_1 з 19.04.2004 по 06.11.2015 працювала в Управлінні Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, та з 07.11.2015 по теперішній час працює юрисконсультом відділу правового забезпечення Управління поліції охорони в місті Києві.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач є застрахованою особою та отримує заробітну плату за місцем роботи, з якої сплачусь податок з доходів фізичних осіб.

У відповідності до наданої суду копії витягу з Єдиного реєстру адвокатів України серії АА №020147 від 03.05.2018 право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_1 припинено на підставі заяви останньої від 03.05.2018.

Згідно з наданими суду копіями фіскальних чеків позивачем на рахунок Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві 05.04.2018, 10.04.2018, 16.04.2018, 18.04.2018, 06.07.2018, 05.10.2018, 16.01.2019, 02.04.2019, 19.07.2019, 11.10.2019, 15.01.2020 сплачено єдиний внесок за 2017 рік - 8448, 00 грн, 2018 рік - 9828, 72 грн, 2019 - 11016, 72 грн. В загальному розмірі 29293, 44 грн.

Зокрема, 17.10.2019 позивач звернулась до ГУ ДФС із заявою, у якій просила повернути спалений нею єдиний внесок за 2017 рік, 2018 рік, 2019 (перший - третій квартали).

Листом від 31.10.2019 №600/адв/26-15-33-09-10 ГУ ДПС повідомило повивача про відсутність правових підстав для повернення зазначених вище коштів, з огляду на те, що особи, які проводять незалежну професійну діяльність та одночасно є найманими працівниками (застрахованими особами), не звільняються від сплати єдиного соціального внеску за себе як самозайнятої особи. При цьому, відповідач вказує на те, що особи, які провадять незалежну професійну діяльність зобов`язані подавати щодо себе звіт щодо сум нарахованого єдиного внеску незалежно від того чи ведуть вони таку діяльність чи ні.

Не погоджуючись з відповіддю відповідача та вважаючи таку відповідь індивідуальною податковою консультацією, яка є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернулась до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України (далі - ПК) в частині компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб щодо адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Законом України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI).

Так, відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Пункт 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 ПК України дає визначення поняттю «працівник» - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з абзацом другим пункту 1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI до платників єдиного внеску віднесено також осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:

для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відносини щодо сплати єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення підприємницької діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом №2464-VI не врегульовано.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є самозайняті особи, зокрема, адвокати, які здійснюють адвокатську діяльність індивідуально. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності індивідуально та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем. Інше тлумачення правових норм, якими врегульована сплата єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і мають свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та які одночасно перебувають у трудових відносинах в межах цієї діяльності, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм Закону №2464-VI був зроблений Верховним Судом в постанові від 27.11.2019 у справі №160/3114/19 та в подальшому підтриманий, зокрема в постанові від 04.12.2019 в адміністративній справі №440/2149/19.

Таким чином, у 2017-2019 роках мета збору єдиного внеску для позивача досягнута за рахунок сплати відповідних коштів її роботодавцем. Тобто, у вказаний період позивач не мала обов`язку сплачувати єдиний внесок.

При цьому, судом встановлено факт сплати позивачем єдиного внеску за період 2017-2019 роки в розмірі 29293,44 грн за відсутності у неї відповідного обов`язку.

Наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 №6 затверджено Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.02.2016 за №193/28323 (Порядок №6).

Пункт 3 Порядку №6 визначає:

- неналежний Платник - платник, з рахунку якого здійснено помилкове списання коштів та/або який не є платником єдиного внеску;

- помилково сплачені суми єдиного внеску - суми Коштів, які на певну дату зараховані на невідповідний рахунок 3719 та/або сплачені з рахунку неналежного Платника;

- рахунок 3719 - відповідні небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 «Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування», відкриті в органах Державної казначейської служби України.

Таким чином, сплачені позивачем суми єдиного внеску за 2017-2019 роки у розмірі 29293,44 грн за відсутності у неї відповідного обов`язку, вважаються сплаченими помилково.

Згідно підпункту 1 пункту 5 Порядку №6 повернення Коштів здійснюється у випадку надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на відповідний рахунок 3719.

Відповідно пункту 6 Порядку №6 повернення Коштів здійснюється на підставі заяви Платника про таке повернення (далі - Заява).

У випадках, передбачених підпунктами 1, 2 та 4 пункту 5 цього Порядку, Заява подається до органу доходів і зборів, на рахунок якого сплачено Кошти, за формою, визначеною у додатку 1 до цього Порядку.

Згідно пункту 7 Порядку №6 у разі надходження Заяви про повернення Коштів з рахунку 3719 підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати реєстрації Заяви проводить перевірку наданої Платником інформації.

Заява залишається без задоволення у таких випадках:

- невідповідність Заяви формі, визначеній у додатку 1 до цього Порядку;

- недостовірність викладеної у Заяві Платника інформації;

- подання Заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску;

- наявність у Платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій.

У разі відмови в задоволенні Заяви про повернення Коштів з рахунку 3719 Платнику єдиного внеску підрозділом органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, надається повідомлення за підписом посадової особи із зазначенням причин відмови.

У разі задоволення Заяви про повернення Коштів з рахунку 3719 підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, передає Заяву з відміткою про підтвердження повернення Коштів до підрозділу органу доходів і зборів, відповідального за ведення обліку платежів та складання звітності.

Підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення обліку платежів та складання звітності, у строк не більше ніж три робочих дні з дня отримання Заяви з відміткою про підтвердження повернення Коштів, на підставі даних інформаційної системи готує висновок за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку (далі - Висновок) та два примірники Реєстру висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску (далі - Реєстр висновків) за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку. Висновки реєструються в журналі обліку висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку та протягом одного робочого дня від дати їх реєстрації разом з примірником Реєстру висновків передаються до підрозділу органу доходів і зборів, відповідального за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку.

Згідно пункту 8 Порядку №6 на підставі Висновку та у строк не пізніше ніж три робочих дні з дня його реєстрації підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, нижчого рівня оформлює розрахунковий документ на повернення Коштів з рахунку НОМЕР_2 , на який їх було сплачено, та направляє його відповідному управлінню (відділенню) Державної казначейської служби України у районі, районі у місті, місті обласного, республіканського значення (далі - управління (відділення) Казначейства).

Управління (відділення) Казначейства на підставі розрахункового документа органу доходів і зборів нижчого рівня перераховує Кошти за рахунок поточних надходжень за день з відповідного рахунку 3719 на рахунок Платника, зазначений у Заяві, відкритий у банку або органі Казначейства.

За змістом листа ГУ ДПС від 31.10.2019 №600/адв/26-15-33-09-10 підставою для відмови позивачу у повернення помилково сплачених коштів слугувала недостовірність, на думку відповідача, викладеної у Заяві Платника інформації.

Так, у вказаному листі відповідач зазначає про те, що позивач не звільнена від сплати єдиного внеску, а тому відсутні підстави для повернення сплачених нею коштів в рахунок єдиного внеску за 2017-2019 роки. У ході розгляду даної справи суд дійшов висновку про необґрунтованість таких доводів відповідача та протиправність спірної відмови.

При цьому, відповідач не зазначає про невідповідність заяви формі, визначеній у додатку 1 до Порядку №6, подання заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску, наявність у позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій. Відтак, відсутні підстави вважати наявними такі обставини.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що з огляду на встановлену судом протиправність спірної відмови та відсутність інших перешкод для повернення позивачу помилково сплаченого єдиного внеску, належним та ефективним способом захисту права позивача порушених спірною відмовою буде зобов`язання ГУ ДПС повернути ОСОБА_1 сплачений нею єдиний соціальний внесок за 2017-2019 роки.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частинами 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно, беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача здійсненні нею судові витрати.

Згідно із квитанцією від 12.02.2020 № 6878-С2АН-86АО-С401, яка містяться в матеріалах справи позивач сплатила судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 840, 80 грн, які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС.

На підставі викладеного, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Державної податкової служби у місті Києві у поверненні ОСОБА_1 сплаченого нею єдиного внеску за 2017 - 2019 роки.

Зобов`язати Головного управління Державної податкової служби у місті Києві повернути ОСОБА_1 сплачений нею єдиний соціальний внесок за 2017 - 2019 роки, та перерахувати кошти у розмірі 29 293,44 грн за такими реквізитами: IBAN НОМЕР_1 .

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 840, 80 грн згідно із квитанцією від 12.02.2020 № 6878-С2АН-86АО-С401.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ).

Відповідач - Головне управління Державної податкової служби у місті Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 43141267).

Суддя О.М. Чудак