Справа № 420/9230/20
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9230/20
01 червня 2021 року м. Одеса
У провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилася адміністративна справа ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач, уточнивши позовні вимоги, просила:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в перерахунку та поновлені виплати пенсії за віком за період з 07.10.2009р. по 02.04.2018р., невиплаті пенсії у встановленому законом розмірі, починаючи з 02.04.2018р., зупиненні виплати з 01.03.2020р.;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та поновити виплату позивачу пожиттєво пенсії за період з 07.10.2009р. по 02.04.2018р. шляхом її призначення знову, на рівних з іншими громадянами України умовах, відповідно з нормами Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003р. №1058-ІV, з урахуванням змін у пенсійному законодавстві, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, на підставі документів, наявних у пенсійній справі, із застосуванням при розрахунку розміру пенсії за період з 07.10.2009р. по 02.04.2018р. показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якого сплачені страхові внески, за 2017-2019 роки 7763,17 грн., доплатою за наднормативний стаж 15 років, не нижче мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого на момент фактичного виконання судового рішення (2020 р.), з виплатою усіх підвищень, надбавок і доплат, передбачених пенсійним законодавством України на момент поновлення та виплати пенсії, проведенням індексації та осучасненням пенсії, відповідно до пенсійної реформи України, компенсацією втрати доходів за затримку виплати пенсії чи її невиплати у належному розмірі, за період з 07.10.2009р. по день фактичного виконання рішення, з урахуванням раніше виплачених сум, одним платежем на визначений позивачем банківський рахунок;
провести перерахунок позивачу пенсії за віком, починаючи з 02.04.2018р. по день фактичного виконання рішення, на рівні з іншими громадянами України умовами, відповідно до норм Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003р. №1058-ІV з урахуванням змін у пенсійному законодавстві, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, на підставі документів, наявних у пенсійній справі, із застосуванням при розрахунку розміру пенсії показника середньої заробітної плати (доходу в Україні), з якої сплачено страхові внески, за 2016-2018 роки 3764,40 грн., з оцінкою одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, доплатою з понаднормативний стаж 15 років, з виплатою усіх підвищень, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, індексації та осучасненням пенсії, відповідно до пенсійної реформи України, компенсацією втрати доходів за затримку виплати пенсії чи її невиплати у належному розмірі, з урахуванням раніше виплачених сум, одним платежем на визначений позивачем банківський рахунок;
відповідно до п.1 ч.2 ст. 371 КАС України допустити негайне виконання рішення суду у повному обсязі заявлених позовних вимог, шляхом стягнення одним платежем всієї суми боргу, починаючи з 07.10.2009р. по день фактичної виплати;
відповідно до ч. 6 ч. 245 КАС України, ч.1 ст. 382 КАС України зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області в 14-денний строк надати до суду звіт про виконання судового рішення, зверненого до негайного виконання.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2020р. позов задоволено частково:

визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо застосування показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 , призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі № 815/2507/18;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з 02.04.2018р. із застосуванням показника середньої заробітної плати та величини оцінки одного року страхового стажу відповідно до пп. 4-4 п.4 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням вже отриманих сум пенсії, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовлено.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.11.2020р.

визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у компенсації втрати частини грошових доходів за період з 29.11.2018 р. по 11.02.2019р. у зв`язку з порушенням термінів виплати сум, присуджених рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі №815/2507/18;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 29.11.2018 р. по 11.02.2019р. у зв`язку з порушенням термінів виплати сум, присуджених рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі № 815/2507/18, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 р., з урахування висновків суду;

в іншій частині вимог відмовлено.

26.05.2021р. (вх. №26842/21) до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 , в якій заявник просить визначити спосіб виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.01.2020р. у справі № 420/9230/20 шляхом зобов`язання відповідача виплачувати пенсію позивачу пожиттєво на визначений ним банківський рахунок № НОМЕР_2 в АТ Державний експортно-імпортний банк (Укрексімбанк), згідно наданої представником позивача за довіреністю заяви від 08.07.2020р. про виплату пенсії на банківський рахунок.

В обґрунтування заяви зазначено, що при прийнятті рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2020р. у справі № 420/9230/20 не вирішено вимог позивача в частині визначення способу виконання рішення суду шляхом виплати пенсії на вказаний позивачем банківський рахунок. З урахуванням приписів ч.1 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне державне страхування» пенсія виплачується щомісячно за вказаним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України. Порядком виплати пенсій і грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 р. № 1596, визначений механізм виплати та отримання пенсії громадянами за місцем їх фактичного проживання, проте вказаний порядок не може бути застосовано до осіб, що проживають закордоном, оскільки звужують їх право на пенсійне забезпечення.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшли письмові заперечення (вх. № 14724/21 від 31.05.2021р.), в яких в обґрунтування правової позиції зазначено, що пенсіонерам, які фактично не проживають на території України, виплата пенсії проводиться відповідно до Порядку виплати пенсій і грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 р. № 1596, відповідно до п. 10 якого заяву про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка подається особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України. Враховуючи, що позивачем не пройдено ідентифікацію та верифікацію, відсутні підстави для виплати пенсії на вказаний у заяві банківський рахунок.

Ухвалою від 27.05.2021р. призначено розгляд заяви на 01.06.2021 р. о 10 год. 30 хв. з повідомленням учасників справи.

До судового засідання 01.06.2021 р. сторони, належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання, явку не з`явились, представників не забезпечили.

27.05.2021 р. (вх. №TG/14390/21) від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності представника.

Згідно ч. 2 ст. 378 КАС України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

На підставі ч. 3 ст.194, ч.9 ст. 205, ч. 2 ст.378 КАС України суд вирішив здійснювати розгляд заяви у порядку письмового провадження.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для зміни способу та порядку виконання, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що не передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно ч. 2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

За визначенням, наведеним в ст. 1 Закону №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст.47 Закону №1058-ІV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1596 від 30.08.1999 р. (далі - Порядок №1596), визначено механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів, шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги в уповноважених банках.

Уповноваженими банками, згідно з п.2 Порядку №1596 є банки, визначені переможцями конкурсу на право виплати пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ через поточні рахунки відповідно до Порядку проведення конкурсного відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. №1231.

Виплата пенсій та грошової допомоги відповідно до цього Порядку здійснюється за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувачів в населених пунктах у межах України, в яких функціонують вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо) (п. 4 Порядку №1596).

Як зазначено в п. 6 Порядку №1596 одержувачі самостійно обирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

Згідно з нормами пунктів Порядку №1596:

- між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін (п. 9);

- заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку(п. 10);

- органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення на підставі заяв, передбачених пунктом 10 цього Порядку, складають: списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - списки) згідно з додатком 2 у двох примірниках; опис списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - опис) згідно з додатком 3 у трьох примірниках (п.12).

- списки у двох примірниках за один день до початку кожного виплатного періоду, за який виплачується пенсія та грошова допомога, подаються органами Пенсійного фонду та органами соціального захисту населення відповідним установам уповноважених банків разом з двома примірниками описів (п. 13);

- на підставі складених документів органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення проводять протягом місяця за датами у межах виплатного періоду перерахування уповноваженим банкам коштів, необхідних для виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки одержувачів (п. 14).

Таким чином, норми ст. 47 Закону №1058-ІV визначають можливість виплати пенсії через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 6 Порядку №1596 визначено, що пенсіонери самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

Пунктом 10 Порядку №1596 визначено, що заява про виплату пенсії подається:

- одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України;

- приймається органом Пенсійного фонду від установи уповноваженого банку.

Аналогічні положення закріплені у Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі Порядок №22-1).

Під час розгляду справи судом встановлено наявність відкритого поточного рахунка на ім`я позивача, що не є спірним в межах розгляду даної справи.

Суд зазначає, що доводи відповідача про те, що заява має бути подана до пенсійного фонду тільки позивачем особисто не просто звужує конституційне право на звернення допомогою через уповноваженого представника відповідно до Закону України «Про звернення громадян», а й взагалі унеможливлює право пенсіонера, який проживає за кордоном, на отримання пенсії, оскільки її виплата проводиться на відділення поштового зв`язку на території України, а позивач фізично перебуває закордоном.

Вказані норми Порядку №1596 звужують право позивача на пенсію у порівнянні з нормами, викладеними у спеціальному Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що має вищу юридичну силу.

Суд звертає увагу, що пенсія виплачувалась на банківські рахунки, відкриті на ім`я позивача до припинення виплати пенсії, яка згодом за рішенням суду була поновлена.

Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем була дотримана вимога щодо особистої подачі заяви про виплату пенсії на банківський рахунок через уповноваженого представника за довіреністю, посвідченою у встановленому порядку.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що суд може змінити спосіб і порядок виконання рішення лише: 1) у виняткових випадках; 2) за наявності обставин, що ускладнюють його виконання або роблять його неможливим; 3) за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів реалізації (виконання) рішення саме в разі неможливості його виконання у спосіб і порядок, встановлений раніше.

Таким чином, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду або ж відмовити по даному питанню, не змінюючи при цьому його змісту.

За приписами ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За правилами ст. 19 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобов`язань за Конвенцією та протоколами до неї, створюється Європейський суд з прав людини. Він функціонує на постійній основі.

Статтею 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що Високі Договірні Сторони зобов`язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

У справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини вказав, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

У пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини "Матківська проти України" від 12 березня 2009 року (заява № 38683/04) зазначено про те, що судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

У пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини "Воротнікова проти України" від 14 лютого 2008 року (заява № 1225/02) зазначено про те, що виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02)).

На підставі викладеного, враховуючи вищевказані обставини встановлені судом, що унеможливлюють виконання судового рішення в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 , а спосіб і порядок про який просить заявник ніяким чином не вплине і не змінить судове рішення, суд вважає необхідним задовольнити дану заяву та змінити спосіб та порядок виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2020р. та додаткового рішення від 06.11.2020р. у справі № 420/9230/20 шляхом зобов`язання відповідача виплатити пенсію позивачу на визначений ним банківський рахунок № НОМЕР_2 в АТ Державний експортно-імпортний банк (Укрексімбанк), згідно наданої представником позивача за довіреністю заяви від 08.07.2020р. про виплату пенсії на банківський рахунок.

Разом з тим, викладені у заяві представника ОСОБА_1 від 26.05.2021р. (вхід. № 26842/21) вимоги про зобов`язання відповідача виплачувати пенсію позивачу пожиттєво на визначений ним банківський рахунок суд вважає передчаснини, необґрунтованими та такими, що не узгоджуються з приписами КАС України, оскільки у спірних правовідносинах виплату пенсії позивачу ще не проведено та такі вимоги гуртуються на припущенні щодо можливого порушення прав позивача на отримання пенсії у майбутньому, тому задоволення вимог у вказаній частині буде свідчити про вирішення спору на майбутнє, що не узгоджується із завданням адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 248, 256, 295-297, 378 КАС України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 від 26.05.2021р. (вхід. № 26842/21), задовольнити частково.

Встановити подальший порядок виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2020р. та додаткового рішення від 06.11.2020р. у справі № 420/9230/20 шляхом зобов`язання відповідача виплатити пенсію позивачу на визначений ним банківський рахунок № НОМЕР_2 в АТ Державний експортно-імпортний банк (Укрексімбанк), згідно наданої представником позивача за довіреністю заяви від 08.07.2020р. про виплату пенсії на банківський рахунок.

В іншій частині заяви, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала оскаржується в порядку та строки ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Г.П. Самойлюк