Справа № 160/6710/21
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2021 року Справа № 160/6710/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
У квітні 2021 року позивач звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати неправомірними дії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови в призначені їй пенсії з 24.12.2020 року та не зарахуванню до стажу роботи періоди з 16.08.1977 р. - 15.11.1977 р., з 01.06.1978 р. - 02.03.1980 р., з 10.04.1983 р. - 22.08.1985 р., з 05.09.1986 р. - 23.04.1987 р., з 24.04.1987 р. - 03.10.1994 р., з 04.10.1994 р. - 21.02.1996 р., з 22.02.1996 р. - 26.08.1997 р., з 09.05.1999 р. - 02.03.2000 р., трудової книжки від 09.12.1977 року на її ім`я;
- зобов`язати Головне управління ПФУ включити до стажу, що дає право на призначення пенсії на загальних підставах період її роботи 16.08.1977 р. - 15.11.1977 р., з 01.06.1978 р. - 02.03.1980 р., з 10.04.1983 р. - 22.08.1985 р., з 05.09.1986 р. - 23.04.1987 р., з 24.04.1987 р. - 03.10.1994 р., з 04.10.1994 р. - 21.02.1996 р., з 22.02.1996 р. - 26.08.1997 р., з 09.05.1999 р. - 02.03.2000 р., визнати, що трудова книжка від 09.12.1977 року на її ім`я належить їй та нарахувати, призначити та виплачувати їй, в порядку Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсію за віком з 24 грудня 2020 року.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що вона зверталася до відповідача з заявами про призначення пенсії, проте пенсійний орган відмовив їй у призначенні пенсії за вислугу років. Так як періоди її роботи, відповідно до трудової книжки, неможливо зарахувати та її трудова книжка є недійсною, адже в ній зазначено прізвище « ОСОБА_2 », хоча в свідоцтві про шлюб « ОСОБА_3 ». Також відповідачем не приймається до уваги її трудова книжка, дата заповнення 09.12.1977 р. на ім`я ОСОБА_4 (російською мовою). Позивач з даними діями відповідача погодитися не може, у зв`язку з чим була змушена звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2021 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
На виконання вимог ухвали суду 28.05.2021 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач дійсно зверталася до пенсійного органу, проте відділом призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області їй було надано пояснення, що періоди роботи відповідно до трудової книжки неможливо зарахувати і трудова книжка є недійсною, адже в ній зазначено прізвище « ОСОБА_2 », хоча в свідоцтві про шлюб записано « ОСОБА_3 ». Зважаючи на викладене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Керуючись приписами ст.263 КАС України, суд ухвалив розглянути адміністративну справу без повідомлення учасників справи, у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з досягненням пенсійного віку, 24.12.2020 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області з заявою про призначення пенсії за віком.
Своїм рішенням від 10.02.2021 року № 0400-010010303-8/8453 відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області відмовив в призначенні пенсії за віком у зв`язку з тим, що за наданими документами страховий стаж позивача складає 8 років 2 місяці 12 днів. Проте, до стажу роботи не враховані періоди роботи до 01.04.2002 року, оскільки трудова книжка є недійсною (в трудовій книжці зазначено прізвище ОСОБА_2 , а в свідоцтві про шлюб ОСОБА_3 ).
Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).
Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058-IV).
Абзацом 2 частини 1 статті 26 Закону України № 1058-IV визначено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 26 років при призначенні пенсії (період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року).
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок № 637).
Положеннями пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Порядку №22-1 визначено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (п.4.7 Порядку №22-1).
Згідно з ст.62 Закону №1788-XII та ч.1 ст.48 КЗпП України, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Так, відповідно до трудової книжки серії позивач у спірних періодах працювала:
- з 16.08.1977 р. по 15.11.1977 р. - принята призаводской свеклопункт сезонним оператором проовотворщиком лаборатории;
- з 01.06.1978 р. по 02.03.1980 р. - прийнята різноробочою на сезон заготівель та переробки овочів;
- з 10.04.1983 р. по 22.08.1985 р. - зачислена на должность санитарки
терапевтического отделения;
- з 05.09.1986 р. - 23.04.1987 р. принята в Синельниковский райпотребсоюз в
- з 24.04.1987 р. по 03.10.1994 р. принята на должность младшего продавца;
- з 04.10.1994 р. по 21.02.1996 р. принята почтальйоном Зайцевского отделения
связи;
- з 22.02.1996 р. по 26.08.1997 р. принята по переводу почтальеном ОС Зайцево;
- з 09.05.1999 р. по 02.03.2000 р. розпочата виплата допомоги по безробіттю.
З наданої позивачем трудової книжки вбачається, що на титульній сторінці вона містить запис її прізвища, ім`я, по батькові, дату народження, записи про освіту, професію, дату заповнення, підпис власника трудової книжки, підпис особи, яка відповідальна за видачу трудової книжки; в розділі Відомості про роботу вона містить відповідні записи про її роботу.
Так, на титульній сторінці трудової книжки дійсно міститься запис ОСОБА_5 / ОСОБА_6 , який в подальшому було виправлено на ОСОБА_7 .
Як видно з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища позивач мала дошлюбне прізвище ОСОБА_5 , після укладання шлюбу 10.06.1979 р. ОСОБА_3 .
З огляду на викладене, суд враховує, що під час заповнення трудової книжки позивача 09.12.1977 рік, записи в ній проводилися російською мовою, а отже написи « ОСОБА_8 » є тотожніми « ОСОБА_1 », а отже суд доходить до висновку що дана трудова книжка належить позивачу.
Разом з тим, суд звертає увагу, що відсутність будь-якої інформації від підприємства не може бути наслідком позбавлення позивача права на призначення їй пенсії за віком, враховуючи, що остання має необхідний стаж, який підтверджується записами у трудовій книжці та іншими документами.
Пунктом 1 Порядку № 637 також передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (п.20 Порядку № 637).
Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України Про трудові книжки працівників від 27.04.1993 року №301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
Отже, чинним законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Вказану позицію підтримує Верховний Суд в постанові від 06.02.2018 року по справі №677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (у редакції протоколів № 11 та № 14 (04 листопада 1950 року)) визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І цієї Конвенції.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).
Отже, суд вважає, що вищевказані відомості є повними та достатніми, всі записи засвідчені печатками підприємства, тобто, відомості, зазначені в трудовій книжці позивача, підтверджують наявність в неї стажу роботи з 16.08.1977 р. по 15.11.1977 р., з 01.06.1978 р. по 02.03.1980 р., з 10.04.1983 р. по 22.08.1985 р., з 05.09.1986 р. по 23.04.1987 р., з 24.04.1987 р. по 03.10.1994 р., з 04.10.1994 р. по 21.02.1996 р., з 22.02.1996 р. по 26.08.1997 р., з 09.05.1999 р. по 02.03.2000 р., а враховуючи надані позивачем документи, посилання відповідача на недійсність трудової книжки не може бути підставою для відмови у врахуванні вказаних періодів роботи позивача.
Щодо позовних вимог про визнання, що трудова книжка від 09.12.1977 року на її ім`я належить позивачу та нарахувати, призначити та виплачувати їй, в порядку Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсію за віком з 24 грудня 2020 року, суд зазначає наступне.
Статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Враховуючи викладене, суд вважає що для забезпечення позивача на отримання належної пенсії слід лише зобов`язати відповідача повторно розглянути її заяву про призначення пенсії за віком від 24.12.2020 р. з урахуванням висновків суду, а у задоволенні решти позову в цій частині відмовити.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про задоволення частково позовної заяви, з викладених вище підстав.
Згідно з ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи, що позовну заяву задоволено частково, слід повернути позивачу частину судових витрат по справі в розмірі 454 грн. (908 грн. : 2).
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250, 263 КАС України, суд, -
Позовну заяву задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначені ОСОБА_1 пенсії з 24.12.2020 року та не зарахуванню до стажу роботи періоди з 16.08.1977 р. по 15.11.1977 р., з 01.06.1978 р. по 02.03.1980 р., з 10.04.1983 р. по 22.08.1985 р., з 05.09.1986 р. по 23.04.1987 р., з 24.04.1987 р. по 03.10.1994 р., з 04.10.1994 р. по 21.02.1996 р., з 22.02.1996 р. по 26.08.1997 р., з 09.05.1999 р. по 02.03.2000 р., відповідно до трудової книжки від 09.12.1977 року на її ім`я.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області включити до стажу, що дає право на призначення пенсії на загальних підставах період роботи ОСОБА_1 : з 16.08.1977 р. по 15.11.1977 р., з 01.06.1978 р. по 02.03.1980 р., з 10.04.1983 р. по 22.08.1985 р., з 05.09.1986 р. по 23.04.1987 р., з 24.04.1987 р. по 03.10.1994 р., з 04.10.1994 р. по 21.02.1996 р., з 22.02.1996 р. по 26.08.1997 р., з 09.05.1999 р. по 02.03.2000 р.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за вислугу років, відповідно до ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дати первинного звернення, а саме з 24.12.2020 року, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовної заяви відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма