Справа № 320/1238/21
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 року м. Київ № 320/1238/21

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - суддя Журавель В.О.,

при секретарі судового засідання - Кірсенко А.І.,

за участю:

представника позивача - Степанюк О.В.,

представник позивача - Юхименко Ю.І.,

представника відповідача - Шабатіна І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Буд-Гарант" до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство "Буд-Гарант" (далі - позивач) з позовом до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати постанову про застосування адміністративного-господарського штрафу №220470 від 6 жовтня 2020 р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач порушив порядок розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, внаслідок чого позивача було позбавлено права на захист під час розгляду вказаної справи. Позивач не був належним чином повідомлений про розгляд справи, тому не зміг подати свої заперечення щодо вказаного факту порушення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 8 лютого 2021 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі з проведенням судового засідання.

25 березня 2021 р. до суду надійшов відзив від відповідача, в якому він позову не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Стверджує, що за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача марки DAF номерний знак НОМЕР_1 було встановлено, що навантаження на строєну вісь склало 23,2 т при нормально допустимому - 22 т. Повідомленням від 1 жовтня 2020 р. позивачу було направлено виклик для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 6 жовтня 2020 р., що відповідає розумному терміну даного виду листування. Вказує, що відсутність позивача на розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт не позбавляє особу спростовувати вину в суді та у зв`язку з цим не може бути самостійною підставою для скасування спірної постанови. Вважає, що посадові особи відповідача правомірно прийняли постанову відповідно до вимог чинного законодавства.

У судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Стверджує, що позивач не був вчасно повідомлений відповідачем про дату, час та місце розгляду справи щодо нього, тому не зміг подати свої заперечення щодо факту порушення. Повідомлення про розгляд справи позивач отримав у день її розгляду 6 жовтня 2020 р. вже після його завершення. Вважає, що за таких обставин відповідач не мав права приймати оскаржувану постанову без участі уповноваженого представника позивача. Звернула увагу, що посадовими особами відповідача автомобіль позивача зважували двічі, при цьому лише за фактом першого зважування було встановлено перевищення навантаження на вісь, а за фактом другого зважування було встановлено відсутність такого перевищення. Проте, відповідач взяв до уваги лише перший факт зважування.

У судових засіданнях представник відповідача у задоволенні адміністративного позову просила відмовити в повному обсязі. Зазначила, що повідомленням позивача було викликано для розгляду справи на 6 жовтня 2020 р. Це повідомлення направлено на адресу позивача 1 жовтня 2020 р., тобто завчасно. Відповідачем вчинено всі необхідні дії та належним чином повідомлено позивача про час та місце розгляду справи, а тому через неявку уповноваженої особи суб`єкта господарювання відповідач правомірно розглянув справу без його участі. Факт перевищення навантаження на строєну вісь підтверджується документами, які приєднано до матеріалів перевірки. Згідно з цими документами загальна вага автомобіля склала 23,2 т. Факт повторного зважування автомобіля позивача під час здійснення контролю та відсутність перевищення навантаження на строєну вісь за його наслідками представник відповідача не заперечувала. Відомості про спосіб приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу позивача у відповідність установленим нормативам, у тому числі шляхом можливого часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб у відповідача відсутні.

Третя особа (водій позивача ОСОБА_1 ) в судовому засіданні повідомила, що дійсно 5 вересня 2020 р. посадовими особами відповідача, за першим зважуванням було встановлено порушення навантаження на строєну вісь. Оскільки він не погодився з цим порушенням, то контролюючим органом було направлено автомобіль позивача на повторне зважування. Він, як водій, розвернувся та зайняв чергу для повторного зважування, за наслідками якого не встановлено жодних порушень - перевищення навантаження на строєну вісь. Повідомив, що перевозив зерно пшениці, яка є сипучим вантажем, була засипана в кузов на складі, накрита брезентом на опломбована. Він не мав будь-якого доступу до вантажу та не міг зняти пломбу та усунути перевищення навантаження на строєну вісь шляхом перевантаження на інший транспортний засіб чи шляхом розвантаження. Інших автомобілів позивача, на які він міг перевантажити пшеницю, з ним не було. Зазначив, що відповідно до товарно-транспортної накладної № 1920 від 9 вересня 2020 р. на автомобіль позивача завантажено 40100 кг. та відповідно до талонів відповідача № 1703 та № 1698 вага складає 40100 кг, а тому вказані обставини підтверджують, що пшениця не відвантажувалася з автомобіля і не перевантажувалася на інший транспортний засіб. Зазначає, що дані про перевищення навантаження на строєну вісь виникли через певний рух сипучого вантажу - пшениці в кузові. У задоволенні адміністративного позову просив відмовити.

Вступну і резолютивну частини рішення проголошено судом 26 травня 2021 р.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

У період з 31 серпня 2020 р. по 6 вересня 2020 р. інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області відповідно до направлення на перевірку № 006864 від 31 серпня 2020 р. проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

5 вересня 2020 р. проведено перевірку на а/д М-01 (Київ-Чернігів-П`яриковичі) транспортного засобу DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 із спеціалізованим напівпричепом VAN HOOI SK-301-27, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належать ОСОБА_1 відповідно до свідоцтв про реєстрацію серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 . Під час перевірки виявлено порушення: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10%, чим здійснене порушення п. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

У зв`язку з цим інспекторами відповідача було складено наступні документи: Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 5 вересня 2020 р. (з відміткою про ознайомлення водія позивача з вказаним актом та про відмову цього водія від підпису цього акта); повідомлення про розгляд справи про порушення вимог законодавства, розрахунок № 0003360 від 5 вересня 2020 р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування; довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 5 вересня 2020 р.; акт № 0005316 від 5 вересня 2020 р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів; ваговий талон від 5 вересня 2020 р. час 22:53 та ваговий талон від 5 вересня 2020 р. час 23:34.

Згідно з Актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 5 вересня 2020 р., складеного о 22 год. 55 хв., водієм транспортного засобу є ОСОБА_1 , який пред`явив документ, що посвідчує особу водія та належність транспортного засобу, в акті міститься посилання на ТТН, вказано про порушення вагових параметрів, надана кваліфікація порушення за ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", зазначено, що водій ознайомлений з актом та те, що від підпису цього акта водій відмовився.

В Акті № 0005316 від 5 вересня 2020 р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів також вказано, що водієм належного позивачу зазначеного транспортного засобу є ОСОБА_1 , перевозиться вантаж - пшениця; маршрут м. Спаське - с. Красне, допустима маса 40 т., фактична маса 40т 100 кг, нормативно допустиме навантаження на осі - 11/11/7,33/7,33/7,33, фактичне навантаження на осі 6,95/9,95/8,1/7,7/7,4 т.

Дослідженням довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 5 вересня 2020 р. встановлено, що повна маса транспортного засобу 40,100 т, навантаження на осі 6,95/9,95/8,1/7,4/7,4 т, водій ОСОБА_1 ..

Відповідно до талону № 1698 від 5 вересня 2020 р., який складено о 22 годині 53 хв., режим - динамічний, номер автомобіля - НОМЕР_1 , з показниками 6950 кг, 9950 кг, 8100 кг, 7700 кг, 7400 кг, загальний показник 40 100 кг. Відповідного до цього талону вага на строєну вісь склала 23,2 т., тобто мало місце порушення навантаження на строєну вісь.

За результатом повторного зважування відповідачем складено новий талон № 1783 від 5 вересня 2020 р., який складено о 23 годині 34 хв., режим - динамічний, номер автомобіля - НОМЕР_1 , з показниками 7150 кг, 10600 кг, 7688 кг, 7400 кг, 7350 кг, загальний показник 40 100 кг. Відповідно до цього талону порушення не виявлено, відсутнє перевищення навантаження на строєну вісь.

Судом досліджено спеціалізовану товарно-транспортну накладну на перевезення від 5 вересня 2020 р. № 1920, згідно з якою автомобіль DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , перевозив від Товариства з обмеженою відповідальністю "Стен Арс" пшеницю загальною вагою 40100 кг, товар отримав ОСОБА_1

1 жовтня 2020 р. відповідачем винесено повідомлення позивачу про розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт. Ним позивача повідомлено, що розгляд справи про порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом по акту № 220788 відбудеться 6 жовтня 2020 р. з 09:30 до 16:00 год. в приміщенні Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки за адресою: м. Київ, пр.-т. Науки, 7 (2й поверх, каб. 10).

Судом встановлено, що це повідомлення направлено рекомендованим поштовим відправленням 1 жовтня 2020 р. (дата надходження поштової кореспонденції до Укрпошти), 6 жовтня 2020 р. вказане рекомендоване відправлення надійшло до поштового відділення, що обслуговує позивача, яке розташоване в с. Красилівка та позивач його отримав.

6 жовтня 2020 р. заступник начальника Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт щодо позивача, виніс спірну постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №220470 від 6 жовтня 2020 р. за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10%, відповідно до якої на позивача на підставі абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" накладено штраф у розмірі 8500 грн.

Не погоджуючись з постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд бере до уваги наступне.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 5 квітня 2001 р. №2344-III (далі - Закон №2344-ІІІ).

Закон №2344-ІІІ регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до вимог п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 103 (далі - Положення № 103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з вимогами пп. 3 п. 4 Положення № 103 основними завданнями Укртрансбезпеки є здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Відповідно до вимог п. 8 Положення № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Згідно з вимогами п. 1 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (далі - Порядок № 1567) цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Пунктом 3 Порядку № 1567 передбачено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Відповідно до вимог п. 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 14 Порядку № 1567 встановлено, що рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до вимог п. 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Абзацом третім п.20 Порядку №1567 передбачено, що виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. Приписами п.21 цього ж Порядку №1567 визначено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Згідно з вимогами п. 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. (п. 26 Порядку № 1567)

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5. (п. 27 Порядку № 1567).

Відповідно до вимог частини 12 статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з вимогами частини 1 та 4 статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно із статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» № 2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» №3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з вимогами пункту 3 Правил № 30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 (далі - Порядок № 879.

Згідно з вимогами п. 2 Порядку № 879 терміни, що вживаються у цьому Порядку, мають таке значення, зокрема:

- автоматичний зважувальний пункт - технічні засоби автоматичного визначення вагових та інших параметрів транспортного засобу з одночасною його фотофіксацією та ідентифікацією за державним реєстраційним номером;

- вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології;

- великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки;

- габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів;

- дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами", після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов;

- документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу;

- точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті;

- вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики;

- місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю;

- стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю (далі - стаціонарний пункт) - позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнанням, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобів;

- пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками;

- повторне вимірювання і зважування - будь-яке наступне вимірювання транспортного засобу, що перебуває в межах одного стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю, з часу в`їзду такого транспортного засобу на територію пункту до виїзду з неї. Не є повторним вимірювання, яке проводиться через технічні перебої в роботі вимірювального і зважувального обладнання, що не суперечить вимогам затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології методики;

Згідно з вимогами п. 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку. (п. 4 Порядку № 879)

Відповідно до вимог п. 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Згідно з вимогами п. 7 Порядку № 879 місце розташування стаціонарного пункту та схема організації дорожнього руху під час під`їзду до пункту та виїзду з нього визначаються Укртрансбезпекою та її територіальними органами і погоджуються з власниками автомобільних доріг та уповноваженими підрозділами Національної поліці

Відповідно до вимог п. 11 Порядку № 879 місце та режим роботи пересувного пункту встановлюється Укртрансбезпекою за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції.

Відповідно до вимог п. 15 Порядку № 879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. (п. 16 Порядку № 879)

Згідно з вимогами п. 16-1 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортного засобу проводиться протягом не більше однієї години (з моменту заїзду транспортного засобу на ваги до кінцевого оформлення матеріалів у разі виявлення порушення).

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. У разі пред`явлення водієм транспортного засобу міжнародного сертифіката зважування габаритно-ваговий контроль у частині зважування не здійснюється. (п. 18 Порядку № 879)

Відповідно до вимог п. 20 Порядку № 879 за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів та поліцейських.

У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. (п. 21 Порядку № 879)

У разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. (п. 22 Порядку № 879).

Власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб. (п. 23 Порядку № 879)

Після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух. (п. 24 Порядку № 879)

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів складають акт за формою, встановленою Мінінфраструктури, з оперативним повідомленням уповноваженого підрозділу Національної поліції. (п. 25 Порядку № 879)

Згідно з вимогами п.п. 30, 31, 31-1 Порядку № 879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою

П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,

де П - розмір плати за проїзд;

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

При визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу.

Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Судом у цій справі встановлено, що 5 вересня 2020 р. о 22 год. 53 хв. відповідачем здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача марки DAF номерний знак НОМЕР_1 , за наслідками якого у талоні № 1698 встановлено, що навантаження на строєну вісь склало 23,2 т при нормативно допустимому - 22 т. Оскільки водій автомобіля не погодився із виявленим порушенням з огляду на специфіку сипучого вантажу - зерно пшениці, відповідачем здійснено направлення цього ж автомобіля на повторне зважування, за наслідками якого о 23 год. 34 хв. 5 вересня 2020 р. порушень не виявлено, перевищення навантаження на строєну вісь відсутнє (талон № 1783).

Факти наявності першого та повторного зважувань, отримані за їх наслідками результати сторонами визнаються і не є спірними у цій справі. Ці обставини підтверджуються дослідженими судом доказами - талоном № 1698 від 5 вересня 2020 р., який складено о 22 год. 53 хв., номер автомобіля - НОМЕР_1 , з показниками 6950 кг, 9950 кг, 8100 кг, 7700 кг, 7400 кг, загальний показник 40 100 кг, згідно з яким навантаження на строєну вісь склало 23,2 т., а також талоном № 1783 від 5 вересня 2020 р., який складено о 23 год. 34 хв., номер автомобіля - НОМЕР_1 , з показниками 7150 кг, 10600 кг, 7688 кг, 7400 кг, 7350 кг, загальний показник 40 100 кг.

Суд зазначає, що загальна вага автомобіля, вказана у цих талонах (40 100 кг), за наслідками першого та повторного зважувань не змінилася, що свідчить про відсутність розвантажування вантажу пшениці.

При цьому суд погоджується із доводами та аргументами позивача та третьої особи про те, що при виконання процедури вагового контролю та оформленні порушення 5 вересня 2020 р. розвантажування вантажу не здійснювалося, оскільки інших автомобілів позивача в тому місці більше не було, загальна вага автомобіля залишалася незмінною, відмінності в навантаженні на строєну вісь були обумовлені специфікою сипучого вантажу - зерна пшениці. Суд також враховує, що відповідач не спростував ці твердження і не надав відомостей про спосіб приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу позивача у відповідність установленим нормативам, у тому числі шляхом можливого часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб, як це передбачено вказаним Порядком.

Суд також бере до уваги, що повторне зважування відбулося через 41 хв. після першого зважування, що повністю узгоджується із повідомленими третьою особою обставинами зважування, а також відповідає приписам п.16-1 Порядку № 879, згідно з якими габаритно-ваговий контроль транспортного засобу проводиться протягом не більше однієї години (з моменту заїзду транспортного засобу на ваги до кінцевого оформлення матеріалів у разі виявлення порушення).

Це означає, що за приписами п.16-1 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортного засобу проводиться протягом не більше однієї години. Згідно з вимогами п.21 Порядку № 879 лише за наслідками такого контролю у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд і тільки після усунення порушення згідно з приписами п. 24 цього Порядку транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Суд також бере до уваги, що лише виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті (п.20 Порядку №1567), а у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт. Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (п.21 Порядку №1567).

Разом з тим, судом встановлено, що Акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом складено відповідачем о 22 год. 55 хв. 5 вересня 2020 р., тобто до завершення розпочатої ним процедури габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача. При цьому саме відповідач на прохання водія позивача направив автомобіль позивача на повторне зважування, а процедура габаритно-вагового контролю не перевищувала однієї години, що відповідало приписам п.16-1 Порядку № 879.

Як встановлено судом, за наслідками габаритно-вагового контролю автомобіля позивача відповідач отримав два талона про результати зважування: № 1698 та № 1703, перший з яких містив інформацію про перевищення навантаження на строєну вісь, а другий - не містив такої інформації і, відповідно, не підтверджував факту порушення. Вказана обставина не заперечується відповідачем.

Незважаючи на те, що упродовж виконання процедури габаритно-вагового контролю відповідачем отримано два талони, які містили суперечливі відомості про порушення, а процедуру ще не було завершено у визначений п.16-1 Порядку строк, відповідач, хоча і направив автомобіль позивача на повторне зважування, проте до його завершення вже склав акт про порушення, в якому взяв до уваги виключно перший талон про результати зважування № 1698 та не вказав про талон № 1703 , який не містив відомості про порушення.

На час завершення процедури контролю відповідач вже мав відомості про відсутність порушення, проте не змінив свого рішення і склав та видав водію позивача документи про наявність порушення - перевищення навантаження на строєну вісь, яке не було підтверджено за наслідками повторного зважування в межах однієї продовжуваної процедури габаритно-вагового контролю.

Надаючи оцінку наявному у справі доказу - талону про результати зважування №1698, з урахуванням талона № 1703, суд зазначає, що цей доказ повинен підтверджувати результати зважування сипучого вантажу - зерна пшениці - та, як наслідок, підтверджувати перевищення навантаження на строєну вісь. Разом з тим, за наслідками повторного зважування, проведеного через 41 хв., отримано інший результат зважування, який не підтверджує факт перевищення навантаження на строєну вісь, при цьому загальна маса автомобіля залишилася без змін.

За таких обставин суд зазначає, що згідно з приписами ст..75 КАС України талон про результати зважування №1698 не є достовірним доказом у цій справі, оскільки на його підставі не можливо встановити дійсні обставини справи - наявність чи відсутність перевищення навантаження на строєну вісь.

Інші докази у справі - акт про порушення, довідка тощо - складені виключно на підставі вказаного талона №1698, тому є похідними від цього доказу.

За таких обставин відповідно до приписів ст.76 КАС України вказані докази не є достатніми, оскільки у своїй сукупності не надають змогу суду дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування - наявність факту перевищення навантаження на строєну вісь.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем факт порушення позивачем законодавства достовірними і достатніми доказами не доведено.

Суд зазначає, що частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених обставин судом не встановлено вчинення позивачем правопорушення, що обумовлює відсутність підстав для прийняття відповідачем постанови про застосування адміністративного-господарського штрафу №220470 від 6 жовтня 2020 р. Отже, вказана постанова відповідача про застосування адміністративного-господарського штрафу №220470 від 6 жовтня 2020 р. є необґрунтованою і має бути скасована.

Щодо доводів позивача, що оскаржувана постанова про застосування адміністративного-господарського штрафу №220470 від 6 жовтня 2020 р. прийнята передчасно, без повідомлення суб`єкта господарювання про час та місце розгляду справи, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами абз. першого п.26 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Абзацом другим п.26 Порядку № 1567 передбачено, що про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Відповідно до вимог абзацу першого п.27 Порядку № 1567 у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

Абзацом другим цієї ж норми встановлено, що за наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Відповідно до Нормативів пересилання поштових відправлень строк пересилання простої письмової кореспонденції у межах області складає Д+3, при пересиланні рекомендованої кореспонденції цей строк збільшується на один день. Відповідачем здійснено відправлення 1 жовтня 2020 р., дата розгляду справи 6 жовтня 2020 р., отже, за умови дотримання оператором поштового зв`язку цих нормативів позивач міг своєчасно отримати вказане відправлення, а несвоєчасність його отримання позивачем не залежала від волевиявлення відповідача.

Разом з тим, суд бере до уваги таке. У постанові від 1 березня 2018 року у справі № 820/4810/17 Верховний Суд зазначив, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді та у зв`язку з цим не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Відтак, суд вважає, що аргументи позивача щодо неналежного повідомлення його про час та місце розгляду згаданої справи не є суттєвими, а тому хоча і відповідає дійсності, не може бути визнаний підставою для скасування спірної постанови.

Щодо посилання представника позивача на постанови Верховного Суду у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, то суд зазначає, що висновки, які викладені Верховним Судом у сказаних постановах не є аналогічними та стосуються інших обставин справи, правовідносини щодо яких регулюються іншими законодавчими актами, які не стосуються та не можуть бути застосовані судом у цій справі. Тому наведені у цих постановах правові позиції у даній справі застосуванню також не підлягають.

Суд зазначає, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що відповідачем протиправно було прийнято постанову Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу № 220470 від 6 жовтня 2020 р., отже порушено права позивача та не дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 2 КАС України.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до платіжного доручення від 1 лютого 2021 р. № 1431 позивачем сплачено судовий збір на загальну суму 2270 грн. 00 коп.

Зважаючи на задоволення позовних вимог в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 2270 грн. 00 коп. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу № 220470 від 6 жовтня 2020 р. у розмірі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (код ЄДРПОУ - 39816845) на користь Приватного підприємства "Буд-Гарант" (код ЄДРПОУ - 33625720) судові витрати в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне найменування сторін:

Позивач - Приватне підприємство "Буд-Гарант", адреса: вул. Бачинського Олександра, 32, с. Красилівка, Київська область, 09445, код ЄДРПОУ - 33625720.

Відповідач - Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, адреса: проспект Науки, 57, м. Київ, 03083, код ЄДРПОУ - 39816845.

Третя особа - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_7 .

Суддя Журавель В.О.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 31 травня 2021 р.