Справа № 640/19053/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2021 року м. Київ № 640/19053/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про стягнення бюджетної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» звернулося з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, Головного управління Державної податкової служби у місті Києві () з вимогами про стягнення з Державного бюджету України заборгованості з відшкодування податку на додану вартість у розмірі 2 396 267,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що після подачі товариством до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2013 року в електронному вигляді, та складення податковим органом Акту № 1787/26-53-15-01/30579869 від 31.03.2014 р. за результатами проведення документальної позапланової виїзної перевірки правомірності бюджетного відшкодування ПДВ викладено висновок про відсутність порушень при відображенні ТОВ «Аскоп-Україна» у податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2013 року бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 2 396 267,00 грн.

Водночас, зазначена сума не відшкодована з Державного бюджету України, у зв`язку з чим позивач зазначає, що після внесення змін до положень пунктів 200.12. та 200.13 Податкового кодексу України відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» №1797-VІІІ від 21.12.2016 р. податковий орган вже не подає органу казначейства висновків про суму податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню платникам податку за їх заявою, а такі заяви вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, а узгоджена у встановленому порядку сума податку на додану вартість перераховується органом казначейства з бюджету на рахунок платника у банку протягом п`яти операційних днів з моменту її узгодження на підставі внесених до Реєстру відомостей.

Надалі Окружним адміністративним судом міста Києва 10 листопада 2017 р. винесено постанову у справі №826/8940/14, якою зобов`язано ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві внести заяву ТОВ «Аскоп-Україна» про повернення суми бюджетного відшкодування за грудень 2013 року в розмірі 2 396 267,00 грн. за податковою декларацією з податку на додану вартість № від 17.01.2014 р. та відомості про набуття такою сумою статусу узгодженої до тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Зазначена постанова набула законної сили після ухвалення Київським апеляційним адміністративним судом ухвали від 12.02.2018 р. у справі №826/8940/14.

Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГУТУЮ у м. Києві здійснювалося виконавче провадження за зазначеними судовими рішеннями, проте, вчинивши усі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та встановивши, що станом на 19.08.23019 року судове рішення податковим органом не виконано, виконавче провадження було закінчено та направлено Шевченківському управлінню поліції ГУ НП України у м. Києві подання про вчинення посадовими особами ГУ ДФС у м. Києві кримінального правопорушення.

Посилаючись на те, що захист порушеного права ТОВ «Аскоп-Україна» можливий за таких обставин лише у спосіб стягнення з Державного бюджету України на користь товариства заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд суддею одноособово за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві та Головне управління Державної фіскальної служби в місті Києві, запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву та наявні докази, отримати позовні матеріали в суді.

У підготовчому судовому засіданні 07.11.2019 р. та 05.12.2019 р. оголошено перерву у зв`язку з відсутністю представників позивача та відповідача.

Відповідачем 04.12.2019 р. подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що Головне управління ДКС України у м. Києві не отримувало жодних висновків щодо необхідності відшкодування позивачу бюджетної заборгованості, а окрім того не уособлює Державний бюджет України, а здійснює обслуговування Державного бюджету, тому не є належним відповідачем у справі, через що відсутні підстави для стягнення бюджетної заборгованості саме з органів казначейства.

У підготовчому судовому засіданні 23.01.2020 року змінено статус Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві з третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на співвідповідача, на співвідповідача.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві 19.02.2020 р. подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що при зверненні з позовом до суду ТОВ «Аскоп-Україна» посилається на невиконання судового рішення у справі №826/8940/14, вважаючи, що належним способом захисту буде стягнення з Державного бюджету України. Проте, подаючи податкову декларацію за грудень 2013 року позивач просив перерахувати суму бюджетного відшкодування у розмірі 2 396 267,00 грн на закритий банківський рахунок, чим сам же унеможливив виконання судового рішення.

На думку відповідача 2 позивач фактично повторно ставить питання щодо стягнення коштів, яке вже вирішене в судовому порядку, тим самим обравши не вірний спосіб захисту.

У свою чергу позивачем подано відповідь на відзив ГУ ДФС у м. Києві, у якій зазначається, що ТОВ «Аскоп-Україна» повідомляло ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві про наявність іншого поточного рахунку, що дозволяло здійснити бюджетне відшкодування. Також зазначено, що предмети розгляду у даній справі та у справі №826/8940/14 не є тотожними.

В судовому засіданні 27.02.2020 року здійснено заміну відповідача - ГУ ДФС у м. Києві на правонаступника - ГУ ДПС у м. Києві, а також виключено з кола учасників процесу ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, відмовлено у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи Міністерства фінансів України. Підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті.

Зважаючи на неявку представників сторін в судове засідання 26 березня 2020 року суд ухвалив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

ТОВ «Аскоп-Україна» 05.05.2021 року подано клопотання про заміну другого відповідача правонаступником, розглянувши яке суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Постанова №893) ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у м. Києві ().

Права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи (абз.4 пункту 2 Постанови №893).

Наказом Державної податкової служби України від 12.11.2020 р. №643 «Про затвердження положень про територіальні органи ДПС» визначено, що кожен територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, є правонаступником майна, прав та обов`язків відповідного територіального органу ДПС, що ліквідується.

Таким чином, Головне управління ДПС у м. Києві з кодом , як відокремлений підрозділ ДПС, є правонаступником Головного управління ДПС у м. Києві з кодом , як юридичної особи публічного права.

За таких обставин, відповідно до положень статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України суд допускає заміну відповідача 2 - Головного управління ДПС у м. Києві з кодом його правонаступником - Головним управлінням ДПС у м. Києві з кодом .

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Отже, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, з урахуванням доводів позовної заяви, відзивів відповідачів, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, 17 січня 2014 року ТОВ «Аскоп-Україна» подано до ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві в електронній формі податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2013 року (№ від 17.01.2014 р.), в рядку 23.1 якої заявлена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, у розмірі 2 396 267,00 грн.

ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві в період з 13.03.2014 р. по 26.03.2014 р. проведено документальну позапланову виїзну перевірку, за результатами якої складно Акт №1787/26-53-15-01/30579869 від 31.03.2014 р. про відсутність порушень при відображенні ТОВ «Аскоп-Україна» у податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2013 р. бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 2 396 267,00 грн.

Перевірка достовірності декларування суми бюджетного відшкодування на додану вартість закінчена 31.03.2014 р., у зв`язку з чим податковий орган мав відповідно до чинної на той час редакції статті 200 Податкового кодексу України подати до органу Державної казначейської служби висновок із зазначенням суми ПДВ в розмірі 2 396 267,00 грн, що підлягає відшкодуванню з бюджету, а орган Державної казначейської служби України - перерахувати такі кошти ТОВ «Аскоп-Україна» до 14.04.2014 р.

Проте, у зазначений строк сума ПДВ у розмірі 2 396 267,00 грн не була відшкодована ТОВ «Аскоп-Україна» з бюджету.

Після внесення змін до положень пунктів 200.12. та 200.13 Податкового кодексу України відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» №1797-VІІІ від 21.12.2016 р. податковий орган вже не подає органу казначейства висновків про суму податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню платникам податку за їх заявою, а такі заяви вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, а узгоджена у встановленому порядку сума податку на додану вартість перераховується органом казначейства з бюджету на рахунок платника у банку протягом п`яти операційних днів з моменту її узгодження на підставі внесених до Реєстру відомостей.

Враховуючи такі зміни, Окружним адміністративним судом міста Києва 10.11.2017 р. винесено постанову у справі №826/8940/14, якою зобов`язано ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві внести заяву ТОВ «Аскоп-Україна» про повернення суми бюджетного відшкодування за грудень 2013 року в розмірі 2 396 267,00 грн за податковою декларацією з податку на додану вартість № від 17.01.2014 р. та відомості про набуття такою сумою статусу узгодженої до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2014 р. постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.08.2014 р. скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКС України у м. Києві на користь позивача заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість у розмірі 2 396 267,00 грн. та ухвалено в цій частині нову постанову, якою зазначену позовну вимогу задоволено, в іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.07.2016 р. вищезазначені постанови скасовано, справу направлено на новий розгляд.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2017 р. позов задоволено частково, зобов`язано ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві внести заяву ТОВ «Аскоп-Україна» про повернення суми бюджетного відшкодування за грудень 2013 року в розмірі 2 396 267,00 грн. за податковою декларацією з податку на додану вартість № від 17.01.2014 р. та відомості про набуття такою сумою статусу узгодженої до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. В решті позовних вимог відмовлено.

За зазначеним рішенням видано виконавчий лист, відкрито виконавче провадження, під час якого відповідно до ухвали окружного адміністративного суду у справі №826/8940/14 здійснено заміну сторони виконавчого провадження - боржника ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві на Головне управління ДФС у м. Києві.

Також ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2019 р. у задоволенні заяви ТОВ «Аскоп-Україна» про зміну способу виконання судового рішення у справі №826/8940/14 відмовлено.

Вчинивши усі можливі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» на виконання рішення суду, встановивши, що станом на 19.08.2019 р. рішення суду податковим органом не виконано, державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві Пиляй С.І. постановою від 19.09.2019 р. закінчив виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №826/8940/14, виданого 23.02.2018 року Окружним адміністративним судом міста Києва, зазначивши при цьому про направлення Шевченківському управлінню поліції ГУ НП у м. Києві подання про вчинення посадовими особами ГУ ДФС у м. Києві кримінального правопорушення.

Отже, захист порушеного права ТОВ «Аскоп-Україна» у спосіб зобов`язання податкового органу вчинити певні дії виявився недієвим та неефективним, сума бюджетного відшкодуванням у розмірі 2 396 267,00 грн. залишилася не відшкодованою позивачу.

Розглядаючи спірні правовідносини, суд виходить з того, що на момент виникнення спірних правовідносин надання податковою інспекцією висновку до органу казначейства щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету, було передбачено статтею 200 ПК України та Порядком № 39. Невиконання цього обов`язку спричиняло порушення права платника податків на отримання з бюджету суми відшкодування ПДВ, тому судами застосовувалися такі способи судового захисту, як визнання протиправною бездіяльності податкового органу щодо неподання до органу казначейства висновку із зазначенням відповідної суми бюджетного відшкодування та зобов`язання податкового органу вчинити передбачені законодавством дії, спрямовані на підготовку і надання відповідного висновку органам казначейства.

Надалі, Законами України від 24 грудня 2015 року № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» та від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» внесено зміни до статті 200 ПК України, зокрема, й щодо порядку бюджетного відшкодування ПДВ.

У зв`язку з прийняттям вказаних змін до ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 визнано таким, що втратив чинність Порядок № 39.

Відповідно до підпункту 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 ПК України формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з підпунктом 200.7.2 пункту 200.7 цієї статті Кодексу заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

На підставі пункту 200.15 статті 200 ПК України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Пунктом 200.12 статті 200 ПК України, зокрема, визначено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (пункт 200.13 статті 200 ПК України).

Вказані норми статті 200 ПК України узгоджуються з пунктами 6, 7, 11, 12 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року №26 (далі - Порядок № 26).

Відповідно до пункту 56 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України до 01 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються в порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відшкодування узгоджених сум ПДВ, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування ПДВ в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування ПДВ, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, порядок дій, спрямованих на повернення платнику податків суми бюджетного відшкодування, визначено чинними положеннями Податкового кодексу України. Водночас, при розгляді даної справи №640/19053/19 суд враховує встановлене в судовому порядку право ТОВ «Аскоп-Україна» на бюджетне відшкодування ПДВ у розмірі 2 396 267,00 грн, а також ті обставини, що такі способи захисту порушеного права позивача як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призвели до ефективного відновлення права платника податків.

Відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини наголошував, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05 січня 2000 року) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви № 68385/10 та № 71378/10, § 35)).

ЄСПЛ у рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09 січня 2007 року зазначив, що юридична особа-платник ПДВ мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ не відшкодовану платнику протягом визначеного законодавством строку, позивач у цій справі має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету ПДВ у розмірі 2 396 267,00 грн, які охоплюються поняттям «майно» в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Ураховуючи наведене та з огляду на те, що такі способи захисту як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права платника податків, суд приходить до висновку про те, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКС України у м. Києві на користь ТОВ «Аскоп-Україна» заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ.

Суд при розгляді даної справи враховує також висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 12 лютого 2019 року у справі №826/7380/15, відповідно до яких Велика Палата відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах, викладеного в постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 21-881а15, від 17 листопада 2015 року у справі № 21-4371а15, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-2650а15, від 20 квітня 2016 року у справі № 21-452а16, від 07 березня 2017 року у справі № 820/19449/14, зокрема, про те, що відшкодування ПДВ здійснюється органом Державної казначейської служби України з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 200 ПК України та Порядком № 39, оскільки на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду вказаний спосіб захисту не є ефективним та не призводить до поновлення порушеного права платника податків.

Аналогічні висновки викладені також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.02.2020 р. у справі №540/269/19.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких судові витрати підлягають відшкодуванню при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень. У даній справі позивачем виступає ТОВ «Аскоп-Україна», яке не є суб`єктом владних повноважень, та сплатило 19 210,00 грн. судового збору при подачі адміністративного позову до суду, що підтверджується платіжним дорученням №206 від 04 жовтня 2019 року.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про стягнення бюджетної заборгованості - задовольнити.

2. Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість в розмірі 2 396 267, 00 грн. (два мільйони триста дев`яноста шість тисяч двісті шістдесят сім грн).

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 19 210,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті десять грн 00 коп).

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна», адреса: 02098, м. Київ, вул. Березняківська, 29 літера Б, ), тел. +87, .

Відповідач 1: Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві, адреса: 01601, м. Київ, вулиця Терещенківська, 11-а, , тел. +16.

Відповідач 2: Головне управління Державної податкової служби у місті Києві, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, , тел. .

Суддя В.І. Келеберда