Справа № 400/2571/19
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/2571/19
Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, -

В С Т А Н О В И В:

20.08.2019 року позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Миколаївської митниці ДФС (правонаступником якого є Чорноморська митниця Держмитслужби), в якому просило суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 02.04.2019 року №UA504000/2019/000232/2, від 23.04.2019 року №UA504000/2019/000250/2, від 07.05.2019 року № UA504000/2019/000259/2.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на відсутність розбіжностей у документах, наданих для митного оформлення товару, та на те, що надані позивачем документи не містять ознак підробки, а тому правових підстав для коригування митної вартості у відповідача не було.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року, ухваленим в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, задоволений в повному обсязі адміністративний позов ТОВ «Техноторг-Дон».

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Чорноморська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що перевіркою документів, поданих позивачем для підтвердження заявленої митної вартості товарів, встановлено, що документи містять розбіжності; числові значення складових митної вартості товарів, які є обов`язковими при її обчислені, не підтверджені документально; заявлено неповні відомості про митну вартість товарів. На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував виявлені митним органом невідповідності у поданих документах.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу посилався на доводи ідентичні тим, що викладені в позовній заяві та узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, у зв`язку з чим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що 25.10.2016 року між позивачем, як покупцем, та Компанією Xuzhou Armor Rubber LTD, як продавцем, був укладений зовнішньоекономічний контракт №100/2016, відповідно до якого, з урахуванням Специфікацій №16 від 26.12.2018 р., № 6/8 від 27.12.2018 р., №15 від 19.11.2018 р., №17 від 01.02.2019 р., № 6/8 від 11.02.2019 р., продавець здійснив поставку товару шин пневматичних гумових з покришками або без (далі - Товар).

З метою розмитнення товару за специфікаціями № 16 від 26.12.2018 р., № 6/8 від 27.12.2018 р., що прибув на митну територію України, позивач подав електронні митні декларації від 02.04.2019 р. №UA504170/2019/004432, від 06.05.2019 р. №UA504170/2019/005527, від 23.04.2019 р. №UA504170/2019/005143 щодо здійснення митного контролю та митного оформлення товару.

Для здійснення митного оформлення товару позивач надав такі документи: контракт від 25.10.2016 р. № 100/2016, специфікації від 26.12.2018 р. № 16, від 27.12.2018 р. № 6/8, від 19.11.2018 р. № 15, від 11.02.2019 р. № 6/8, від 01.02.2019 р. № 17, інвойси від 24.01.2019 р. №НР18115, від 26.12.2018 р. №НР18109А, від 27.02.2019 р. №НР19008, платіжні доручення в іноземній валюті від 12.02.2019 р. №68, від 18.03.2019 р. №72, платіжні документи від 28.01.2019 р. №190128/000170672, від 12.03.2019 р. №190312/000175244, від 05.12.2019 р. №181205/000166913, від 06.02.2019 р. №190206/000171832, додаткові угоди від 01.03.2019 р. №13, від 25.04.2019 р. №7, пакувальні листи до інвойсу від 24.01.2019 р. №НР18115, від 26.12.2018 р. №НР18109А, від 27.02.2019 р. №НР19008, коносаменти від 19.02.2018 р. №40, від 03.03.2019 р. №45, від 29.12.2018 р. №YMLUM239003504, міжнародні товарно-транспортні накладні (CMR) від 29.03.2019 р. №153/1, №153/2, №153/3, №153/4 та від 20.02.2019 р. №135/1, №135/2, №135/3, від 03.05.2019 р. №169/1, №169/2.

Відповідач електронними листами від 02.04.2019 р., 06.05.2019 р., 23.04.2019 р. повідомив позивачу про необхідність надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару.

На виконання вимог митного органу позивач надав листами від 02.04.2019 р., 07.05.2019 р., 23.04.2019 р. комерційні пропозиції від 17.12.2019 р., від 12.11.2018 р., від 28.01.2019 р., листи щодо цін реалізації від 02.04.2019 р., від 23.04.2019 р., від 07.05.2019 р., а також повідомив про те, що страхування товару не здійснювалось, оскільки товар поставляється на умовах CFR Odessa, всі витрати включені у ціну товару (вартість фрахту, тари, упаковки, маркування, витрат на навантаження) та відображені в інвойсах від 24.01.2019 р. №НР18115, від 26.12.2018 р. №НР18109А, від 27.02.2019 р. №НР19008 та надав пояснення щодо платіжних доручень.

За митною декларацією від 02.04.2019 р. №UA504170/2019/004432 митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 02.04.2019 року №UA504000/2019/000232/2, яким визначив митну вартість задекларованого позивачем товару за загальною ціною 99504,80 доларів США на підставі другорядного методу визначення митної вартості - резервного методу. У цьому рішенні зазначено: «Метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосовується у зв`язку з тим, що документи, подані декларантом до митного оформлення, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, необхідні для перевірки числового значення заявленої митної вартості; відсутня інформація щодо вартості страхування відповідно до п. 4.3 контракту від 25.10.2016 р. №100/2016 та з урахуванням умов поставки CFR; надані платіжне доручення №190128/000170672 від 28.01.2019 р., №190312/000175244 від 12.03.2019 р., №68 від 12.02.2019 р. неможливо ідентифікувати з оплатою за оцінюваний товар згідно інвойсу №HP18115 від 24.01.2019 р., наданому при митному оформленні; декларантом не надано митну декларацію країни відправлення, передбачену п. 2.6 контракту від 25.10.2016 р. №100/2016; наданий банківський документ №190128/000170672 від 28.01.2019 р. містить не якісне зображення та печатку, декларантом не надано витребувані митним органом додаткові документи для підтвердження митної вартості.

За митною декларацією від 23.04.2019 р. № UA504170/2019/005143 митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 23.04.2019 року №UA504000/2019/000250/2, яким визначив митну вартість задекларованого позивачем товару за загальною ціною 87143,30 доларів США на підставі другорядного методу визначення митної вартості - резервного методу. У цьому рішенні зазначено: «Подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, відсутні документи у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього, використані декларантом відомості не підтверджено документально, надані документи не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості. Декларантом не надано в повному обсязі витребувані митним органом додаткові документи для підтвердження митної вартості. У зв`язку з відсутністю цінової інформації щодо вартості ідентичних товарів метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосовується. У зв`язку з відсутністю цінової інформації щодо вартості подібних (аналогічних) товарів метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовується.

За митною декларацією від 06.05.2019 року №UA504170/2019/005527 митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 07.05.2019 року №UA504000/2019/000259/2, яким визначив митну вартість задекларованого позивачем товару за загальною ціною 70156,60 доларів США на підставі другорядного методу визначення митної вартості - резервного методу. У цьому рішенні зазначено: «Метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосовується у зв`язку з тим, що документи, подані декларантом до митного оформлення, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, необхідні для перевірки числового значення заявленої митної вартості; відсутня інформація щодо вартості страхування відповідно до п.4.3 контракту від 25.10.2016 року №100/2016 та з урахуванням умов поставки CFR; не надано митну декларацію країни відправлення, передбачену п. 2.6 контракту; не надано витребувані митним органом додаткові документи для підтвердження митної вартості. У зв`язку з відсутністю цінової інформації щодо вартості ідентичних товарів, метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосовується. У зв`язку з відсутністю цінової інформації щодо вартості подібних (аналогічних) товарів, метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовується.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав до митного органу достатній пакет документів для здійснення митного оформлення, для перевірки заявленої митної вартості товарів за першим методом.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Спірні правовідносини, які виникли з приводу визначення митної вартості товарів регулюються Митним Кодексом України.

Отже, п. 23, 24 ст.4 МК України визначено, що митне оформлення це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

На підставі приписів Митного кодексу України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою, відповідно до ст.49 МК України, є їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами ст. 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

За змістом ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Положеннями ч.1, 2 ст. 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно із ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст.ст.59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст.64 цього Кодексу.

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначено вказаною нормою.

Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Як визначено в ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.

За наслідками здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

Отже, у разі наявності розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати додатковий перелік документів. При цьому, витребування митним органом таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Апелянт, відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України витребував копію митної декларації країни експорту, документи, що містять відомості про вартість страхування, документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Також було повідомлено, що відповідно до п. 6 ст. 53 МК України декларант за власним бажанням може подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом у постановах, зокрема, від 13.09.2019 р. у справі №815/6780/15, від 06.09.2019 р. у справі №803/1212/14 та ін.

Суд першої інстанції правильно встановив та матеріалами справи підтверджено, що позивач як при декларуванні товару, так і на вимогу митного органу надав всі документи за переліком, визначеним ч. 2 ст. 53 МК України, крім тих, що підтверджують оплату декларантом вартості страхування товару.

Підстави для витребування митним органом додаткових документів, у зв`язку із сумнівами щодо заявленої позивачем митної вартості товару, крім іншого, полягали у відсутності документів щодо страхування ввезеного позивачем товару.

Вимагаючи від ТОВ «Техноторг-Дон» документи, які підтверджують вартість страхування, митний орган не врахував, що поставка товару здійснювалась на умовах поставки CFR, відповідно до Інкотермс 2010.

Відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс 2010) термін CFR означає, що продавець постачає товар на борт судна. Продавець зобов`язаний укласти договір та сплатити всі витрати та фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення.

Ціна товару за умовами постанови CFR означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару зі сплатою експортних мит та інших зборів, а також вартості доставки (фрахта) до порту призначення, без вивантаження в порту, відповідно, узгоджуючи умови поставки на зазначених умовах, сторони контракту погодились в тим фактом, що ціна товару, зазначена у специфікації та інвойсі, вже включає в себе додаткові витрати, у тому числі пакування та маркування.

Відповідно до наданого інвойсу, поставка здійснюється на умовах CFR Одеса, тобто вартість страхування не включена у вартість товару, а у наданих до митного оформлення документах (контракті та додатку, комерційному інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 7 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема витрати на страхування цих товарів.

За змістом пункту 8 частини 2 статті 53 Митного кодексу України страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, є документами, які підтверджують митну вартість, якщо здійснювалося страхування.

Апеляційний суд, як і суд першої інстанції зазначає, що умови CFR, на яких здійснювалась поставка оцінюваного товару, не мають зобов`язання до договорів страхування, тобто такими умовами поставки не передбачено обов`язку продавця чи покупця застрахувати вантаж.

Таким чином, у митного органу відсутні підстави стверджувати, що витрати щодо страхування є складовою митної вартості товару, який поставляється на умовах цього базису поставки.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22 грудня 2020 року по справі № 420/2850/19.

Також, апеляційний суд, як і суд першої інстанції, відхиляє доводи митного органу про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару за відсутності документів, що містять відомості про вартість страхування, оскільки такі документи у даному випадку не вимагаються в силу приписів п.п.6, 8 ч.2 ст. 53 МК України. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 821/1617/17.

Відсутні підстави і для прийняття апеляційним судом доводів апелянта щодо не надання позивачем, на вимогу митниці, всіх наявних у позивача документів.

Так, не надання декларантом висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини, не може бути підставою за наявності якої апелянт може дійти обґрунтованого припущення щодо заниження митної вартості товарів, внаслідок того, що вказані документи витребувані митним органом безпідставно та необґрунтовано, оскільки не передбачені ст.53 МК України та не впливають на митну вартість товару.

Відхиляє апеляційний суд також посилання апелянта на ненадання позивачем копії митної декларації країни відправника. Відповідно до додаткової угоди до контракту від 20.09.2018 року з переліку товарно-супровідних документів виключена експортна декларація (а.с. 24), а тому при митному оформлені товарів у вересні 2019 року у позивача не було та не могло бути митної декларації країни відправника, внаслідок чого посилання апелянта, як на одну з підстав для коригування митної вартості на те, що декларантом не подана митна декларація країни відправника, є безпідставним. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справах № 804/16980/14, № 815/2013/15.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для скасування оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-77, 257, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року у справі №400/2571/19 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 01.06.2021 року.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.