Справа № 520/7454/21
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

31.05.2021 р. справа №520/7454/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням (викликом) осіб справу за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник, громадянин) до Управління соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради (далі за текстом - відповідач, владний суб`єкт, Управління) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Матеріали позову отримані судом - 29.04.2021р. Позов прийнятий до розгляду ухвалою від 30.04.2021р. Згідно з ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 31.05.2021р.

Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправними дій з приводу відмови у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни; 2) зобов`язання встановити статус "особи з інвалідністю внаслідок війни" та видати посвідчення "особи з інвалідністю внаслідок війни" відповідно до п.9 ч.2 ст.7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що заявник брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони, що, на його думку, підтверджується наданими доказами, а тому набув право на встановлення статусу інваліда війни.

Відповідач, УСЗН адміністрації Слобідського району Харківської міської ради, з поданим позовом не погодився.

Підставами заперечень проти позову є доводи про те, що відсутні докази залучення саме заявника до участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Відзив на позов надійшов до суду 19.05.2021р., відповідь на відзив надійшла 21.05.20201 р., і за таких обставин, суд не вбачає перешкод у вирішенні спору по суті, адже учасниками справи у прийнятні поза розумним сумнівом строки були реалізовані права на подачу відповідних процесуальних документів.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

У цілях практичної реалізації наміру домогтись надання статусу інваліда війни з видачею відповідно посвідчення, заявник 10.03.2021р. звернувся до тероргану соцзахисту населення з відповідною заявою.

Відповідач, Управління соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради, відмовив у задоволенні звернення заявника, вчинена відмова втілена у листі від 19.03.2021р. №Л-01-48/104/0/297-21-116/0/759-21.

Як з`ясовано судом, фактичною підставою для оскарженої відмови послугувало судження владного суб`єкта про відсутність документів про залучення конкретно заявника до складу формувань Цивільної оборони.

Перевіряючи відповідність закону оскарженого волевиявлення владного суб`єкта, суд зазначає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин, підлягають застосуванню наступні норми права.

Правовий статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту визначаються Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до ст.4 якого ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Перелік осіб, які належать до інвалідів війни, визначений у ст. 7 вказаного Закону.

Так, п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Отже, умовами для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених п. 9 ч. 2 ст.7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" є: 1) настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 2) участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

У свою чергу, згідно з ч.1 ст.10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Положенням про Цивільну оборону СРСР (затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18.03.1976 №1111), а також Положенням про невоєнізовані формування Цивільної Оборони СРСР (затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06.06.1975 №90) було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Судом встановлено і не заперечувалося сторонами, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також має встановлену інвалідність у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з участю у ліквідації цих наслідків.

Ці обставини свідчать про те, що на позивача як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Водночас, для набуття статусу інваліда війни (з підстав, встановлених п.9 ч.2 ст.7 Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), окрім факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (стосовно позивача цей факт встановлено), необхідно виконати також і умову щодо прийняття такою особою участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Це пояснюється тим, що крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування Цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженням керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Документи звернення заявника підтверджують статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та настання інвалідності у зв`язку з тим, що він брав участь у таких заходах.

Утім, належного документального підтвердження безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони заявник до владного суб`єкта не надав.

Суд вважає, що ця обставина є істотною, позаяк в протилежному випадку статус інваліда війни (на підставі пункту 9 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") поширюватиметься на всіх, хто належать до категорії осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і її наслідків і відповідно мають статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Такий самий правовий підхід до вирішення даного питання послідовно застосовувався Верховним Судом, зокрема, у постановах від 25.09.2018р. у справі №806/5085/15, від 11.10.2018р. у справі № 674/1239/17, від 31.01.2019р. у справі №368/1131/17, від 20.02.2019р. у справі №817/237/18, від 10.07.2019р. у справі №360/2690/17, від 18.09.2019р. у справі №674/450/17, від 14.08.2020р. у справі № 620/3108/19, від 15.06.2020р. у справі № 822/225/18.

Також при розв`язанні спору суд зважає на правову позицію Верховного Суду зі спірного питання, викладену, зокрема, у постанови від 15.04.2021р. по справі №377/27/17, у силу якої за відсутності доказів, які б свідчили про залучення позивача до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС достатніх підстав для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених п.9 ч.2 ст.7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", немає.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Перевіривши аргументи сторін приєднаними до справи доказами, суд доходить до переконання про те, що факт порушення прав та інтересів заявника у публічно-правових відносинах у галузі соціального забезпечення не знайшов свого підтвердження у ході розгляду справи, що є підставою для залишення позову без задоволення.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Сліденко