Справа № 360/1840/21
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

27 травня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1840/21

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шембелян В.С.,

за участю секретаря судового засідання - Пономарьової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі - відповідач, УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області), в якій позивач просить суд:

- визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганської області щодо виплати недоотриманої пенсії після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неправомірними;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганської області виплатити на користь ОСОБА_1 недоотриману суму пенсії, що належала його матері ОСОБА_2 , залишилась недоотриманою у зв`язку з її смертю, як члену сім`ї померлого пенсіонера, який проживав з ним разом на день смерті, без обмеження будь яким строком, на рахунок, відкритий в ТВБВ 10012/10012 ФІЛІЇ АТ "ОЩАДБАНК" (1216) № НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 син ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. У зв`язку з похилим віком мати позивача не мала можливості постійно підтверджувати свою ідентифікацію, через що у березні 2016 року їй безпідставно було припинено виплату пенсії, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

19.03.2021 позивач отримав листа, в якому відповідач зазначив, що згідно з наданими документами факт проживання на момент смерті з померлою на території України не підтверджується, оскільки довідка внутрішньо переміщеної особи видана позивачу 12.02.2021, тобто після смерті ОСОБА_2 .

У зв`язку з чим заяву про виплату недоотриманої пенсії, зареєстровану за номером 1168, було переведено в статус "помилковий".

Позивач вважає бездіяльність відповідача неправомірною та вимушений звернутися до суду.

Ухвалою суду від 09.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відстрочено сплату судового збору.

Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області позовних вимог не визнало про що надало відзив на позовну заяву від 20.04.2021 № 1216-06-7/7590 (арк. спр. 27-29), у якому заперечувало проти позовних вимог.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову, відповідач посилався на те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області з листопада 2014 року як отримувач пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Виплату пенсії ОСОБА_2 було призупинено з 01.03.2016 відповідно до пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо перемішеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 (далі - Постанова 365), а саме на підставі списку пенсіонерів з числа внутрішньо переміщених осіб щодо яких надано інформацію Службою безпеки України щодо перевірки обґрунтованості продовження виплати пенсії на підконтрольній території.

Відповідно до статті 52 Закону 1058 пенсія, яка належала пенсіонеру і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті пенсіонера, незалежно від дати смерті. Протягом шести місяців від дня смерті пенсіонера недоотримана пенсія виплачується членам його сім`ї, які проживали разом з померлим на день його смерті. Після шести місяців від дня смерті пенсіонера до органу Пенсійного фонду України, де померлий пенсіонер перебував на обліку, надаються заява, паспорт заявника, свідоцтво про смерть та свідоцтво про право на спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла.

Підтвердити факт проживання (реєстрації) разом з померлим пенсіонером можливо за умови надання довідок або іншого документу про склад сім`ї, виданих відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з померлим за однією адресою), виданий згідно з вимогамит статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

12.02.2021 позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області з заявою щодо оформлення виплати недоотриманої пенсії ОСОБА_2 . До заяви були додані копії наступних документів: паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 28.02.2013; довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №919- від 12.02.2021; свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ; свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 .

Відповідно до наданих документів факт проживання на момент смерті з померлою на території України не підтверджується, оскільки довідка внутрішньо переміщеної особи видана позивачу 12.02.2021, тобто після смерті ОСОБА_2 . У зв`язку з чим заяву про виплату недоотриманої пенсії, зареєстровану за номером 1168, було переведено в статус «помилковий».

Документом, що підтверджує статус внутрішньо переміщеної особи, є довідка, видана такій особі відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» (п. 2 Порядку).

Враховуючи той факт, що позивач не був внутрішньо переміщеною особою, не проживав на підконтрольній українській владі території (не проживав разом з померлою ОСОБА_2 ), правові підстави для визнання протиправними дій управління відсутні. На теперішній час позивач не надав до управління жодного документа, який би підтверджував факт проживання разом з померлою ОСОБА_2 на день її смерті, натомість безпідставно звинувачує відповідача в неправомірних діях.

Крім того, пенсія ОСОБА_2 за період з 01.03.2016 по 31.12.2020 не нараховувалась, будь-які перерахунки не проводились, оскільки з заявою щодо поновлення виплати пенсії пенсіонерка до управління не зверталась.

Норма закону або підзаконного акту в законодавстві України, яка б зобов`язувала органи Пенсійного фонду нараховувати суми пенсії пенсіонерам після їх смерті відсутня.

Норми стосовно виплати пенсії після смерті пенсіонера стосуються лише тієї пенсії, яка була нарахована пенсіонеру за час його життя, тобто належала пенсіонеру на час смерті.

Посилаючись на вищевикладене, надати розмір заборгованості з пенсії ОСОБА_2 за період з 01.03.2016 по 31.12.2020, неможливо, оскільки пенсія за цей час померлій не нараховувалась.

Відповідач вважає, що управління діяло на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України, законами та підзаконними нормативними актами, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (арк. спр. 7-8) має статус внутрішньо переміщеної особи відповідно до довідки від 12.02.2021 № 919- (арк. спр. 6) є сином ОСОБА_2 (арк. спр. 6 зв.), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Брянка, що підтверджено копією свідоцтва про смерть НОМЕР_4 (арк. спр. 5).

Позивач перебуває на обліку в УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області з 12.02.2021, як отримувач пенсії за віком (арк. спр. 39).

За життя, з 01.08.2014 ОСОБА_2 перебувала на обліку в УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області, як отримувач пенсії по втраті годувальника (арк. спр. 19).

Розпорядженням УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 26.02.2019 ОСОБА_2 призупинено виплату пенсії з 01.03.2016 на підставі списку внутрішньо переміщених осіб, щодо яких надано інформацію Службою безпеки України щодо перевірки обґрунтованості продовження виплати пенсії на підконтрольній території (арк. спр. 22).

Востаннє пенсію ОСОБА_2 виплачено у лютому 2016 року у сумі 1793,33 грн. Пенсія за період з 01.03.2016 по 31.12.2020 не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки ОСОБА_2 не зверталась із заявою про поновлення виплати пенсії, що підтверджено довідкою відповідача від 14.04.2021 № 100 (арк. спр. 25).

12.02.2021 позивач звернувся із заявою до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області, в якій просив виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_2 . До заяви було додано: паспорт серії НОМЕР_2 виданий 28.02.2013; довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №919- від 12.02.2021; свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ; свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 .

У відповідь на звернення позивача від 19.03.2021, відповідач листом від 31.03.2021 № 185-170/Р-02/8-1216/21 повідомив позивачу, що згідно наданих документів факт проживання на момент смерті з померлою на території України не підтверджується, оскільки довідка внутрішньо переміщеної особи видана позивачу 12.02.2021, тобто після смерті ОСОБА_2 . У зв`язку з чим заяву про виплату недоотриманої пенсії, зареєстровану за номером 1168, було переведено в статус «помилковий». Для виплати недоотриманої пенсії необхідно звернутися до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області з необхідним пакетом документів (арк. спр. 4).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи дії відповідача на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно зі ст. 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 52 Закону №1058-IV сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Вищевказана норма закону кореспондується зі статтею 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991, згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

У відповідності приписам п 1.5 Порядку № 22-1 визначено, заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається особою до органу, що призначає пенсію, в якому померлий пенсіонер перебував на обліку як одержувач пенсії.

Вимогами п. 1.7 Порядку № 22-1, зазначено, днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Пунктом 2.26 Порядку № 22-1 визначено, що для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника.

Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Оглядом копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 встановлено, що позивач є сином ОСОБА_2 . З копій паспортів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається, що останні зареєстровані за однією адресою у м. Брянка Луганської області.

Також зі свідоцтва про смерть НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_2 померла у м. Брянка.

Довідка внутрішньо переміщеної особи позивачу видана вже після смерті його матері, що визнає відповідач. Отже на день смерті матері він продовжував проживати за місцем їх реєстрації у м. Брянка.

Суд зазначає, що за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або документ відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання (пункт 2.22 Порядку № 22-1).

Отже, згідно з наведеними приписами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоотриманої пенсії виплачуються членам сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, а вразі відсутності членів сім`ї, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в шестимісячний строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Абзацом першим частини другої, частиною четвертою статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Члени сім`ї - особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі (абзац шістнадцятий частини першої статті 1 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції»).

Відповідно до частини другої статті 64 Житлового Кодексу Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

З огляду на вищевикладене та досліджені письмові докази, судом встановлено, що позивач є членом сім`ї, який проживав разом з пенсіонером ОСОБА_2 на день її смерті, а тому він має право на виплату недоотриманих за життя померлої матері, належних їй сум пенсії за всі періоди невиплати їй пенсії у відповідності до статей 46 та 52 Закону № 1058-IV.

Посилання відповідача на те, що факт проживання на момент смерті з померлою на території України не підтверджується, оскільки довідка внутрішньо переміщеної особи видана позивачу після смерті його матерії, суд вважає недоречними, оскільки набуття статусу внутрішньо переміщеної особи є правом позивача та до того ж Порядком 22-1 визначено, що за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються паспорт або документ відповідних органів з місця проживання (реєстрації). Крім того, суд зауважує, що офіційно м. Брянка є територією України, хоча на даний час і не контрольованою українською владою.

Стосовно того, що пенсія ОСОБА_2 не була нарахована з 01.03.2016, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи, розпорядженням відповідача від 26.02.2021 було призупинено виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.03.2016. З 01.03.2016 по 01.12.2020 пенсія ОСОБА_2 не нараховувалась та не виплачувалась.

Згідно із частиною другою статті 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Статтею 49 Закону № 1058-IV врегульовано питання щодо припинення та поновлення виплати пенсії.

Так, частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Частиною другою цієї статі визначено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

З 30 серпня 2019 року Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам визначає виключно механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, та не регулює питання призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання).

З вищенаведеного слідує, що постанова Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (у редакції, чинній до 30 серпня 2019 року) та постанова Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», якими встановлений порядок виплати пенсії за минулий час для внутрішньо переміщених осіб, суперечать положенням статті 49 Закону № 1058-IV.

Як зазначено у відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 призупинено виплату пенсії з 01 березня 2016 року на підставі списку пенсіонерів з числа внутрішньо переміщених осіб, щодо яких надано інформацію Службою безпеки України стосовно перевірки обґрунтованості продовження виплати пенсії на підконтрольній українській владі території.

Законом № 1058-VI не передбачено такої підстави припинення або призупинення виплати пенсії, як списки пенсіонерів з числа внутрішньо переміщених осіб, щодо яких надано інформацію Службою безпеки України стосовно перевірки обґрунтованості продовження виплати пенсії на підконтрольній території.

Підстав для припинення виплати пенсії законом не визначено.

Суд звертає увагу, що право на пенсію та її одержання не може пов`язуватися з місцем проживання людини. Правовий зв`язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов`язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04.09.2018 у справі № 805/402/18.

Тобто припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_2 з 01.03.2016 відбулося безпідставно та не у спосіб, визначений частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV, що порушило право як її самої на своєчасне отримання сум пенсії, так і членів її сім`ї на отримання нарахованої, однак своєчасно не виплаченої пенсії померлого пенсіонера.

Таким чином право позивача як члена сім`ї померлого пенсіонера на отримання сум пенсії, невиплачених за життя його матері, порушено протиправними діями відповідача щодо припинення нарахування пенсії матері позивача - з 01.03.2016.

При цьому, суд зазначає, що позивач про порушення свого права дізнався лише після своєчасного звернення до відповідача протягом визначеного чинним законодавством шестимісячного строку з дня смерті матері, а також своєчасно в межах встановленого строку звернувся до суду за захистом своїх прав.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права суд дійшов таких висновків.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що порушення прав позивача відбулося саме внаслідок протиправних дій відповідача щодо відмови листом від 31.03.2021 № 185-170/Р-02/8-1216/21 ОСОБА_1 у виплаті недоотриманої пенсії померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері - ОСОБА_2 , Тому правильним та ефективним способом захисту порушеного права буде визнання таких дій протиправними та зобов`язання відповідача нарахувати з 01.03.2016 по 01.12.2020 та виплатити позивачу суму неотриманої пенсії померлої матерії - ОСОБА_2 , як члену сім`ї померлого пенсіонера, який проживав з нею разом на день смерті.

Таким чином, є необхідність для виходу за межі позовних вимог для ефективного захисту прав позивача, що порушені протиправними діями відповідача щодо зупинення нарахування пенсії матері позивач всупереч вимогам чинного законодавства.

Отже позовні вимоги підлягають задоволенню з обранням іншого способу захисту порушеного права відповідно до вимог п.10 ч.2 ст.245 КАС України.

Щодо заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов такого висновку.

Ухвалою суду від 09.04.2021 позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки даний спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на корись Державного бюджету України.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьк Луганської області (код за , місце знаходження: Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, б. 9) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьк Луганської області щодо відмови листом від 31.03.2021 № 185-170/Р-02/8-1216/21 у виплаті ОСОБА_1 сум недоотриманої пенсії померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері - ОСОБА_2 , а також щодо зупинення нарахування її пенсії з 01.03.2016.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьк Луганської області нарахувати нарахувати з 01.03.2016 по 01.12.2020 та виплатити ОСОБА_1 як члену сім`ї померлого пенсіонера, який проживав з нею разом на день смерті, суму неотриманої пенсії померлої матерії - ОСОБА_2 за період з 01.03.2016 по 01.12.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьк Луганської області на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 908 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01 червня 2021 року.

Суддя В.С. Шембелян