Справа № 420/871/21
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/871/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Березівкаагрошляхбуд» до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки про визнання протиправними та скасування постанов від 05.10.2020 року №221032, №221033, -

В С Т А Н О В И В:

21.01.2021 року до суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Березівкаагрошляхбуд» до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про визнання протиправними та скасування постанов від 05.10.2020 року №221032, №221033.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що ТОВ «Березівкаагрошляхбуд» не погоджується з оскаржуваними постановами, так як в акті проведення перевірки не визначено, яку саме власну масу має автомобіль, та яка маса вантажу.

Як вказано у позові, транспортний засіб ТОВ «Березівкаагрошляхбуд» в момент проведення перевірок перебував в іншому місці, ніж вказано в акті перевірки. Крім того, суперечливим позивач вважає і той факт, що перевірка здійснювалась лише 5 хвилин.

На думку позивача, відповідач мав заборонити подальший рух транспортних засобів при фіксації факту перевищення вагового нормативного параметру та повідомити власника про виявлення факту перевищення габаритно-вагових норм, проте відповідач дозволив подальший рух транспортних засобів.

Вищевказане, на думку ТОВ «Березівкаагрошляхбуд» суперечить п. п. 21-24 Порядку № 879. п.2.4-2 Правил дорожнього руху. затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 із змінами та доповненнями.

Підстава звернення до суду - позивач вважає, що суб`єкт владних повноважень порушив його права прийняттям постанов від 05.10.2020 року №221032, №221033.

Ухвалою суду від 26.01.2021 року судом прийнято до розгляду позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Березівкаагрошляхбуд» до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про визнання протиправними та скасування постанов від 05.10.2020 року №221032, №221033 і відкрито провадження по справі.

Вказаною ухвалою судом встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст.262 КАС України.

Ухвалою суду від 26.03.2021 року замінено відповідача - Управління Укртрансбезпеки в Одеській області на Південне міжрегіональне Управління Укртрансбезпеки, розпочато спочатку розгляд справи №420/871/21 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Березівкаагрошляхбуд» до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки про визнання протиправними та скасування постанов від 05.10.2020 року №221032, №221033.

Вказаною ухвалою судом запропоновано відповідачу - надати у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (у разі необхідності його повторного подання).

Копію ухвали суду від 26.03.2021 року отримано відповідачем 29.03.2021 року засобами електронної пошти.

Однак, станом на дату вирішення даної адміністративної справи відзив на позовну заяву чи заява про продовження строку для його подання з боку Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на адресу суду не надходив.

Згідно ч. 4 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступне.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань товариство з обмеженою відповідальністю «Березівкаагрошляхбуд» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.06.2003 року № 0000294. Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, одним із видів діяльності позивача є «Будівництво доріг і автострад (основний)» (код КВЕД 42.11).

Судом встановлено, що 27.08.2020 року о 09 год. 30 хв. згідно направлення на перевірку від 21.08.2020p.№ 003546, старшим державним інспектором ВДК та нагляду на пасажирському транспорті Панченком Я.О., провідним спеціалістом сектору надання адміністративних послуг Фаюк І.В. Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області за адресою Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Київська,289 було здійснено перевірку транспортного засобу марки VOLVO FH 04 номерний знак НОМЕР_1 , ТОВ «Березівкаагрошляхбуд» (водій ОСОБА_1 ).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , вказаний автомобіль належить на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю «Березівкаагрошляхбуд» (а.с.19).

За результатами вказаної перевірки посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області складено акт № 195777 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 27.08.2020 року (а.с.13), відповідно до якого при перевірці виявлено порушення: перевезення вантажу (відсів) с.Олександрівка Вознесенського р-ну Миколаївської обл.. до м.Одеса, Одеська обл. (зі слів водія) з перевищенням встановлених п.22.5 ПДР України габаритно-вагових норм без відповідного дозволу на 15,75% (встановлено за результатами здійснення документального контролю). Відсутня, неоформлена товарно-транспортна накладна, чим порушено ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідальність за вказане порушення передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу; абз.3 ч. 1 надання послуг з перевезення вантажу без наявності оформлених документів, передбачених ст. 48 цього Закону, а саме: відсутня, неоформлена товарно-транспортна накладна.

Даний акт підписано двома посадовими особами Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки, що здійснювали перевірки та водієм транспортного засобу.

При цьому в акті наявна відмітка, що водій відмовився від його підписання.

Судом встановлено, що на підставі акту від 27.08.2020 року №195777 Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області складено:

- постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №221032 від 05.10.2020 року (а.с.16), якою за порушення абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» постановлено стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Березівкаагрошляхбуд» адміністративно-господарський штраф у сумі 1700,00 грн.

- постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №221033 від 05.10.2020 року (а.с.17), якою за порушення абз.15 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» постановлено стягнути з ДП "ТРАНСШИП-ТРАКС" адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн.

Позивач, вважаючи протиправними постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, звернувся до суду з позовною заявою.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 року Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті

Згідно з п.8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Пункт 21 вказаного Порядку передбачає, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт»

Відповідно до ч. 12 ст. 6 ЗУ «Про автомобільний транспорт» державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Абзацом 2 частини другої статті 49 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Зі змісту статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» слідує, що вказаний у цій статті перелік документів не є вичерпним, тобто законодавцем передбачено можливість його доповнення іншими визначеними законодавством документами, зокрема, таким документом є протокол перевірки та адаптації тахографа.

Так, спірними постановами постановлено стягнути з позивача адміністративно-господарський штраф за порушення абз.3 та абз.15 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Згідно з абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з абз.15 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У розумінні вимог статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Позивач не заперечує, що він був автомобільним перевізником вантажу, що перевозився при перевірці за наслідками якої складено вищевказаний акт.

Тому з огляду на наведене правове регулювання та в аспекті спірних правовідносин суд вважає, що відповідач приймаючи на підставі акту від 27.08.2020 року №195777 спірні постанови щодо позивача як автомобільного перевізника вантажу діяв у відповідності до приписів чинного законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 року №207 затверджено Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні (далі - Перелік №207).

Пунктом 2 Переліку №207 передбачено, що особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, забороняється вимагати у водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця документи, не передбачені Переліком, затвердженим цією постановою.

Згідно з пунктів 2 Переліку №207 для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах:

- фотокопія ліцензії, засвідчена автомобільним перевізником, або ліцензійна картка;

- товарно-транспортна накладна;

- посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

- реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом;

- талон про проходження державного технічного огляду;

- поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Для водія юридичної особи необхідним є також дорожній лист з відмітками про проведення передрейсових медичного огляду водія та огляду технічного стану транспортного засобу.

У відповідності до пунктів 2 та 3 Переліку №207 для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб:

- накладна або інший документ, який підтверджує право власності на вантаж;

- посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

- реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом;

- талон про проходження державного технічного огляду;

- поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Для водія юридичної особи необхідним є також дорожній лист з відмітками про проведення передрейсових медичного огляду водія та огляду технічного стану транспортного засобу.

Крім документів, зазначених у пунктах 1 і 2 цього переліку, є необхідними у разі перевезення:

- небезпечних вантажів:

свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення визначених небезпечних вантажів;

ДОПНВ-свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі;

інструкція на випадок аварії або надзвичайної ситуації;

узгодження маршруту руху транспортних засобів під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів, видане уповноваженим підрозділом Національної поліції;

- вантажів з перевищенням вагових або габаритних параметрів - дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції.

Таким чином, водій транспортного засобу юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб, повинен мати при собі документи, визначені частиною другою статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та пунктом 2 Переліку №207, а водій транспортного засобу юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення для комерційної мети, повинен мати при собі документи, визначені частиною другою статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та пунктом 2 Переліку №207,

Позивач у позовній заяві фактично не заперечував відсутність у водія транспортного засобу марки VOLVO FH 04 номерний знак НОМЕР_1 , ТОВ «Березівкаагрошляхбуд» документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону.

Натомість, позивач поставив під сумнів сам факт здійснення габаритно-вагового контролю вказаного транспортного засобу.

В той же час, беззаперечних доказів, які б свідчили про те, що габаритно-ваговий контроль вказаного транспортного засобу не було здійснено, позивачем до суду не надано.

Наявність ймовірно некоректного зазначення терміну здійснення габаритно-вагового контролю є не є свідченням про відсутність фактичного його здійснення.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що приймаючи постанову № 221032 від 05.10.2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700 грн. Управління Укртрансбезпеки в Одеській області діяло у відповідності та на підставі вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 2 статті 29 Закон України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 р. № 1567 (далі - Порядок № 1567), згідно з пунктами 3, 4 якого державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку № 1567 визначено виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється:

- наявність визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктом 16 Порядку №1567 передбачена можливість під час рейдової перевірки здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п.20-22 Порядку №1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок № 879).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

У розумінні Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки (підпункт 3 пункту 2 Порядку № 879).

За змістом пункту 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до п. 20 Порядку №879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Згідно з п.21 Порядку №879, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Пунктом 26 Порядку №879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 22 Порядку 879, у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбаченого статтею 132-1 (порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами) цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Після тимчасового затримання транспортного засобу працівник відповідного уповноваженого підрозділу Національної поліції зобов`язаний надати особі можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та його місцезнаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації, а також забороняє експлуатацію транспортного засобу до усунення несправностей, виявлених у процесі його огляду, або до демонтажу спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Суд зауважує, що з огляду на зазначене вище, у відповідача відсутні повноваження щодо заборони руху великовагового транспортного засобу.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м., за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11 т, здвоєні осі -18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Згідно з п.18 Порядку №879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Форма довідки затверджена про здійснення габаритно-вагового контролю затверджена спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 року №1007/1207, у якій передбачено її складання та підписання посадовою особою Укртрансінспекції, що проводила габаритно-ваговий контроль та оператором вагового комплексу.

Також, за змістом п.п.4,5 п.4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 № 1007/1207 (далі - Порядок № 1007/1207), посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30-31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Суд зазначає, що протягом усього строку розгляду даної адміністративної справи до суду так і не надано довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акту про перевищення транспортним засобом нормативно-габаритних параметрів, якими було б зафіксовано відповідні порушення.

З приписів Порядку № 879 та Порядку № 1007/1207 слідує, що саме довідка про здійснення габаритно-вагового контролю є підтверджуючим документом щодо результатів здійснення габаритно-вагового контролю.

Посадовими особами Укртрансбезпеки встановлено перевезення вантажу (відсів) с.Олександрівка Вознесенського р-ну Миколаївської обл.. до м.Одеса, Одеська обл. (зі слів водія) з перевищенням встановлених п.22.5 ПДР України габаритно-вагових норм без відповідного дозволу на 15,75% (встановлено за результатами здійснення документального контролю).

В той же час, за умов відсутності вищевказаної довідки суд вважає, що відповідач не надав до суду достатніх та беззаперечних доказів та не навів доводів, що підтверджують наявність з боку позивача порушень, на підставі яких управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області прийнято оскаржувану постанову №221083 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Крім того у Акті перевірки від 27.08.2020 року відсутні посилання на результати габаритно-вагового контролю, а саме на довідку про здійснення габаритно-вагового контролю.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Однак, наведені відповідачем в акті №195777 аргументи щодо перевищення позивачем вагових парламентів, не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області протиправно, за відсутності наявності підстав, тобто не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачений чинним законодавством, прийнято постанову від 05.10.2020 року №221033.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем за подання даної позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн. (а.с.7).

Ціна позову (вимоги майнового характеру) у даній справі складає 18700 грн.

При цьому, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування постанови Управління Укртрансбезпеки в Одеській області № 221033 від 05.10.2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 грн.

Отже, із всієї суми ціни позову судом задоволено 17000 грн.

Тобто, у відсотковому співвідношення судом задоволено 90,9 % розміру позовних вимог ТОВ «Березівкаагрошляхбуд» (17000 грн. (сума задоволених вимог) х 100% : 18700 грн. (загальна ціна (сума) позову), та відмовлено у задоволенні позову на 9,1% розміру позовних вимог (1700 грн. (сума вимог, у задоволенні яких судом відмовлено) х 100% : 18700 грн. (загальна ціна (сума) позову).

Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позовної заяви майнового характеру ТОВ «Березівкаагрошляхбуд» у розмірі, що становить 90,9 % від суми заявлених позовних вимог, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судового збору у розмірі 2063,43 грн. (2270 грн. (загальна сума судового збору) х 90,9 %), пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, 262 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Березівкаагрошляхбуд» до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки про визнання протиправними та скасування постанов від 05.10.2020 року №221032, №221033 - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки в Одеській області № 221033 від 05.10.2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 грн.

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови Управління Укртрансбезпеки в Одеській області № 221032 від 05.10.2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700 грн. - відмовити.

Стягнути з Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки за рахунок бюджетних асигнувань на користь дочірнього підприємства "Трансшип-Тракс" суму сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2063,43 грн. (дві тисячі шістдесят три гривні сорок три копійки).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Березівкаагрошляхбуд" (вул. Паркова, 80, Березівка, Березівський район, Одеська область, 67300 );

Відповідач - Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (вул.Успенська, 4, м.Одеса, 65014);

Суддя С.М. Корой