Справа № 640/21188/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2021 року м. Київ № 640/21188/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

«Виробниче об`єднання «ЗЕРНОТРЕЙД»

до 1. Головного управління Державної податкової служби у м. Києві,

2. Державної податкової служби України

про визнання протиправним та скасування рішень про відмову у реєстрації податкових накладних, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Зернотрейд» (далі - позивач, Товариство, ТОВ «ВО «Зернотрейд») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (далі - відповідач 1, ГУ ДПС у м. Києві), Державної податкової служби України (далі - відповідач 2, ДПС України) з вимогами про:

- визнання протиправними та скасування рішень Комісії ГУ ДПС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 16.09.2019 р. №1280765/42299119 та від 11.09.2019 р. №1276696/42299119 про відмову у реєстрації податкових накладних № 4 та №5 від 23.07.2019 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних, прийняті стосовно ТОВ «ВО «Зернотрейд»;

- зобов`язати ДПС України зареєструвати податкові накладні № 4 та №5 від 23.07.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних датою їх направлення, а саме: 12.08.2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що реєстрацію зазначених податкових накладних зупинено, про що повідомлено електронними квитанціями, у зв`язку з відповідністю ПН/РК критеріям оцінки ступеня ризиків (підпункт 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій), запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН.

Позивач подав по кожній накладній пояснення та пакет додаткових документів, проте отримав рішення про відмову у реєстрації податкових накладних в ЄРПН, які оскаржив в адміністративному порядку. Однак, рішенням Комісії з питань розгляду скарг від 24 та 27 вересня 2019 року скарги залишено без задоволення, а рішення Комісії ГУ ДПС у м. Києві без змін

Позивач звертає увагу, що відповідачем 1 запропоновано надати не конкретні документи, а пояснення, які було надано, з додаванням документів, які підтверджують реальність господарських операцій з контрагентом - ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України». Також позивач вважає, що відповідачами не конкретизовано переліку документів, яких не вистачає для прийняття позитивного рішення, а оскаржувані рішення не містять жодного правового обґрунтування та інформації щодо причин, підстав їх прийняття.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2019 року, після усунення позивачем недоліків позовної заяви згідно ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2019 року, відкрито провадження у справі №640/21188/19, вирішено провадити розгляд суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу у визначений судом строк подати відзив на позовну заяву та усі наявні докази.

ГУ ДПС у м. Києві через відділ діловодства суду 10 квітня 2020 року подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що оскаржувані рішення винесені на підставі вимог чинного законодавства, оскільки зміст поданих позивачем документів не дозволяє однозначно з`ясувати фактичні обставини здійснення фінансово-господарських операцій, за якими складено податкові накладні.

Отже, відповідач 2 стверджує, що фактичне здійснення господарських операцій не підтверджено позивачем належними доказами, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині ГУ ДПС у м. Києві.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

За таких обставин суд завершує розгляду справи по суті за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, зокрема з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з 11.07.2018 року ТОВ «ВО «Зернотрейд» перебуває на обліку у ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДПС у м. Києві, здійснює діяльність у сфері торгівлі товарами сільськогосподарського комплексу, має орендовані складські приміщення за адресою: Херсонська область, смт Велика Лепетиха, вул. Хмельницького, 157.

ТОВ «ВО «Зернотрейд» 16.07.2019 року укладено з ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» договір поставки №359 на постачання товару, а саме: пшениці 3 класу, пшениці фуражної 4 класу.

Під час реалізації укладеного Договору, позивачем складно та подано для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні: №4 від 23.07.2019 року на суму 588 600,00 грн та №5 від 23.07.2019 року на суму 3 535 102,67 грн.

Зазначені податкові накладні прийнято, проте реєстрацію зупинено, про що направлено позивачу електронні квитанції із зазначенням, що ПН/РК відповідає вимогам підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку, запропоновано надати пояснення та/або копії документів для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН.

На зазначену пропозицію ТОВ «ВО «Зернотрейд» в електронному вигляді надано:

- повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, з поясненнями щодо суті здійснення операції по податковій накладній №4 від 23.07.2019 р. та документи, що підтверджують реальність здійснення операції;

- повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, з поясненнями щодо суті здійснення операції по податковій накладній №5 від 23.07.2019 р. та документи, що підтверджують реальність здійснення операції;

У поясненнях позивач зазначив, що товар придбаний у ТОВ «Вімтерс» згідно договору купівлі-продажу №260-1 від 26.06.2019 р. в кількості: пшениця 2 клас - 100,00 т; пшениця 3 клас - 583,900 т., пшениця фуражна 4 клас - 260,00 т., та у ТОВ «Вінтон-Трейд згідно договору купівлі-продажу №27061-1 від 27.06.2019 р. в кількості: пшениця 2 клас - 9,0 т, пшениця 3 клас - 83,100 т., на підтвердження чого надано зазначені документи.

У підтвердження факту перевезення вантажу надано: товарно-транспортні накладні №0048 від 14.07.2019 р., №54 від 16.07.2019 р., №10 від 18.07.2019 р., №11 від 18.07.2019 р., №973072 від 19.07.2019 р., №14 від 20.07.2019 р., б/н від 21.07.2019 р., б/н від 21.07.2019 р. Також надано виписку по розрахунковому рахунку ТОВ «ВО «Зернотрейд» за період липень 2019 р.

На дату реєстрації податкових накладних №4 та №5 від 23.07.2019 р. товар фактично був оплачений та відвантажений на адресу ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», що підтверджено такими документами: банківською випискою по рахунку за липень 2019 року, договором купівлі-продажу №260-1 від 26.06.2019 р. з ТОВ «Вімтерс», договором купівлі-продажу №27061-1 від 27.06.2019 р. з ТОВ «Вінтон-Трейд», договором складського зберігання зерна №17-ЗБ/2019 від 11.07.2019 р. з ПАТ «ДПЗКУ», договором поставки №359 від 16.07.2019 р. з ПАТ «ДПЗКУ», додатковою угодою №001ПЗ від 22.07.2019 р., №002ПЗ від 22.07.2019 р., №003П2 від 22.07.2019 р. до договору №359 від 16.07.2019 р., видатковою накладною №01071/1 від 01.07.2019 р., №01071/2 від 01.07.2019 р.з ТОВ «Вімтерс», податковою накладною №4 від 01.07.2019 р., №218 від 01.07.2019 р. з ТОВ «Вімтерс», видатковою накладною №01072/1 від 01.07.2019 р., №01072/2 від 01.07.2019 р. з ТОВ «Вімтерс», податковою накладною №5 від 01.07.2019 р.з ТОВ «Вімтерс», видатковою накладною №110/1 від 11.07.2019 р. з ТОВ «Вінтон-Трейд», податковою накладною №37 від 11.07.2019 р. з ТОВ «Вінтон-Трейд», видатковою накладною №23071/1 від 23.07.2019 р., №23071/2 від 23.07.2019 р. з ПАТ «ДПЗКУ, рахунком на оплату №СФ-23071 від 23.07.2019 р., №СФ-23072 від 23.07.2019 р. з ПАТ «ДПЗКУ», товарно-транспортною накладною №0048 від 14.07.2019 р., №54 від 16.07.2019 р., №10 від 18.07.2019 р., №11 від 18.07.2019 р., №973072 від 19.07.2019 р., №14 від 20.07.2019 р., б/н від 21.07.2019 р., б/н від 21.07.2019 р., реєстром ПЗ по ТОВ «ВО «Зернотрейд».

Зауважень від відповідача 1 стосовно поданих документів до Товариства не надходило.

Проте, рішеннями Комісії ГУ ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 16.09.2019 р. №1280765/42299119 та від 11.09.2019 року №1276696/42299119 відмовлено у реєстрації податкових накладних №4 та №5 від 23.07.2019 року.

Позивачем 20 та 24 вересня 2019 року подано скарги на рішення Комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкових накладних, які за результатами розгляду залишено без задоволення, а рішення Комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації - без змін.

Такі обставини зумовили звернення позивача до адміністративного суду.

Розглядаючи позовні вимоги та оцінюючи доводи сторін, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду справи суд перевіряє, чи прийняті (вчинені) рішення:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 341) (далі - Порядок №1246), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200. 1.3 і 200. 1.9 статті 200. 1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 01 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку №1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Відповідно до приписів пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 5 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №117 (далі - Порядок №117), податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Суд в цій частині зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 затверджено та з 01.02.2020 року набрала чинності постанова №1165 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», якою визнано такою, що втратила чинність, постанову Кабінету міністрів України від 21.02.2018 року №117. Водночас, на час спірних правовідносин, що виникли між сторонами, Постанова №117 була чинною та застосовувалася відповідачами.

При цьому, відповідно до змісту пункту 10 Порядку №117 критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади. ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Пунктом 13 Порядку № 117 передбачено, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування; 2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; 3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Зі змісту квитанцій вбачається, що контролюючим органом сформовано висновок про не відповідність податкових накладних критеріям ризиковості платника податку, визначеним підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку.

Суд звертає увагу, що підпункт 1.6 пункту 1 Критеріїв містить у собі визначення різних обставин встановлення ризиковості платника податків, а саме:

- керівник платника податку та/або головний бухгалтер, та/або особа, що має право підпису, згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстровані (перереєстровані) за адресою, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях і тимчасово окупованій території, в розумінні Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»;

- платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

- платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

- платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

- платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України (далі - Кодекс);

- в органах ДФС наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі поточної діяльності при реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданій на реєстрацію податковій накладній/розрахунку коригування.

При цьому суд зауважує, що зазначені Критерії ризиковості платника податку викладені листі Державної фіскальної служби України від 21.03.2018 року №959/99-99-07-18 і мали рекомендаційний характер для контролюючого органу під час здійснення перевірки податкових накладних/розрахунків коригування на відповідність ознакам ризиковості здійснення операцій.

Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв. Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.

Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2018 року у справі №822/1817/18 зазначив, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт відповідних Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд. Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акту індивідуальної дії призводить до його протиправності.

В той же час, згідно з пунктами 14, 15 Порядку № 117 перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством. Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування. Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт 6 Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Пунктами 18-21 Порядку №117 передбачено, що письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів. Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС). Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі. Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Поряд з цим, форма рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначена Порядком № 117 (додаток 2 до Порядку).

Форма такого рішення передбачає, що у разі відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних через ненадання платником податку копій документів, документи, які не надано, повинні бути підкресленими, тобто конкретно вказані.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акту індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Комісія ГУ ДФС у м. Києві, розглядаючи подані позивачем документи, не з`ясовувала специфіку проведених господарських операцій, не визначила документів, які є достатніми для підтвердження реальності господарських операцій з урахуванням їх змісту і обсягу.

Зважаючи на те, що рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення, суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Натомість, в електронних квитанціях відсутній конкретний перелік документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН, що призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, а не будь-яких на власний розсуд.

Факт зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарських операцій, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (придбання товарів/послуг або отримання коштів), що підтверджується тільки первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем подавалися до контролюючого органу пояснення з відповідними первинними документами щодо наявності підстав реєстрації податкових накладних, які перераховано судом вище, що підтверджено повідомленням щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрації якої зупинена, та письмовими поясненнями.

Проте, Комісією ГУ ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, незважаючи на зазначене повідомлення та додані до нього документи про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація яких зупинена, прийняті оскаржувані рішення від 11.09.2019 р. №1276696/42299119 та від 16.09.2019 року №1280765/42299119 про відмову в реєстрації податкових накладних №4 та №5 від 23.07.2019 року, поданих ТОВ «ВО «Зернотрейд».

При цьому, оскаржувані рішення містять лише загальне твердження: «ненадання платником податку копій документів: «первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойси, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфікації, накладних (документи, які не надано підкреслити) та документів щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством (документи, які не надано підкреслити)», проте не вказано, які саме документи складені з порушенням законодавства, які вимоги законодавства порушено при складанні документів та яких документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Отже, позиція ГУ ДПС у м. Києві щодо ненадання платником податку копій документів, згідно з пунктом 201.16 статті 201 ПК України, Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №117, є необґрунтованою, а в оскаржуваних рішеннях не наведено обґрунтувань причин відмови в реєстрації податкових накладних, складених позивачем.

Виходячи з наведеного, а також оцінивши оскаржувані рішення відповідача 1 про відмову у реєстрації податкових накладних позивача на предмет дотримання положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що відповідач 1 діяв необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, у зв`язку з чим оскаржувані рішення підлягають скасуванню як протиправні.

Оскільки приписами Порядку №117 передбачено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у разі відповідності платника податків хоча б одному критерію ризиковості платника податку, суд вважає, що висновки про відповідність позивача підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку створюють перешкоди у здійсненні позивачем його подальшої господарської діяльності.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачає, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в ЄРПН податкові накладні ТОВ «ВО «Зернотрейд» №4 та №5 від 23.07.2019 року, суд зазначає, що відповідно до підпункту 201.16.4. пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій:

а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому, відповідно до п. 19, п. 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (далі по тексту - Порядок № 1246) податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день:

прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду).

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду (пункт 20 Порядку № 1246).

Проте, встановлена протиправність рішень контролюючого органу про відмову у реєстрації податкових накладних сама по собі не свідчить про наявність законних підстав для зобов`язання відповідача зареєструвати податкові накладні ТОВ «ВО «Зернотрейд» №4 та №5 від 23.07.2019 року, так як такій реєстрації має передувати проведення належної перевірки наданих первинних документів, що не входять до предмету судового дослідження в межах розгляду даної справи.

За наведених обставин позовні вимоги в частині зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні ТОВ «ВО «Зернотрейд» №4 та №5 від 23.07.2019 року задоволенню не підлягають.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

З урахуванням викладеного та встановлених під час розгляду обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якими судові витрати підлягають поверненню позивачу, який не є суб`єктом владних повноважень при задоволенні позову.

Згідно частини третьої зазначеної статті при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач - ТОВ «ВО «Зернотрейд» не є суб`єктом владних повноважень, звертаючись до суду сплатило 7 684,00 грн. судового збору згідно квитанцій від 21 жовтня 2019 року та від 13 листопада 2019 року, суд, задовольняючи позовні вимоги частково, відшкодовує судові витрати позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 у сумі 3 842,00 грн..

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «ЗЕРНОТРЕЙД» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішень про відмову у реєстрації податкових накладних, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 11.09.2019 року №1276696/42299119 та від 16.09.2019 року №1280765/42299119 про відмову в реєстрації податкових накладних №4 та №5 від 23.07.2019 року щодо ТОВ «Виробниче об`єднання «Зернотрейд».

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Зернотрейд» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві сплачений судовий збір у розмірі 3 842,00 грн. (три тисячі вісімсот сорок дві грн. 00 коп.).

4. В решті позовних вимог відмовити.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Зернотрейд», адреса: 69005, місто Запоріжжя, Бульвар Центральний, 3, , тел. .

Відповідач 1: Головне управління Державної податкової служби у місті Києві, адреса: 04116, м. Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, , тел. .

Відповідач 2: Державна податкова служба України, адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8, , тел. .

Суддя В.І. Келеберда