Справа № 640/8751/21
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

31 травня 2021 року м. Київ№ 640/8751/21
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
проскасування постанови про накладення штрафу Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: - ОСОБА_2 ;
встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренка Дмитра Анатолійовича, в якому просив суд:

-визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції ВП №54465710 від 12 квітня 2019 року «про накладення штрафу» на боржника.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням апеляційного суду м. Києва від 9 квітня 2015 року визначено розмір аліментів, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Ѕ частці від заробітку (доходу) батька дітей, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

24 липня 2017 року Голосіївським районним судом в м. Києві ОСОБА_2 був виданий виконавчий лист №752/8294/14.

16 серпня 2017 року старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №54465710, яку позивач не отримував, і про яку дізнався випадково.

Також позивач випадково дізнався про нараховану заборгованість, в зв`язку з чим звернувся до відповідача з заявою про перерахунок.

24 червня 2020 року державним виконавцем було зроблено розрахунок заборгованості по аліментам за період з квітня 2015 року по червень 2020 року, відповідно до якого заборгованість становила 27886,18 грн.

Не погоджуючись із наданим розрахунком позивач оскаржив дії державного виконавця до суду, який ухвалою від 12 серпня 2020 року скаргу задовольнив частково і зобов`язав державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості з урахуванням чеків про сплату аліментів.

При цьому, представнику позивача 18 березня 2021 року під час ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження ВП №54465710 стало відомо про існування постанови у ВП №54465710 про накладення на позивача штрафу у розмірі 99057,15 грн, що становить 50 відсотків від загальної суми боргу в розмірі 198114,83 грн заборгованості зі сплати аліментів (згідно з розрахунком від 10 квітня 2019 року за період з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2019 року, що перевищує суму відповідних платежів за 3 роки).

Позивач вважає вказану постанову незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що Законом України від 03 липня 2018 року №2475-VIII, який набрав чинності з 28 серпня 2028 року внесені зміни до абзацу 3 частини чотирнадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», яким застосовуються штрафні санкції на боржника за наявності заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно, саме з 28 серпня 2018 року у відповідача виникло право на накладення штрафу на боржника у розмірі 50 % суми заборгованості зі сплати аліментів.

В той же час, згідно розрахунку від 10 квітня 2019 року заборгованість у позивача зі сплати аліментів утворилась, починаючи з 01 квітня 2015 року, тобто до набрання чинності вказаної вище норми закону, та станом на 31 березня 2019 року становила 198114,83 грн, що виключає можливість для застосування даної норми під час прийняття оскаржуваної постанови.

Окрім того, ані постанову про відкриття виконавчого провадження, ані постанову про накладення штрафу позивач не отримував. До того ж, стягувачка невірно зазначила адресу боржника, і як наслідок, невірно зазначена адреса боржника і в постанові про накладення штрафу, що, на думку позивача, є самостійними підставами для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови.

Таким чином відсутні підстави для накладення на боржника штрафу, а відтак оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 13 квітня 2021 року.

Вказаною ухвалою суду зобов`язано відповідача надати належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження ВП №54465710.

В судове засідання 13 квітня 2021 року учасники справи не прибули, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце проведення судового засідання. Матеріалів виконавчого провадження ВП №54465710 не надано.

В зв`язку з неявкою у судове засідання 13 квітня 2021 року учасників справи та ненаданням відповідачем матеріалів виконавчого провадження ВП №54465710, суд відклав судове засідання на 27 квітня 2021 року, а також залучив до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - стягувача за виконавчим провадженням ВП №54465710 ОСОБА_2 .

27 квітня 2021 року у судове засідання учасники справи не прибули, в зв`язку з чим судове засідання відкладено на 18 травня 2021 року.

У судове засідання 18 травня 2021 року прибули представники учасників справи.

У судовому засіданні 18 травня 2021 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, вказував на правомірність своїх дій при прийнятті оскаржуваної постанови. Також вказав на внесення виправлень в оскаржувану постанову шляхом прийняття постанови від 19 березня 2021 року.

При цьому слід зауважити, що позивачем заявлений позов до державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренка Дмитра Анатолійовича, утім відповідно до частини третьої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Таким чином, належним відповідачем по справі є Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Представник третьої особи вказав на пропуск позивачем строку звернення до суду щодо оскарження постанови державного виконавця від 12 квітня 2019 року. Наголошував, що позивач неодноразового ознайомлювався із матеріалами виконавчого провадження і міг та повинен був дізнатися про наявність оскаржуваної постанови. В той же час звернувся до суду в кінці березня 2021 року, тобто з пропуском строку, визначеного статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доводи та заперечення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд за згодою присутніх учасників справи вирішив завершити розгляд справи у порядку письмового провадження без виклику учасників справи та проведення судового засідання. При цьому надавши представнику третьої особи можливість ознайомитися із матеріалами справи та надати письмові пояснення щодо позову.

28 травня 2021 року від представника третьої особи надійшли пояснення щодо позову, в яких представник третьої особи наголошував на пропуску позивачем строку звернення до суду, а також подана заява про залишення позову без розгляду. До пояснень та заяви про залишення позову без розгляду представник третьої особи надав ксерокопію заяви позивача від 30 серпня 2019 року про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження ВП №54465710, ксерокопію заяви представника позивача про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження від 11 вересня 2019 року, копії заяв позивача від 25 грудня 2019 року, від 05 лютого 2020 року, від 10 березня 2020 року, від 12 березня 2020 року про долучення документів до матеріалів виконавчого провадження, копію апеляційної скарги позивача на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 лютого 2019 року.

Ознайомившись із матеріалами справи та, зокрема, із копіями заяв позивача та представника позивача щодо прохання на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП №54465710, суд дійшов наступних висновків.

За змістом частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Так, відповідно до частини другої цієї статті позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Постанова старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про накладення на позивача, як боржника у виконавчому провадженні ВП №54465710, штрафу винесена 12 квітня 2019 року.

Звертаючись в кінці березня 2021 року до суду з позовом про скасування вказаної постанови позивач вказував на те, що про наявність оскаржуваної постанови дізнався 18 березня 2021 року від свого представника адвоката Терещенко В.В. за результатами ознайомлення із виконавчим провадженням, а копію оскаржуваної постанови представник отримав 25 березня 2021 року. Відтак позивач вважав, що ним не пропущено строк звернення до суду.

Однак наведені твердження позивача спростовуються матеріалами справи.

Так з доданої представником третьої особи ксерокопії заяви позивача ОСОБА_1 на ім`я начальника відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Нещадного І.С. вбачається, що позивач особисто звертався із вказаною заявою 30 серпня 2019 року про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП №54465710.

11 вересня 2019 року до відповідача про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження звертався представник боржника ОСОБА_1 адвокат Василенко І.В.

Таким чином, про наявність оскаржуваної постанови позивач міг дізнатися вперше 30 серпня 2019 року.

Доводи представника позивача в судовому засіданні 18 травня 2021 року, що матеріали виконавчого провадження не були підшиті та пронумеровані, а відтак позивач міг не звернути увагу на оскаржувану постанову під час ознайомлення з виконавчим провадженням ВП №54465710, на думку суду є надуманими і такими, що не спростовують обставини ознайомлення позивача із оскаржуваною постановою у встановлений в заявах термін, зважаючи на неодноразове ознайомлення позивача/представника позивача із матеріалами виконавчого провадження.

Зважаючи на наведене суд дійшов висновку, що позивачем без поважних причин пропущено строк звернення до суду, встановлений статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вірно зазначив представник третьої особи, Європейський суд з прав людини наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, яку вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, №22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20.09.2011 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Строк звернення до адміністративного суду це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правих відносинах або для реалізації владних повноважень.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Частиною третьою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином заява третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача про залишення позову без розгляду підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 122, 123, 240, 248 Кодексу адміністративного судочинства України Окружний адміністративний суд міста Києва -

ухвалив:

Заяву адвоката Трегубенко С.В. як представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про залишення позову ОСОБА_1 до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції ВП №54465710 від 12 квітня 2019 року «про накладення штрафу» на боржника без розгляду - задовольнити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції ВП №54465710 від 12 квітня 2019 року «про накладення штрафу» на боржника - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 287, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Шейко Т.І.