Справа № 360/2561/21
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

01 червня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2561/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови від 28.04.2021 про накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП № 64679603,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (далі також - позивач, УПФУ в м. Лисичанську) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі також - відповідач), в якій просить визнати протиправним та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 28.04.2021 про накладення штрафу ВП № 64679603.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 05.05.2021 на адресу позивача надійшла постанова від 28.04.2021 ВП № 64679603 про накладення на штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 05.09.2018 у справі № 415/3017/17, що набрало законної сили 04.01.2019, управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області зобов`язано нарахувати та виплатити учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 з 01.09.2015 по 31.09.2017 включно щомісячну державну адресну допомогу до пенсії в сумі, що не вистачає до 255 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

02.03.2021 заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 64679603.

Листом Управління від 25.03.2021 було повідомлено відповідача про неможливість виконання рішення Лисичанського міського суду від 05.09.2018 по справі № 415/3017/17 та про недійсність документів Позивача, які стали підставою для такого рішення.

На думку позивача, у державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення постанови про накладення штрафу за невиконання рішення суду, оскаржувана постанова є протиправною, тому підлягає скасуванню.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву (арк. спр. 25-28), в якому заперечував проти позовних вимог з таких підстав.

01.03.2021 на виконання до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшов виконавчий лист Лисичанського міського суду Луганської області від 05.02.2019 № 415/3017/17 про зобов`язання УПФУ в м. Лисичанську нарахувати та виплатити учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 з 01.09.2015 по 31.09.2017 включно щомісячну державну адресну допомогу до пенсії в сумі, що не вистачає до 255% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

02.03.2021 державним виконавцем, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64679603. Копії постанови направлено боржнику для виконання, стягувану - для відома.

Державним виконавцем, керуючись статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», направлено вимогу боржнику щодо стану виконання рішення суду з попередженням про наслідки невиконання рішення суду.

Згідно відповіді боржника встановлено, що УПФУ в м. Лисичанську рішення суду виконано не було.

Державним виконавцем, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн. Копію постанови направлено боржнику для виконання.

Відповідно до частини першої статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (частина другої статті 371 КАС України).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону України «Про виконавче провадження», перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, дії відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) є правомірними та відповідають нормам Закону України «Про виконавче провадження».

Вважає, що жодних законних підстав для задоволення адміністративного позову не існує.

Обставини, на які посилається УПФУ в м. Лисичанську, є необґрунтованими.

Просить у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю

Ухвалою суду від 24.05.2021 після усунення недоліків позовної заяви прийнято справу до провадження справу та відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін із врахуванням особливостей, встановлених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (арк. спр. 16-17).

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник відповідача у відзиві просив розглянути без участі представника відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (арк. спр. 18-20, 28).

Згідно з частиною третьою статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - також КАС України) неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки сторони про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином, відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77 КАС України, суд дійшов наступного.

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 19.01.2018 у справі № 415/7858/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання до вчинення певних дій - задоволено. Визнана незаконною бездіяльність пенсійного органу з перерахунку пенсії учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час проходження ним дійсної строкової служби ОСОБА_1 , що став особою з інвалідністю у зв`язку із зміною частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 (далі також - Закон № 796).

Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області зробити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , який внаслідок ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби став особою з інвалідністю, пенсію з інвалідності з 01.10.2017 з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на відповідного року (арк. спр. 44-46).

Рішення було обґрунтовано тим, що Закон № 796 та «Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» набули змін, відповідно до яких особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Також згідно рішення було встановлено, що із копії дубліката експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 08.06.2016 № 8800 засідання № 32 вбачається, що, розглянувши звернення ОСОБА_1 , зробили висновок: «захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС».

Із копії посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 11.07.2016 УПСЗН Лисичанської міської ради, вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни.

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 05.09.2018 у справі № 415/3017/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання до вчинення певних дій - задоволено. Визнано відмову управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області в нарахуванні та виплаті учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 щомісячної державної адресної допомоги до пенсії у відповідності до статті 54 Закону України «Про статусі соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та п.12 постанови КМУ від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», - незаконною. Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області нарахувати та виплатити учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 з 01.09.2015 по 31.09.2017 включно щомісячну державну адресну допомогу до пенсії в сумі, що не вистачає до 255% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (арк. спр. 21-22).

Рішення набрало законної сили 04.01.2019.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 01.04.2019 у справі № 415/3017/17 відмовлено у роз`ясненні рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання до вчинення певних дій (арк. спр. 23).

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 16.11.2020 у справі № 415/3017/17 повернуто Управлінню Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області заяву про перегляд справи за нововиявленими обставинами заявлену в межах розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання до вчинення певних дій з доданими до неї документами без розгляду (арк. спр. 24).

05.02.2019 на підставі рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 05.09.2018 видано виконавчий лист № 415/3017/17 про зобов`язання УПФУ в м. Лисичанську нарахувати та виплатити учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 з 01.09.2015 по 31.09.2017 включно щомісячну державну адресну допомогу до пенсії в сумі, що не вистачає до 255% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з яким ОСОБА_1 звернулась до відповідача щодо його виконання (арк. спр. 30, 31-32).

Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 02.03.2021 відкрите виконавче провадження № 64679603 щодо примусового виконання виконавчого листа № 415/3017/17, виданого Лисичанського міського суду Луганської області від 05.09.2018 (арк. спр. 34).

17.03.2021 № 2302 відповідачем до УПФУ в м. Лисичанську скеровано вимогу, згідно якої державний виконавець просить надати інформацію щодо повного та фактичного виконання рішення суду з примусового виконання виконавчого листа № 415/3017/17 від 05.02.2019, у разі невиконання - надати обґрунтоване пояснення, чому рішення суду не може бути виконано (арк. спр. 39-40).

Листом від 25.03.2021 № 1211-03-8/2638 УПФУ в м. Лисичанську на вимогу виконавця від 17.03.2021 № 2302 повідомило відповідача, що виконати постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 05.09.2018 у справі № 415/3017/17 про зобов`язання зробити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , який внаслідок ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби став особою з інвалідністю, пенсію з інвалідності з 01.09.2015 по 31.09.2017 включно щомісячну державну адресну допомогу до пенсії в сумі, що не вистачає до 255% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність було неможливим, оскільки на дату його надходження до управління документи, на підставі яких ОСОБА_1 набував право на отримання «державної адресної допомоги до пенсії в сумі, що не вистачає до 255% прожиткового мінімуму для: осіб, які втратили працездатність» були скасовані, а саме: листом Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 04.03.2019 № 2191, було повідомлено, що Центральною міжвідомчою експертною комісією було розглянуто медичну експертну справу ОСОБА_1 та зазначено, що раніше виданий Експертний висновок від 08.06.2016 № 8800 (із встановленим причинним зв`язком хвороб, інвалідності і смерті з дією Іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС - захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС) вважати не дійсним. На підставі Експертного висновку від 03.04.2019 № 2878 було змінено причину інвалідності ОСОБА_1 на «Захворювання пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС». Листом Луганського комунального закладу «Обласний центр медико- соціальної експертизи» від 28.04.2019 № 01 -12/240, УПФУ в м. Лисичанську було повідомлено, що у зв`язку з недійсністю Експертного висновку від 08.06.2016 № 8800, виписки із акту огляду МСЕК від 05.07.2016, серії 12 ААА № 441278 (про встановлення ОСОБА_1 інвалідності 2 групи захворювання, пов`язаного з виконанням військової служби на ЧАЕС) та № НОМЕР_2 (ступінь втрати працездатності - 75 %) слід вважати: не дійсними. Разом з тим, відповідно до Розпорядження управління праці, та соціального захисту населення Лисичанської міської ради «Про втрату статусу особи з інвалідністю внаслідок війни» від 11.05.2019 вважати: ОСОБА_1 таким, що втратив статус особи з інвалідністю внаслідок війни, встановлений відповідно до пункту 1 частині другої статті 7 Закону України «Про статує ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; посвідчення «Інваліда війни», видане управлінням праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради від 11.07.2016 серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 таким, що втратило чинність та підлягає вилученню відповідно до пункту 13 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого ПКМУ від 12.05.1994 № 302 (арк. спр. 41-43).

До листа надані: постанова Лисичанського міського суду Луганської області від 19.01.2018 у справі № 415/7858/17; постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018 у справі № 415/7858/17; лист Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 04.03.2019 № 2191; експертний висновок від 08.06.2016 № 8800; експертний висновок від 03.04.2019 № 2878; лист Луганського комунального закладу «Обласний центр медико- соціальної експертизи» від 28.04.2019 № 01 -12/240; виписка із акту огляду МСЕК від 05.07.2016 серії 12 ААА № 441278; виписки із акту огляду МСЕК від 05.07.2016 серії 12 ААА № 008821, розпорядження управління праці, та соціального захисту населення Лисичанської міської ради «Про втрату статусу особи з інвалідністю внаслідок війни» від 11.05.2019 (арк. спр. 44-55).

28.04.2021 заступником начальника відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесено постанову про накладення штрафу в сумі 5100 грн на УПФУ в м. Лисичанську за не виконання рішення суду по виконавчому листу № 415/3017/17 від 05.02.2019, яку позивач отримав 05.05.2021.

В описовій частині постанови зазначено таке:

«Станом на 28.04.2021 щодо фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом інформації та копій підтверджуючих документів надано не було».

Мотивувальна частина викладена так:

«Ураховуючи викладене, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження»» (арк. спр. 12, 13, 57).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною першою статті 255 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно з частинами першою, другою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);

- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);

- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).

Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону № 1404-VIII).

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону № 1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Частинами першою та другою статті 75 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З вищевикладеного слідує, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Судом встановлено, що станом на 28.04.2021 відповідач мав у своєму розпорядженні лист відповідача від 25.03.2021 № 1211-03-8/2638, згідно якого доводилося до відома виконавця про те, що Центральною міжвідомчою експертною комісією було розглянуто медичну експертну справу ОСОБА_1 та зазначено, що раніше виданий Експертний висновок від 08.06.2016 № 8800 (із встановленим причинним зв`язком хвороб, інвалідності і смерті з дією Іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС - захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС) вважати не дійсним. На підставі Експертного висновку від 03.04.2019 № 2878 було змінено причину інвалідності ОСОБА_1 на «Захворювання пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС», а листом Луганського комунального закладу «Обласний центр медико- соціальної експертизи» від 28.04.2019 № 01 -12/240, УПФУ в м. Лисичанську було повідомлено, що у зв`язку з недійсністю Експертного висновку від 08.06.2016 № 8800, виписки із акту огляду МСЕК від 05.07.2016, серії 12 ААА № 441278 (про встановлення ОСОБА_1 інвалідності 2 групи захворювання, пов`язаного з виконанням військової служби на ЧАЕС) та № НОМЕР_2 (ступінь втрати працездатності - 75 %) слід вважати: не дійсними. Відповідно до Розпорядження управління праці, та соціального захисту населення Лисичанської міської ради «Про втрату статусу особи з інвалідністю внаслідок війни» від 11.05.2019 вважати: ОСОБА_1 таким, що втратив статус особи з інвалідністю внаслідок війни, встановлений відповідно до пункту 1 частині другої статті 7 Закону України «Про статує ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; посвідчення «Інваліда війни», видане управлінням праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради від 11.07.2016 серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 таким, що втратило чинність та підлягає вилученню відповідно до пункту 13 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого ПКМУ від 12.05.1994 № 302.

Згідно листа Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 04.03.2019 № 2191, яке було в розпорядженні відповідача станом на 28.04.2021, «при надрукуванні повторного експертного висновку ОСОБА_1 друкаркою відділення експертизи помилково було прийнято до уваги копію військового квитка та Постанову Центральної ВЛК МО України про зв`язок захворювання за наслідками Чорнобильської катастрофив період проходження військової служби.

Експертний висновок № 8800 від 08.06.2016 вважати недійсним.»

Таким чином, згідно наданих документів необхідно зробити висновок, що ОСОБА_1 отримав захворювання при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Висновок від 08.06.2016 № 8800 був виготовлений внаслідок помилки друкарки відділення експертизи Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України, а не в результаті зміни стану здоров`я ОСОБА_1 або зміни обставин встановлення інвалідності тощо.

Відомості щодо оскарження ОСОБА_1 визнання недійсним висновку від 08.06.2016 № 8800 відсутні.

Зазначені обставини є суттєвими, однак відповідач ніяким чином не досліджував їх та не оцінював у постанові від 28.04.2021.

З огляду на встановлені обставини справи та на наявність причин невиконання судового рішення, які зовсім не досліджувалися відповідачем та не надавалася юридична оцінка в частині нарахування та виплати учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 з 01.09.2015 по 31.09.2017 включно щомісячної державної адресної допомоги до пенсії в сумі, що не вистачає до 255% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у визначений державним виконавцем строк, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог УПФУ в м. Лисичанську.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2270 грн згідно з платіжним дорученням від 14.05.2021 № 240 (арк. спр. 7).

В межах спірних правовідносин суб`єктом владних повноважень є відповідач, правомірність рішення якого оскаржено позивачем - учасником виконавчого провадження.

Таким чином, витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), структурним підрозділом якого є відповідач.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (ідентифікаційний код 21792407, місцезнаходження: 93113, Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Сосюри, буд. 347) до Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (ідентифікаційний код: 43315445, місцезнаходження: 61002, Харківська обл., м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, буд. 16) про визнання протиправною та скасування постанови від 08.12.2020 про накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП № 63444472 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 28.04.2021 про накладення штрафу на Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області у розмірі 5100,00 грн у виконавчому провадженні ВП № 64679603.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270 грн (дві тисячі двісті сімдесят грн 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Борзаниця