Справа № 640/6888/20
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №640/6888/20 Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Парінова А.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 , в особі представника за довіреністю від 10.03.2020 - Спінова Сергія Анатолійовича , з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просила суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві видати ОСОБА_1 особисто або її представнику оригінал Виписки із Акта огляду МСЕК до довідки серії 10 ААА №771227 від 21.10.2011 року, яка знаходиться в її пенсійній справі.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 , в особі представника за довіреністю від 10.03.2020 - Спінова Сергія Анатолійовича , подала апеляційну скаргу, в якій зазначає що суд першої інстанції не повно з`ясував обставин справи та неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, відтак просить скасувати таке рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві порушуються її права як особи з інвалідністю.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2021 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що 12.11.2019 ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про надання їй оригіналу виписки із акта огляду МСЕК до довідки серії 10ААА №771227 від 21.10.2011, який знаходиться в її пенсійній справі, з метою можливості здійснювати їй права як особи з інвалідності.

09.11.2019 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом №298199/02/Б-14407 надало позивачу копію виписки з акту огляду МСЕК та повідомило, що відповідно до п. 70 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 №55, установа може засвідчувати копії лише тих документів, що створюються в ній, крім випадків створення паперових копій електронних документів, що надійшли до установи через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади, а також у випадках, передбачених цим пунктом.

Вважаючи, що відповідачем порушено її права як особи з інвалідністю, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що видача особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, виписки з акта огляду комісії на руки забороняється, відтак зі сторони відповідача відсутня протиправна бездіяльність.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 8 Конституції України встановлює, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За приписами ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

За приписами пунктів 1, 2, 3, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

За приписами ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції та відповідачем, що відповідно до п. 24 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджене постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.2009 року комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

Копія індивідуальної програми реабілітації надсилається також лікувально-профілактичному закладові і органові праці та соціального захисту населення за місцем проживання особи з інвалідністю. За місцем роботи зазначених осіб надсилається повідомлення щодо групи інвалідності та її причини, а у разі встановлення ступеня втрати професійної працездатності - витяг з акта огляду комісії про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у додаткових видах допомоги.

Видача особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, виписки з акта огляду комісії на руки забороняється.

Втім, колегія суддів, враховуючи приписи КАС України не може погодитись з висновкому суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки при вирішенні справ, суд керується не тільки положеннями національного законодавства, а й положеннями міжнародних договорів, а у випадку суперечності між цими джерелами права, виключно положеннями відповідного міжнародного договору України.

Конвенція про права осіб з інвалідністю (Конвенція про права інвалідів) від 13.12.2006, ратифікована в Україні Законом України «Про ратифікацію Конвенції про права осіб з інвалідністю і Факультативного протоколу до неї» від 16.12.2009 №1767-VI, даний міжнародний договір набрав чинності для України 06.03.2010 року на підставі листа Міністерства закордонних справ України від 11.02.2010 №72/14-612-275.

Відповідно до п. 1 ст. 4 Конвенції про права осіб з інвалідністю держави-учасниці зобов`язуються забезпечувати й заохочувати повну реалізацію всіх прав людини й основоположних свобод всіма особами з інвалідністю без будь-якої дискримінації за ознакою інвалідності. Із цією метою держави-учасниці зобов`язуються:

a) вживати всіх належних законодавчих, адміністративних та інших заходів для здійснення прав, що визнаються в цій Конвенції;

b) вживати всіх належних заходів, зокрема законодавчих, для зміни чи скасування існуючих законів, постанов, звичаїв та практик, які є дискримінаційними стосовно осіб з інвалідністю;

c) ураховувати осіб з інвалідністю в усіх стратегіях і програмах захисту і заохочення прав людини;

d) утримуватися від будь-яких дій або методів, які не узгоджуються із цією Конвенцією, і забезпечувати, щоб державні органи та установи діяли відповідно до цієї Конвенції;

e) уживати всіх належних заходів для усунення дискримінації за ознакою інвалідності з боку будь-якої особи, організації або приватного підприємства;

f) проводити або заохочувати дослідну та конструкторську розробку товарів, послуг, устаткування та об`єктів універсального дизайну (який визначено в статті 2 цієї Конвенції), пристосування яких до конкретних потреб особи з інвалідністю вимагало б якомога меншої адаптації й мінімальних витрат, сприяти наявності й використанню їх, а також просувати ідею універсального дизайну під час вироблення стандартів і керівних орієнтирів;

g) проводити або заохочувати дослідну та конструкторську розробку, а також сприяти наявності й використанню нових технологій, зокрема інформаційно-комунікаційних технологій, засобів, що полегшують мобільність, обладнання та допоміжних технологій, підхожих для осіб з інвалідністю, приділяючи першочергову увагу недорогим технологіям;

h) надавати особам з інвалідністю доступну інформацію про засоби, що полегшують мобільність, обладнання та допоміжні технології, зокрема нові технології, а також інші форми допомоги, допоміжні послуги та об`єкти;

i) заохочувати викладання спеціалістам і персоналу, що працюють з особами з інвалідністю, прав, які визнаються в цій Конвенції, щоб удосконалювати надання гарантованих цими правами допомоги та послуг.

Відповідно до абз. 4 ст. 2 Конвенції про права осіб з інвалідністю «розумне пристосування» означає внесення, коли це потрібно в конкретному випадку, необхідних і підхожих модифікацій і коректив, що не становлять непропорційного чи невиправданого тягаря, для цілей забезпечення реалізації або здійснення особами з інвалідністю нарівні з іншими всіх прав людини й основоположних свобод.

Колегія суддів, приходить до висновку, що враховуючи те, що всі документи позивача були викрадені, що підтверджено матеріалами справи, частина таких документів була нею відновлена, а відмова відповідача ґрунтується лише на забороні видачі виписки з акта огляду комісії згідно приписів постанови Кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.2009, доводи позивача знайшли своє підтвердження під час розгляду даної справи, а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Крім того, відповідач не навів жодних обґрунтувань, які б заслуговували на увагу, щодо того, чому позивачу заборонено видати цей документ 9який стосується особи позивача), і яким чином або чому видання цього документу ОСОБА_1 призведе або може призвести до будь-яких негативних наслідків щодо суб`єкта владних повноважень чи інших осіб.

Отже враховуючи явну невідповідність приписів абз. 3 п. 24 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджене постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.2009, яким заборонено видачу виписки з акта огляду МСЕК Конвенції про права осіб з інвалідністю, колегія суддів, керуючись ч. 3 ст. 7 КАС України вважає за необхідне застосувати до даних правовідносин приписи вказаної Конвенції.

Втім позовна вимога ОСОБА_1 щодо видачі виписки з акта огляду МСЕК її представнику не підлягає задоволенню, оскільки такий документ стосується саме особи позивача та отримання такого документу має бути передбачено окремим доручення позивача, відтак така позовна вимога не підлягає задоволенню.

Отже, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відмови в задоволенні адміністративного позову.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, виходячи з принципу верховенства права та приписів Конвенції про права осіб з інвалідністю, положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 8 та 9 Конституції України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки абз. 3 п. 24 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджене постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.2009 обмежує права позивача, як особи з інвалідністю щодо володіння та вільного використання нею документів, що стосуються її особи, зокрема Виписки із Акта огляду МСЕК до довідки серії 10 ААА №771227 від 21.10.2011.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неправильно застосовано норми матеріального права, при цьому неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги частково.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору такі витрати, в силу приписів ст. 139 КАС України, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 8, 9 Конституції України, ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2021 скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві видати ОСОБА_1 оригінал виписки з Акта огляду МСЕК до довідки серії 10 ААА №771227 від 21.10.2011 року, яка знаходиться в пенсійній справі ОСОБА_1 .

В задоволенні позову в іншій частині - відмовити

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

А.Б. Парінов