Справа № 441/851/21
Суддя: Ференц О. І.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

441/851/21 2-а/441/20/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2021 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Ференц О.І.,

за участю секретаря судового засідання - Пеленської Х.О.

та позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - поліцейський відділення поліції № 2 Львівського районного управління поліції ГУНП у Львівській області Труба Ігор Григорович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

26.04.2021р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління НП у Львівській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 4083301 від 17.04.2021 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП; провадження у адміністративній справі закрити.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно оскаржуваної постанови 17.04.2021р. він, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ SENS», р.н. НОМЕР_1 , на перехресті вулиць Скітник та І. Франка вчинив маневр зі зміною напрямку руху, що передбачає увімкнення світлового покажчика повороту перед зміною напрямку руху, а саме повертав з вулиці Скітник на вулицю І. Франка. Після цього він зупинився біля свого будинку, щоб висадити пасажира, саме тоді до його автомобіля під`їхали патрульні з увімкненими проблисковими маячками і повідомили йому, що він не увімкнув світловий покажчик повороту при зміні напрямку руху. Він попросив показати йому докази вчинення адміністративного правопорушення, проте на відеозаписі, який йому показали, не видно порушення, оскільки такий запис вівся зі сторони і, відповідно, ним не можна підтвердити, чи вмикав він світловий покажчик повороту. Проте його запевнили, що все буде видно на «великому екрані». Він запевняв поліцейських, що увімкнув поворот перед виконанням маневру, проте його аргументи не були взяті до уваги і відносно нього була винесена оскаржувана постанова, яку він змушений був підписати, щоб отримати копію для оскарження. Наступного дня він звернувся до сусідів, які мають відеоспостереження, на якому чітко видно, що перед виконанням маневру повороту він увімкнув світловий покажчик. Вважає оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою, прийнятою без всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи та винесеною без належних на те підстав, оскільки він не вчиняв правопорушення.

Ухвалою суду від 27.04.2021р. провадження у справі відкрито.

Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги заявленого позову та додатково пояснив, що всупереч вимогам КУпАП йому на місці винесення постанови не було надано для ознайомлення жодних доказів вчинення правопорушення, в оскаржуваній постанові в додатках відсутні відомості про такі, як і не зазначено, яким технічним пристроєм здійснювалася відеофіксація правопорушення. Крім того, у постанові невірно зафіксовано місце вчинення правопорушення, оскільки він повернув з вул. Скітник на вул. І. Франка і зупинився біля свого житлового будинку під АДРЕСА_1 , а в постанові вказано АДРЕСА_2 .

Представник відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, обгрунтованого відзиву на позов не подав, а відтак з огляду на вимоги ч.1 ст.205 КАС України суд вважає за можливе розглядати справу по суті у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа подала суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані у ній докази та з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 4083301 від 17.04.2021 року водій ОСОБА_1 17.04.2021р. о 23 год. 08 хв. у м. Городок на вул. І. Франка, 47 Львівської області, керуючи автомобілем не увімкнув світловий покажчик повороту перед зміною напрямку руху, після зупинки працівниками поліції не увімкнув аварійну сигналізацію, чим порушив п.9.2 «б» Правил Дорожнього руху України. За вчинення даного адміністративного правопорушення на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с.4).

З представленого третьою особою відеозапису з нагрудних камер неможливо встановити, чи був увімкнений світловий покажчик повороту позивачем при здійсненні такого маневру 17.04.2021р. о 23:08 год.

З представленого позивачем відеозапису з камер спостереження, що розміщені на житловому будинку, що знаходиться на перехресті вулиць Скітник І. Франка в м. Городок, вбачається, що 17.04.2021р. близько 23.08 год. при виконанні маневру повороту вправо на автомобілі був увімкнений світловий покажчик повороту.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

За положеннями ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.ст.72, 77 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно із ч.ч.1, 3-4 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За положеннями ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З аналізу вищенаведених норм закону убачається, що процесуальний обов`язок доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

За положеннями пункту 9.2 «б» Правил дорожнього руху водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із змісту оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення від 17.04.2021р. убачається, що позивач 17.04.2021р. о 23 год. 08 хв. у м. Городок на вул. І. Франка, 47 Львівської області, керуючи автомобілем не увімкнув світловий покажчик повороту перед зміною напрямку руху, після зупинки працівниками поліції не увімкнув аварійну сигналізацію, чим порушив п.9.2 «б» Правил Дорожнього руху України. Згідно даної постанови позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Між тим, оскаржувана постанова не містить опису обставин, встановлених під час розгляду справи, до такої не долучено жодних доказів, що свідчили б про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності. Відзиву на позовну заяву відповідач не надав, з оглянутого в судовому засіданні записі з нагрудних камер неможливо встановити, чи був увімкнений світловий покажчик правого повороту при виконанні маневру.

Крім того, в оскаржуваній постанові відсутня інформація про технічний засіб, яким здійснювалася відеофіксація правопорушення. У своїй постанові від 15.11.2018р. у справі №524/5536/17 ВС встановив, що суди попередніх інстанцій вірно зазначили про відсутність належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого частиною другою ст. 122 КУпАП, оскільки відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова серії АР № 451556 від 31 липня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

З огляду на наведені обставини суд визнає неналежним доказом у справі відеозапис з нагрудних камер з місця зупинки транспортного засобу позивача у справі від 17.04.2021р.. Жодних інших доказів на підтвердження факту вчинення правопорушення, про яке йдеться в оскаржуваній постанові, ні представником відповідача, ні третьою особою у справі не надано.

Таким чином

прийняте поліцейським ВП № 2 Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області Труба І.Г. рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є необґрунтованим.

Разом з цим, відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст.ст.283 і 284 КУпАП. Зокрема, у постанові потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п.3 ч.2 ст.2 КАС України), суд приходить висновку, що працівником поліції факт вчинення правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим і належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень правил дорожнього руху.

З урахуванням вищенаведено, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація тощо).

Сама по собі постанова про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за адмінправопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, не дає підстав стверджувати про порушення позивачем Правил дорожнього руху України в той день та час, оскільки зазначені твердження не знайшли обґрунтування під час розгляду справи.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, є недоведеним.

За наведеного, а також ураховуючи заявлені вимоги та приписи ч.3 ст.286 КАС України, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, не доведена, прийняте поліцейським рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, відтак, за відсутності достатніх доказів про вчинення ОСОБА_1 правопорушення постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 4083301 від 17.04.2021р. слід скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

З огляду на вимоги ст.ст.132, 139, 143 КАС України, суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції у Львівській області на користь позивача 454 грн. судового збору (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 2, 72, 77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 286, 293 КАС України, ст.ст.9, 251, 280, ч.1 ст.293 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпеченя безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 4083301 від 17.04.2021р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП - скасувати, провадження у справі закрити.

Стягнути з Головного управління національної поліції у Львівській області (місцезнаходження м. Львів, пл. Григоренка, 3) на користь ОСОБА_1 (жителя АДРЕСА_1 ) 454 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Городоцький районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуюча суддя О.І. Ференц