Справа № 500/2917/19
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 травня 2021 року

Київ

справа №500/2917/19

адміністративне провадження №К/9901/18254/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Губської О.А.,

суддів: Калашнікової О.В., Мельник-Томенко Ж.М.

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 04 січня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року у справі №500/2917/19 за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Приватне підприємство «Фірма «АМН ТРАНС» про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області, в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення Дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області Національної асоціації адвокатів України № 3 від 29.11.2019 про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 04 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року, у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись із вказаними судовими рішеннями, позивачем подано касаційну скаргу, яка надійшла до суду касаційної інстанції 19 травня 2021 року.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Так, зі змісту касаційної скарги вбачається, що скаржник підставами для відкриття касаційного провадження зазначає пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

На обґрунтування підстави для відкриття касаційного провадження, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник зазначає про застосування судом апеляційної інстанції норми права у подібних правовідносинах без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 27 червня 2019 року у справі №560/751/17 та у постанові від 28 січня 2021 року у справі №540/1982/19.

Надаючи оцінку твердженню позивача про те, що суди попередніх інстанцій не врахували правові позиції Верховного Суду, викладені у вищезазначених постановах, Верховний Суд зазначає таке.

Варто зауважити, що недостатньо самого лише зазначення постанов Верховного Суду, скаржник повинен вказати щодо застосування якої саме норми права в ній викладено висновок, а також обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Так, у справі №560/751/17 предметом розгляду була постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у справі №540/1982/19 - наказ Міністерства юстиції України від 11 вересня 2019 року № 2577/к «Про накладення дисциплінарного стягнення» та наказ Міністерства юстиції України від 12 вересня 2019 року № 2590/к «Про виконання дисциплінарного стягнення», а також поновлення на посаді начальника Державної установи «Північна виправна колонія (№90).

Натомість, предметом розгляду даної справи є рішення Дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області Національної асоціації адвокатів України № 3 від 29.11.2019 про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю.

Відтак, суб`єктний склад учасників відносин, предмет оскарження у вказаних скаржником справах та у справі №500/2917/19 є різним, а також різними за своєю правовою природою є рішення суб`єктів владних повноважень, що оскаржуються, та підстави їх прийняття, а отже, правовідносини вважатись подібними не можуть.

Крім того, цими судовими рішеннями, Верховний Суд дійшов висновку про недотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права щодо повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі та, як наслідок, висновку про наявність підстав для направлення справ на новий розгляд до суду першої інстанції якому необхідно дослідити усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та прийняти законне і обґрунтоване судове рішення.

Отже, варто зауважити, що зазначені рішення Верховного Суду не містять правового висновку щодо застосування норм права у розумінні пункту 1 частини третьої статті 328 КАС України.

З урахуванням викладеного, у разі оскарження позивачами постанови суду апеляційної інстанції на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, необхідно було б зазначити іншу постанову Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Крім того, скаржник підставою касаційного оскарження зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Верховний Суд зауважує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України, заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів під час застосування відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Верховний Суд наголошує заявнику, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України треба зазначати, щодо яких саме правовідносин Верховний Суд ще не сформував правового висновку.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Водночас, скаржнику необхідно врахувати, що підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України щодо застосування одних і тих самих норм права є взаємовиключними.

Верховний Суд не має самостійно визначати підставу для касаційного оскарження судових рішень, а таку підставу має вказувати заявник касаційної скарги з одночасним наведенням підстави касаційного оскарження з огляду на обставини справи та висновки судів попередніх інстанцій.

Згідно з вимогами частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження, а за змістом частини першої статті 341 КАС України, за винятком частини третьої цієї статті КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, зазначеними скаржником, та викладеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.

Згідно із частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду уточненої касаційної скарги (заяви про уточнення касаційної скарги) із зазначенням підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) та викладенням відповідних обґрунтувань, із наданням її копії відповідно до кількості учасників справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 332 КАС України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 04 січня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року у справі №500/2917/19 за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Приватне підприємство «Фірма «АМН ТРАНС» про визнання протиправним та скасування рішення залишити без руху.

Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення

недоліків касаційної скарги.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху в установлений судом строк, касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. А. Губська
Судді О. В. Калашнікова
Ж. М. Мельник-Томенко