Справа № 620/1417/20
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 року Чернігів Справа № 620/1417/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Житняк Л.О.,

за участі секретаря Бородулі В.В.,

представника позивача Феленка С.О.

представника відповідача Бисикало Т.А.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Укрпродпром» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Укрпродпром» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області:

- від 16.01.2020 №0, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 13 432 703,00 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням 10 746 162,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 2 686 541,00 грн;

- від 16.01.2020 №0, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану за рахунок платника у банку на загальну суму 98 230,00 грн, в тому числі сума бюджетного відшкодування 78 584,00 грн та штрафні (фінансові) санкції 19 646,00 грн;

- від 16.01.2020 №0, яким зменшено від`ємне значення ПДВ на суму 170,00 грн;

- від 16.01.2020 №0, яким нараховано штрафні санкції в розмірі 37 891,00 грн.

Суд ухвалою від 27.04.2020 відкрив провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання. Ухвалою від 27.07.2020 призначено судово-економічну експертизу Виконання експертизи доручено експертам Чернігівського відділення Київського НДІСЕ (14017, м. Чернігів, вул. Старобілоуська, 25-а). Провадження у справі зупинено до одержання результатів експертизи. Ухвалою суду від 23.03.2021 провадження у справі поновлено.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги в частині що стосується кредиторської заборгованості, вказує, що відсутнє заниження позивачем показника інших операційних доходів за 2017 рік на суму безнадійної кредиторської заборгованості перед нерезидентом «LIANYUGANG KAIXIN» в сумі 1 133 085 грн (40370,40$), оскільки підписання боржником актів звірки взаємних рахунків свідчить про визнання ним свого боргу, та перериває перебіг строку позовної давності. Таким чином, дана заборгованість не є безнадійною у трактуванні Податкового кодексу України так як термін її погашення, а відповідно і початок строку позовної давності згідно умов контракту від 06.11.2014 №4 наступає лише 30.12.2020.

Щодо поставки сої, жита, гороху, соєвої оболонки вказує, що підприємством повністю реалізована продукція, виготовлена в той період, за який проводилася перевірка, з сировини, що надійшла від ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 . Зважаючи на значний відсоток обсягів сировини, що надійшла від ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , виготовити реалізований обсяг продукції, без неї було б неможливо. Факт реалізації продукції підтверджується видатковими та податковими накладними, митними деклараціями (близько 95% продукції реалізовано на експорт), оплатою продукції від покупців, актами завантаження та виконаних робіт від перевізників. Також звертає увагу, що сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Також норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. Також, чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності у останніх основних фондів, тощо. Відсутність у контрагента добросовісного платника податку матеріальних та трудових ресурсів, не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операцій, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем. Платник податків не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов`язань, адже поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Податкова інформація, наявна в інформаційно-аналітичних базах стосовно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, не є обов`язковим свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, які є підставами формування бухгалтерського обліку. При цьому без встановлення у судовому порядку обставин відсутності у контрагентів суб`єкта господарювання основних засобів, трудових ресурсів тощо, висновки податкового органу про нереальність господарських операцій з огляду на зазначені обставини носять лише характер припущень.

Щодо використання сіток-мішків зазначає, що в запереченнях до Акту перевірки так і в скарзі на податкові повідомлення-рішення, позивач визнав порушення бухгалтером Інструкції про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 №291, при відображенні в бухгалтерському обліку на рахунку 28 «Товари» у 2016 році сіток-мішків синтетичних після видання наказу по підприємству про їх застосування у виробництві. Проте сітки-мішки синтетичні в кількості 1222033 шт. були використані при виробництві макухи та олії соєвої у січні-вересні 2016 року в якості фільтрів для очистки олії соєвої від вмісту фузу соєвого та фільтрації повітря при переробці сої. При очистці олії соєвої від вмісту фузу соєвого сітки як шари очисного фільтру розміщували в ємність для зберігання олії і по мірі їх забруднення проводили їх заміну новими. Оскільки процес виробництва макухи супроводжується значним забрудненням повітря, то для недопущення викидів побічних продуктів виробництва через вентиляційну трубу в повітря, на підприємстві використовуються очисні фільтри. У січні - вересні 2016 року на підставі наказу по підприємству в якості фільтру для вентиляційної труби використовувались сітки-мішки синтетичні. І багатошаровість та великі отвори сіток, а також їх синтетичний матеріал відмінно спрацювали як губка-очисник. Списання у серпні, вересні 2016 року сіток-мішків синтетичних в кількості 1222033 шт. було проведено на підставі звітів за січень - вересень 2016 року та наказу від 22.12.2015 №5 про використання сіток-мішків у виробництві та норми їх списання. Таким чином, ПП «Укрпродпром» мало всі підстави для віднесення вартості сіток-мішків синтетичних в кількості 1 222 033 шт., а саме 703,3 тис. грн, до рядка 2050 Звіту про фінансові результати за 2016 рік, оскільки, не дивлячись на допущену помилку в регістрах бухгалтерського обліку, у позивача в наявності є всі первинні документи, які підтверджують використання сіток-мішків у господарській діяльності позивача.

Щодо паливно-мастильних матеріалів зазначає, що відсутність чеку з АЗС не є свідченням використання пального в негосподарській діяльності підприємства. Адже списання пального здійснювалось на підставі подорожніх листів автомобілів, що виконували роботу, яка пов`язана з господарською діяльністю підприємства.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, надавши додаткові пояснення.

Представник відповідача проти позову заперечив, протягом встановленого судом строку надав відзив на позов, в якому викладені висновки Акту перевірки та вказав, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі та у відповідності до норм чинного законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Працівниками Головного управління ДПС у Чернігівській області була проведена документальна планова перевірка ПП «Укрпродпром», про що складено акт про результати документальної планової виїзної перевірки від 13.12.2019 № 242/05/35281066 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 30.09.2019, валютного законодавства за період з 01.01.2016 по 30.09.2019, іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 30.09.2019.

Підприємство, не погоджуючись з висновками акта перевірки, подало заперечення від 02.01.2020 №1 (вх. від 02.01.2020 № 63/10). За результатами розгляду заперечення, частково аргументи платника були враховані та висновки акту перевірки ПП «Укрпродпром» від 13.12.2019 №242/05/35281066 було викладено в наступній редакції:

- п.5 П(с)БО 11 «Зобов`язання», п.7,15 П(С)БО 15 «Доходи», п.4, п.5, п.6, п.7, п.10, п.11, п.12, п.20 П(с)БО 16 «Витрати», п. 8 П(С)БО 21 «Вплив змін валютних курсів» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 (зі змінами та доповненнями), ст.3 Закону України від 16.07.99 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (зі змінами та доповненнями), п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1. п.134.1. ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), у зв`язку з чим було занижено суму податку на прибуток на загальну суму 10 746 162,00 грн., в т.ч. за 2016 рік на суму 1320143 грн, за І квартал 2017 року на суму 1491611 грн, за І півріччя 2017 року на суму 2245595 грн, за 9 місяців 2017 року на суму 3043265 грн, за 2017 рік на суму 3965151 грн, за І квартал 2018 року на суму 1662537 грн, за І півріччя 2018 року на суму 3324297 грн, за 9 місяців 2018 року на суму 3845099 грн, за 2018 рік на суму 4006257 грн, за І квартал 2019 року на суму 68304 грн, за І півріччя 2019 року на суму 700462 грн, за 9 місяців 2019 року на суму 1 454 611 грн;

- п.188.1 ст.188, п.198.5 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), у зв`язку з чим платником:

занижено суму податку, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 9036 грн, в тому числі її завищення за серпень 2016 року на суму 66 472,00 грн та заниження за вересень 2016 року на суму 75 508,00 грн;

завищено суму податку, що підлягає (підлягала) бюджетному відшкодуванню на загальну суму 78 584 грн, в тому числі за жовтень 2018 року на суму 36 104,00 грн, за листопад 2018 року на суму 28 584,00 грн, за грудень 2018 року на суму 13 896,00 грн;

завищено суму від`ємного значення з податку на додану вартість на суму 170 грн, в тому числі за вересень 2019 року на суму 170 грн.

- п.201.1, п.201.4, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в частині не реєстрації податкових накладних;

- п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого завищено обсяг операції з вивезення товарів за межі митної території України р.2 Декларації по ПДВ на загальну суму 447 038,00 грн, в т.ч. за лютий 2016 року на суму 447 038,00 грн.

На підставі вказаних висновків прийняті податкові повідомлення-рішення, які є предметом даного спору, а саме:

- податкове повідомлення-рішення від 16.01.2020 №0, яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 13 432 703,00 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням 10 746 162,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 2 686 541,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 16.01.2020 №0, яким зменшено позивачу суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку на загальну суму 98 230,00 грн, в тому числі сума завищення бюджетного відшкодування 78 584,00 грн та штрафні (фінансові) санкції 19646,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 16.01.2020 №0, яким зменшено позивачу від`ємне значення ПДВ за листопад 2019 року на суму 170,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 16.01.2020 №0, яким нараховано позивачу штрафні санкції в розмірі 37 891,00 грн.

Досліджуючи зміст Акту перевірки, суть встановлених порушень та надаючи правову оцінку висновкам контролюючого органу, викладеним у Акті перевірки від 13.12.2019 №242/05/35281066, суд зазначає наступне.

Порушення 1.

Щодо безнадійної заборгованості (податкове повідомлення-рішення від 16.01.2020 №0).

Згідно наданих на перевірку документів встановлено, що по рахунку 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками» станом на 01.01.2016 рахується кредиторська заборгованість перед нерезидентом «LIANYUGANG KAIXIN» в розмірі 40 370,40 $ США.

Згідно даних бухгалтерського обліку заборгованість становила станом на 11.11.2014 (дата виникнення) 40 370,40 $ США, станом на 01.01.2016 (дата початку перевіряємого періоду) 40 370,40 $ США, станом на 11.11.2017 (дата закінчення строку позовної давності) 40 370,40 $ США.

З цього питання до перевірки надані - копія договору (Контракту) поставки від 06.11.2014 №4 (т.13 а.с.58-60).та оборотно-сальдова відомість по рахунку 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками».

В Контракті від 06.11.2014 №4 вказані реквізити Продавця та Покупця.

Так від Покупця зазначені наступні реквізити: ЧП «Укрпродпром»», 14037, Украина, г.Чернигов, ул. Инструментальная, дом 1, Код ЕГРПОУ №35281066, ПАО «Укрсоцбанк», ул.Ковпака, 29, г. Киев, Украина, SWIFT: UKRSUAUX, р/с НОМЕР_1 в Черниговском отделении ПАО «Укрсоцбанк», ул. Горького, 17, г. Чернигов, 14000, Украина.

Проте, згідно ІС «Податковий блок» банківський рахунок ПП «Укрпродпром» № НОМЕР_1 (відкритий 16.10.2014) закрито 02.10.2017.

Проте, ані на перевірку, ані при розгляді заперечення платника специфікації до Контракту не надавались (п.1.3-1.4 Контракту), а також порушено п.6.1, п.6.2 Контракту, де зазначено, що «Покупатель оплачивает каждую партию Товара банковским переводом в долларах США на счет Продавца, указанный в реквизитах в контракте та оплата Товара производится в течении 180 (ста восьмидесяти) календарных дней с момента завершения таможенного оформления партии Товара на территории Украины».

У зв`язку з ненаданням на перевірку оригіналу контракту, в ході перевірки було досліджено скановану копію Контракту, яка міститься в Автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор» (АСМО «Інспектор»), а саме у розділі «оформлені митні декларації» та копію контракту, який був наданий на перевірку посадовими особами ПП «Укрпродпром» та встановлені розбіжності.

Так, в п.12.1 сканованої копії Контракту від 06.11.2014 №4, яка міститься в Автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор» (АСМО «Інспектор»), зазначено, що «Настоящий Контракт вступает в силу с момента его подписания обеими сторонами и действует сроком на один календарний год».

А в п.12.1 копії Контракту від 06.11.2014 №4, що був наданий на перевірку посадовими особами ПП «Укрпродпром» зазначено, що «Настоящий контракт вступает в силу с момента его подписания обеими сторонами и действует сроком до 30.12.2020 год» (т.13 а.с.58-60).

В свою чергу, документи, що свідчать про внесення змін до Контракту або додаткові угоди, тощо на перевірку не надавались.

Згідно з пп.14.1.11 п.14.1 ст.14 розд. І Податкового кодексу України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак:

а) заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності:

Відповідно до ст.1 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зобов`язання - заборгованість підприємства, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди.

Згідно п.5 наказу Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20 «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання» - далі по тексту П(с)БО 11», зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

Відповідно до п.15 наказу Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», визначено, що доходом визнається сума зобов`язання, яка не підлягає погашенню.

В бухгалтерському обліку ПП «Укрпродпром» протягом 2018-9 місяців 2019 років були відображені курсові різниці по взаємовідносинам з фірмою «LIANYUGANG KAIXIN» наступними бухгалтерськими записами:

2018 рік

632 «Розрахунки з іноземними постачальниками» 714 «Дохід від операційної курсової різниці» на суму 112015 грн.

945 «Втрати від операційної курсової різниці» 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками» на суму 87298 грн.

9 місяців 2019 року

632 «Розрахунки з іноземними постачальниками» 714 «Дохід від операційної курсової різниці» на суму 131931 грн.

Відповідно до п.4 та 8 П(С)БО 21 «Вплив змін валютних курсів»: Курсова різниця - різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах.

Монетарні статті - статті балансу про грошові кошти, а також про такі активи й зобов`язання, які будуть отримані або сплачені у фіксованій (або визначеній) сумі грошей або їх еквівалентів.

Визначення курсових різниць за монетарними статтями в іноземній валюті проводиться на дату балансу, а також на дату здійснення господарської операції в її межах або за всією статтею (відповідно до облікової політики).

Відповідно до п.7 П(С)БО 15 «Дохід»:

До складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від роялті, відсотків, отриманих на залишки коштів на поточних рахунках в банках, дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття тощо.

Відповідно до п.20 П(С)БО 15 «Витрати»:

До інших операційних витрат, включаються: витрати на дослідження та розробки відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 8 "Нематеріальні активи"; собівартість реалізованих виробничих запасів, яка для цілей бухгалтерського обліку складається з їх облікової вартості та витрат, пов`язаних з їх реалізацією; сума безнадійної дебіторської заборгованості та відрахування до резерву сумнівних боргів; втрати від операційної курсової різниці (тобто від зміни курсу валюти за операціями, активами і зобов`язаннями, що пов`язані з операційною діяльністю підприємства);втрати від знецінення запасів; нестачі й втрати від псування цінностей; визнані штрафи, пеня, неустойка; інші витрати операційної діяльності.

Згідно з ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України «загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки».

Тобто, строк позовної давності відповідно до Контракту з Фірмою «LIANYUGANG KAIXIN» становить 3 роки (термін спливу 11.11.2017).

Згідно даних бухгалтерського обліку підприємства, оплата заборгованості перед нерезидентом у сумі 40 370,40 $ не здійснювалась, сума заборгованості не змінювалась. Станом на кінець перевірки кредиторська заборгованість в сумі 40 370,40 $ США не погашена.

Враховуючи вищевикладене, сума заборгованості 40 370,40 $, у зв`язку зі спливом терміну позовної давності, є безнадійною кредиторською заборгованістю. Згідно даних бухгалтерського обліку підприємства гривневий еквівалент суми заборгованості 40 370,40 $ складає 1 133 085 грн.

Судом встановлено, що разом із запереченнями платником був наданий акт звіряння взаєморозрахунків (копія). Проте, Акт звірки взаєморозрахунків не є первинним бухгалтерським документом, який засвідчує факт господарської операції. Акт посвідчує стан розрахунків та наявність заборгованості, яка рахується у складі бухгалтерського обліку платників податків, при цьому положення статті 264 Цивільного кодексу України не застосовується до спірних відносин, оскільки заборгованість є визнаною сторонами і не потребує визнання. Наявність заборгованості, що рахується в балансі, або за балансом господарюючих суб`єктів сама по собі не вказує на переривання перебігу строку позовної давності за вимогами про стягнення зазначеної заборгованості.

Аналогічний висновок викладено у в постанові Верховного суду від 22.05.2018 по справі №825/1468/17.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з висновком відповідача про те, що ПП «Укрпродпром» в порушення п.7, 15 П(С)БО 15 «Доходи», п.5 П(с)БО 11 «Зобов`язання», п. 8 П(С)БО 21 «Вплив змін валютних курсів», п. 20 П(С)БО 16 «Витрати» занижено показник, відображений у рядку 2120 «Інші операційні доходи» Звіту про фінансові результати за 2017 рік в сумі 1133,1 тис. грн., завищено показник, відображений у рядку 2120 «Інші операційні доходи» Звіту про фінансові результати за 2018 рік в сумі 112,0 тис. грн. та за 9 місяців 2019 року в сумі 131,9 тис. грн., завищено показник, відображений у рядку 2180 «Інші операційні витрати» Звіту про фінансові результати за 2018 рік в сумі 87,3 тис. грн.

Відповідно податкове повідомлення-рішення від 16.01.2020 №0 в цій частині скасуванню не підлягає.

Порушення 2

Щодо включення до складу собівартості продукції вартості товарів, які не реалізовані протягом періоду, що перевірявся (податкове повідомлення-рішення від 16.01.2020 №0).

В ході перевірки встановлено, що згідно даних бухгалтерського обліку у вересні 2016 року ПП «Укрпродпром» включено до складу собівартості реалізованої продукції вартість сіток-мішків синтетичних в кількості 1 222 033 шт.

В бухгалтерському обліку дану операцію відображено наступними записами:

Дт 23 «Виробництво» Кт 28 «Товари» - 703 301,25 грн (в червні 2016 року 250 925,58 грн в кількості 436 000 шт., в вересні 2016 року 452 375,67 грн в кількості 786 033).

Дт 901 «Собівартість реалізованої готової продукції» Кт 23 «Виробництво» - 703 301,25 грн (в вересні 2016 року 703 301,25 грн)

Вказані суми було враховано при розрахунку фінансового результату до оподаткування за 2016 рік.

Судом встановлено, що позивачем дані сітки було придбано у 2014 році у китайського виробника «LIANYUNGANG KAIXIN PLASTIC PRODUCTS CO.,» LTD згідно митної декларації від 11.11.2014 №27750 (т.16 а.с.207). (Повне найменування синтетична з тканини зплетеної з поліетиленової стрічки, для зберігання овочів, всього 1 296 000 штук, запаковані у 336 кіп: - розміром 40смХ60см, кольору RED 436 000 штук, з поверхневою щільністю 39,16гр/м2, вагою 8196 кг, упаковані в 109 кіп,- розміром 40смХ60см, кольору VIOLET 860 000 штук, з поверхневою щільністю 37,50 гр/м2, вагою 15480 кг, упаковані в 227 кіп. Використовується для зберігання й реалізації овочів. Торговельна марка «KAIXIN». Виробник «LIANYUNGANG KAIXIN PLASTIC PRODUCTS CO.,» LTD. Країна виробництва CN.)

Дана сітка-мішок використовується для зберігання овочів, таких як, картопля, цибуля, часник, тобто, має відносно великі щілини для циркуляції повітря.

З метою з`ясування причин включення вартості сітки до складу собівартості реалізованої продукції, в ході перевірки підприємству було вручено запит від 06.12.2019 №б/н.

У відповіді наданої листом від 06.12.2019 №141 підприємство зазначило, що у 2014 році було придбано сітки для зберігання овочів загальною кількістю 1 296 000 штук з метою подальшої реалізації та відображено їх придбання в бухгалтерському обліку на рахунку 28 «Товари». У зв`язку з розторгненням з потенційним покупцем попередніх усних домовленостей щодо купівлі-продажу зазначених сіток та у зв`язку з виробничою необхідністю директором підприємства ОСОБА_3 прийнято рішення та видано наказ по підприємству щодо використання придбаних сіток для очищення олії соєвої від вмісту фузу соєвого та для фільтрації повітря.

Додатком до листа підприємством надано наказ від 22.12.2015 №5 в якому вказано наступне: «У зв`язку з виробничою необхідністю Наказую: використати сітки для зберігання овочів, одержаних від « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для очищення соєвої олії від фузу із розрахунку 3000 штук на одну тону олії, а також з метою уникнення викидів в атмосферу від сушіння сої використати сітки для фільтрації повітря із розрахунку 400 штук на одну тону сої». Наказ підписаний директором ПП «Укрпродпром» ОСОБА_3 (т.13 а.с.56).

Наказ №5 датований 22.12.2015, проте станом на 01.01.2016 (дата початку періоду, що перевірявся) сітки-мішки обліковувались на рахунку 28 «Товари».

Відповідно до Інструкції про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 №291 (далі - Інструкція №291) ця Інструкція встановлює призначення і порядок ведення рахунків бухгалтерського обліку для узагальнення методом подвійного запису інформації про наявність і рух активів, капіталу, зобов`язань та факти фінансово-господарської діяльності підприємств, організацій та інших юридичних осіб (крім банків, бюджетних установ та підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності) незалежно від форм власності, організаційно-правових форм і видів діяльності, а також виділених на окремий баланс філій, відділень та інших відособлених підрозділів юридичних осіб (далі - підприємства).

На рахунку 28 «Товари» ведеться облік руху товарно-матеріальних цінностей, що надійшли на підприємство з метою продажу. На субрахунках 281-284 за дебетом відображається збільшення товарів та їх вартості, за кредитом зменшення.

Згідно даних бухгалтерського обліку в червні 2016 року та вересні 2016 року відображено наступні бухгалтерські записи:

Дт 23 «Виробництво» Кт 28 «Товари» - 703 301,25 грн. (в червні 2016 року 250 925,58 грн в кількості 436 000 шт., в вересні 2016 року 452 375,67 грн в кількості 786 033шт.)

Рахунок 23 «Виробництво» призначений для узагальнення інформації про витрати на виробництво продукції (робіт, послуг).

Проте, жодних документів, що підтверджують на виробництво якої саме продукції, в якій кількості використані сітки-мішки підприємством на перевірку надано не було.

Разом із запереченням ПП «Укрпродпром» надано виробничі звіти на списання сіток-мішків синтетичних, в яких зазначається, що в ході виробництва використано та підлягають списанню: соя, висівки пшеничні, карбамід, комбікорм-мучка горохова, сітка-мішок синтетична.

Проте, надані звіти не відповідають даним бухгалтерського обліку, так згідно наданих на перевірку оборотно-сальдових відомостей по рах.28 «Товари», 23 «Виробництво» встановлено, що підприємство списує сітку-мішок в червні та вересні 2016 року, в той час коли звіти надані за зовсім інші періоди, а саме за період січень-серпень 2016 року. Тобто, надані первинні документи не співпадають з даними бухгалтерського обліку.

Крім того, не надані документи та пояснення, що свідчать про необхідність при виробництві макухи та олії соєвої проведення її очистки таким способом. Перевірка проводилась за період з 01.01.2016 по 30.06.2019. Перевіркою встановлено, що підприємство здійснювало виробництво макухи та олії соєвої протягом всього періоду. Проте, за даний період це було разове документальне оформлення операцій з фільтрації та очистки сої.

Тобто підприємством, як на перевірку, так і в своїх запереченнях, не надано підтверджуючих документів та пояснень, щодо того, яким чином, як, з якою метою сітка- мішок, яка має великі щілини, могла бути використана для очищення олії соєвої від вмісту фузу соєвого та для фільтрації повітря саме в червні та вересні 2016 року.

Суд зазначає, що частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі в редакції, чинній на час проведення господарських операцій) визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Наказом Міністерства статистики України від 21.06.1996 №193 затверджено типові форми первинних облікових документів з обліку сировини та матеріалів, що використовуються для контролю за надходженням та відпуском матеріальних цінностей.

Згідно пп.3.12 п.3 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку запасів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 10.01.2007 №2: «Для внутрішнього переміщення запасів, їх відпуску виробничим підрозділам та іншим структурним підрозділам підприємства, що розташовані на іншій, ніж підрозділ, що їх відпускає, території, використовується накладна-вимога на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів».

Згідно пп.4.3 п.4 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку запасів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 10.01.2007 №2: «Приймання, зберігання, відпуск та облік запасів в місцях їх зберігання здійснює матеріально відповідальна особа».

При цьому, суд звертає увагу, що виробничі звіти не містять ПІБ осіб, що їх підписували. В наданих виробничих звітах взагалі відсутні матеріально - відповідальні особи.

Згідно Положень (стандартів) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за№ 27/4248 (далі - П(С)БО 16 «Витрати»), а саме:

п.4 «Об`єкт витрат - продукція, роботи, послуги або вид діяльності підприємства, які потребують визначення пов`язаних з їх виробництвом (виконанням) витрат»;

п.5 «Витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань»;

п.6 «Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства, за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.»

п.7 «Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.»

Склад витрат:

п.10. Собівартість реалізованих товарів визначається за Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 №246 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 за №751/4044 (далі - П(С)БО 9 «Запаси)».

Згідно з п.11 П(С)БО 16 «Витрати»: «собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загально виробничих витрат та наднормативних виробничих витрат».

До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподіленні загальновиробничі витрати;

Згідно з п.12 П(С)БО 16 «Витрати»: «до складу прямих витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.»

Відповідно до вимог п.44.2 ст.44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно з ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підприємством порушено п.4, п.5, п.6, п.7, п.10, п.11, п.12 Положень (стандартів) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», ст.3 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 44.2 ст.44 Податкового кодексу України від 02.12.2010, в результаті чого завищено рядок 2050 Звітів про фінансові результати «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» на загальну суму 703,3 тис. грн, в т.ч. за 2016 рік на суму 703,3 тис. грн.

Таким чином, висновки контролюючого органу в цій частині є правомірними.

Порушення 3

Щодо використання паливно-мастильних матеріалів поза межами господарської діяльності (податкові повідомлення-рішення від 16.01.2020 №0 та №0).

Дане порушення щодо не нарахування податкових зобов`язань при використанні ПММ поза межами господарської діяльності знайшли своє відображення в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях: №0 в сумі 28 808,00 грн., №0 в сумі 58 535,00 грн. зменшення бюджетного відшкодування та 14 634,00 грн застосування штрафних санкцій.

Так, проведеною перевіркою встановлено документальне оформлення придбання ПП «Укрпродпром» протягом перевіряємого періоду бензину А-92, А-95 у ПП «ТТ-Нафта», ПП «Окко-бізнес Контракт», ТОВ «Сіверойл» (т.6, т.9).

При дослідженні первинних документів було встановлено, що у підприємства відсутні чеки з АЗС на бензин А-92, А-95 за 2016 - 2018р.р., які являються підтвердженням фактичного отримання палива (чеки з АЗС на бензин А-92, А-95 придбаний в 2019 році були надані на перевірку).

Щодо придбання бензину в ПП «Окко-Бізнес», ПП «Укрпродпром» зазначає, що під час перевірки були надані зведені видаткові накладні, які фіксують саме відпущений, а не сплачений протягом місяця товар, та щомісячний акт звірки, в якому зафіксовані дати та кількість відпущеного товару.

Проте, у відповідності до п.2.6 Договору з ПП «Окко-Бізнес» Товар вважається поставленим в тих випадках, коли передачу (надання) Товарів було здійснено Експлуатантом АЗС, інформація про якого може зазначатися в Чеках POS-терміналу чи касових чеках (чеках розрахункових операцій АЗС).

Щодо придбання бензину А-92 у ТОВ «Сіверойл», як в своєму запереченні, так і в адміністративному позові, ПП «Укрпродпром» зазначає, що бензин використовувався переважно у технологічних цілях, а саме для заправки сушильного обладнання, з доставкою пального бензовозом постачальника. Проте, дане твердження не підтверджено документально. Перевіркою встановлено, операції між ПП «Укрпродпром» та ТОВ «Сіверойл» здійснювалися протягом січня 2016 - лютого 2018 років. Підприємством надані лише 3 акти на списання: від 31.01.2018 №1, від 28.02.2018 №5, від 31.03.2018 №12, які не підтверджують використання даного пального для заправки сушильного обладнання. Також товарно-транспортні накладні (ТТН) на транспортування ПММ не надавались.

Відповідно до правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 №1442 розрахунки за продані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з нафтопродуктами споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ за установленою формою на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару. У розрахунковому документі зазначається інформація про форму здійснення розрахунку. Розрахунки за продані нафтопродукти із застосуванням згідно з договорами талонів чи відомостей на відпуск нафтопродуктів здійснюються виключно через установи банків. Фактом купівлі товару (в нашому випадку - бензину, дизпалива) є розрахунковий документ, який видається разом з одержаними нафтопродуктами на повну суму проведеної операції та в якому зазначається форма здійснення розрахунку.

Відсутність у платника підтвердження фактичного отримання нафтопродуктів (чеків з АЗС) та відсутність ПММ в залишках товарно-матеріальних цінностей у платника, свідчить що вказані операції не є господарською діяльністю платника податку.

В судовій практиці Верховного Суду чітко та однозначно зафіксована вказана правова позиція. А отже, ПП «Укрпродпром» було використано придбане пальне поза межами господарської діяльності підприємства, що свідчить про порушення підприємством п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України у зв`язку з не нарахуванням податкових зобов`язань з податку на додану вартість.

Згідно з п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п.189.1 ст.189 Податкового кодексу України, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені Податкового кодексу України для такої реєстрації, зведену податкову накладну.

Отже, в порушення п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України підприємством не нараховано податкові зобов`язання у зв`язку з використанням палива не в господарській діяльності на загальну суму ПДВ 67 571,00 грн.

Порушення 4

Щодо взаємовідносин з ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 (податкове повідомлення-рішення від 16.01.2020 №0).

В ході проведення перевірки встановлено, що в періоді, що перевірявся, ПП «Укрпродпром» включило до складу собівартості готової продукції вартість сої, жита, гороху, соєвої оболонки, придбання яких документально оформлено від ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) та ФОП ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_3 ).

На перевірку надані видаткові накладні, згідно яких здійснене документальне оформлення придбання товару на загальну суму 38 349 299 грн у ФОП ОСОБА_1 . На перевірку надані товарно-транспортні накладні (далі - ТТН) по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ).

ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) перебуває на обліку в ГУ ДПС у Чернігівській області ( м.Чернігів ) з 06.11.2006. Є платником єдиного податку II групи, вид діяльності - діяльність посередників у торгівлі с/г сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами. Обсяг доходу за 2016 рік - 1 499,0 тис.грн, за 2017 рік - 1 492,0 тис.грн., за 2018 рік - 1 498,0 тис.грн. Кількість найманий працівників - 0 осіб. ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_2 є засновником та директором ПП «Укрпродпром» (). До початку документального оформлення взаємовідносин з ПП «Укрпродпром» ФОП ОСОБА_1 звітував про відсутність діяльності.

Згідно підсистеми АІС «Податковий блок» ФОП ОСОБА_1 декларує наступні відомості про об`єкти оподаткування: земельна ділянка (для будівництва і обслуговування житл. буд., госп.будівель і споруд (міста-не більш як 0,10 га), за адресою АДРЕСА_1 (юридична адреса ФОП).

ТТН, що надані на перевірку містять ряд недоліків, а саме:

в ТТН №3/Л від 01.08.2016, №3/Л від 07.12.2016, №4/Л від 07.12.2016, №2/Л від 23.12.2016, №5/Л від 26.12.2016, №6/Л від 27.12.2016, №19/Л від 06.06.2017, №20/Л від 15.06.2017, №21/Л від 19.06.2017, №22/Л від 21.06.2017, №23/Л від 23.06.2017, №24/Л від 26.06.2017, №25/Л від 03.07.2017, №26/Л від 06.07.2017, №27/Л від 06.07.2017, №28/Л від 14.07.2017, №29/Л від 21.07.2017, №30/Л від 21.07.2017, №31/Л від 01.08.2017, №32/Л від 01.08.2017, №33/Л від 04.08.2017, №34/Л від 07.08.2017, №35/Л від 01.09.2017, №36/Л від 01.09.2017, №37/Л від 04.09.2017, №38/Л від 0.10.2017, №39/Л від 16.10.2017, №40/Л від 24.10.2017, №41/Л від 03.11.2017, №42/Л від 08.11.2017, №43/Л від 21.11.2017, №1/Л від 09.02.2018, №2/Л від 16.02.2018, №304 від 03.04.2018, №3/Л від 13.04.2018, №1/Л від 03.09.2019, №2/Л від 05.09.2019, №3/Л від 09.09.2019, №4/Л від 20.09.2019, №5/Л від 05.09.2019 пункт навантаження вказаний: АДРЕСА_1 , проте за даною адресою ФОП ОСОБА_1 декларує тільки земельну діяльну.

в ТТН №10112018 від 10.11.2018, №16112018 від 16.11.2018 зазначено пункт навантаження АДРЕСА_2 . Проте, ФОП ОСОБА_1 не декларує в об`єктах оподаткування даної адреси.

В інших ТТН, укладених по взаємовідносини з ФОП ОСОБА_1 в пункті навантаження зазначено тільки населені пункти: с. Лохвиця, с. Стрільники, м. Чернігів.

Проте, ФОП ОСОБА_1 не декларує об`єктів оподаткування в даних населених пунктах (крім земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 ).

Також на перевірку не надано жодних документів щодо походження товару, місць та умов його зберігання його у ФОП ОСОБА_1 .

В частині ТТН, наданих на перевірку не вказані основні реквізити, а саме: супровідні документи на вантаж, вид пакування та загальна сума з ПДВ.

При цьому, в частині ТТН, що надані на перевірку вказаний вид пакування «насипом».

В свою чергу, у ФОП ОСОБА_1 відсутні наймані працівники, які могли бути залучені до даного пакування, а сам ФОП ОСОБА_1 є засновником та директором ПП «Укрпродпром».

На перевірку надані видаткові накладні, згідно яких здійснене документальне оформлення придбання товару на загальну суму 19 671 861 грн у ФОП ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_3 ). На перевірку надані товарно-транспортні накладні (ТТН) по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_3 ).

ФОП ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_3 ) перебуває на обліку в ГУ ДПС у Чернігівській області ( м.Чернігів ) з 09.06.2016. Є платником єдиного податку II групи, вид діяльності - діяльність посередників у торгівлі с/г сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами. Обсяг доходу за 2016 рік - 1 463,0 тис.грн, за 2017 рік - 1 432,0 тис.грн., за 2018 рік - 1 479,0 тис.грн. Кількість найманий працівників - 0 осіб. ОСОБА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) є комерційним директором ПП «Укрпродпром» (). Отже, ФОП ОСОБА_2 зареєстровано 09.06.2016, а вже 01.08.2016 укладено договір з ПП «Укрпродпром».

Згідно підсистеми АІС «Податковий блок» ФОП ОСОБА_2 декларує наступні відомості про об`єкти оподаткування: земельна ділянка (для будівн.і обслуговування житл. буд., госп.будівель і споруд (міста-не більш як 0,10 га)), за адресою АДРЕСА_3 (юридична адреса ФОП).

ТТН, що надані на перевірку містять ряд недоліків, а саме:

в ТТН №1/6 від 01.07.2016, №2/6 від 01.07.2016, №1/6 від 09.01.2017, №2/6 від 23.01.2017, №3/6 від 06.02.2017, №4/6 від 03.03.2017, №5/6 від 12.07.2017, №6/6 від 27.11.2017, №7/6 від 14.12.2017, №1/6 від 05.01.2018, №2/6 від 05.01.2018, №3/6 від 09.01.2018, №4/6 від 10.01.2018, №5/6 від 18.01.2018, №6/6 від 22.01.2018, №7/6 від 02.02.2018, №8/6 від 07.02.2018, №9/6 від 11.02.2018, №9/1/6 від 14.02.2018, №10/6 від 16.02.2018, №11/6 від 21.02.2018, №12/6 від 12.03.2018, №22/Б від 05.07.2019, №23/Б від 09.07.2019, №24/Б від 16.07.2019, №25/Б від 19.07.2019, №26/Б від 23.07.2019, №27/Б від 26.07.2019, №28/Б від 29.07.2019, №29/Б від 05.08.2019, №30/Б від 07.08.2019, №31/Б від 09.08.2019, №32/Б від 16.08.2019, №33/Б від 27.08.2019, №34/Б від 28.08.2019 пункт навантаження вказаний: АДРЕСА_4 , проте за даною адресою ФОП ОСОБА_2 декларує тільки земельну діяльну.

В інших ТТН, укладених по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_2 в пункті навантаження зазначено тільки населений пункти: м. Чернігів. Проте, ФОП ОСОБА_2 не декларує об`єктів оподаткування в даному населеному пункті (крім земельної ділянки за адресою АДРЕСА_4 ).

Також на перевірку не надано жодних документів щодо походження товару, місць та умов його зберігання його у ФОП ОСОБА_2 .

При перевірці документів, наданих на перевірку, встановлена наступна невідповідність щодо документального оформлення придбання гороху, а саме: згідно видаткових накладних документально оформлено придбання гороху в кількості 47,55 т (видаткові накладні від 07.02.2019 №БО-0000002 в кількості 27,55 т. на суму 143 260,00 грн., від 20.04.2019 №БО-0000003 в кількості 20 т. на суму 124 000,00 грн.), проте ТТН наявна тільки від 07.02.2019 №2/Б на кількість гороху 27,55 т. на суму 143 260,00грн. ТТН на документальне оформлення постачання гороху в кількості 20 т. не надана.

У всіх ТТН, що надані на перевірку вказаний вид пакування «насипом». В свою чергу, у ФОП ОСОБА_2 відсутні наймані працівники, які могли бути залучені до даного пакування, а сам ФОП ОСОБА_2 є комерційним директором ПП «Укрпродпром».

Отже, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) та ФОП ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_3 ) протягом 2016 - 2019 р.р. документально оформлена поставка товара (сої, жита, гороху, соєвої оболонки) на ПП «Укрпродпром». При цьому, оплата за товар протягом перевіряємого періоду в повному обсязі майже не здійснюється. Станом на кінець 30.09.2019 кредиторська заборгованість по ФОП ОСОБА_1 становить 40 084,0 тис.грн. та по ФОП ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_3 ) становить 13 795,0 тис.грн. В той час, коли ПП «Укрпродпром» протягом 2016 - 2019 р.р. надає фінансову допомогу ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_3 ).

Враховуючи вищевикладене, відповідач дійшов висновку, що взаємовідносини з документального оформлення придбання товару (сої, жита, гороху, соєвої оболонки) у ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 не підтверджуються.

Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням, і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

В свою чергу, відповідно до вимог п.44.2 ст.44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Згідно з частиною другою статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. З аналізу вказаних норм вбачається, що підтвердженням реального здійснення господарської операції є первинні документи, які свідчать про фактичну поставку товарів продавцем та їх отримання покупцем, а також документи, що підтверджують факт використання вказаних товарів у власній господарській діяльності.

Згідно з ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» «Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинні та зведені облікові документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Оцінюючи посилання відповідача на недоліки оформлення товарно-транспортних накладних, за якими до позивача надходили товари, суд вважає його безпідставним, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність право платника податків на податковий кредит від наявності чи відсутності товарно-транспортної накладної, а Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, не є законодавчим документом з питань оподаткування і не можуть регламентувати виключний порядок документування в податковому обліку валових витрат та податкового кредиту.

В даному випадку, позивачем витрати та податковий кредит сформовані по факту придбання товару, а не транспортних послуг, відтак докази транспортування є додатковими (допоміжними, факультативними) до підтвердження обставин реальності, але не є документами на підставі яких формуються витрати та податковий кредит, якщо тільки вартість транспортування (перевезення) за умовами договорів не входить до вартості товару або послуги транспортування є господарською операцією за наслідками якої формуються власне витрати та податковий кредит.

Відтак, за наявності документів, які підтверджують фактичне отримання позивачем товарів та використання їх у власній господарській діяльності, ненадання такого документу, як товарно-транспортна накладна або недоліки у формуванні товарно-транспортної накладної, не може бути єдиною підставою для висновків про відсутність підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товару, оскільки відповідною транспортною документацією обов`язково мають бути підтверджені витрати з послуг по перевезенню вантажів, а не послуги з придбання товару.

В судовій практиці Верховного Суду чітко та однозначно зафіксована правова позиція, що сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (постанова Верховного Суду від 18.12.2018 справа №816/1118/17).

З огляду на вказане, посилання відповідача на відсутність документів щодо походження товару до уваги не приймаються.

Також суд не приймає до уваги і посилання контролюючого органу на відсутність умов для здійснення господарської операції, як то відсутність складських приміщень у даних ФОП для зберігання даного товару; відсутність найманих працівників тощо, оскільки чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності у останніх основних фондів, тощо. Відсутність у контрагента добросовісного платника податку матеріальних та трудових ресурсів, не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операцій, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №815/253/16, постанова Верховного Суду від 20.12.2019 у справі №1540/4811/18.

Крім цього, норми податкового законодавства також не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними (постанова Верховного Суду від 28.10.2019 у справі №826/5875/17, постанова Верховного Суду від 24.01.2020 у справі №813/6540/15, постанова Верховного Суду від 24.01.2020 у справі №2а-4865/12/1470).

В даному випадку, платник податків не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов`язань, адже поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу (постанова Верховного Суду від 20.12.2019 у справі №1540/4811/18).

Щодо тієї обставини, що дані ФОП є працівниками ПП «Укрпродпром» та перебувають на наступних посадах: ФОП ОСОБА_1 є засновником та директором ПП «Укрпродпром»; ФОП ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_3 ) є комерційним директором ПП «Укрпродпром» і до початку взаємовідносин з ПП «Укрпродпром» ФОП ОСОБА_1 звітував про відсутність діяльності, а ФОП ОСОБА_2 зареєстрований тільки 09.06.2016, суд зазначає, що податкове законодавство не забороняє посадовим особам підприємства здійснювати власну підприємницьку діяльність та співпрацювати з підприємством у якості ФОП.

Відповідно до ст.2 Цивільного кодексу України суб`єктами цивільних (а отже, й господарських) правовідносин є фізичні та юридичні особи. Тобто, з точки зору Цивільного кодексу України фізична особа (підприємець) і юридична особа, директором якої є та сама фізична особа, є різними суб`єктами цивільних правовідносин і між ними (фізичною особою підприємцем та юридичною особою) можуть виникати окремі самостійні цивільні право відносини. Простіше кажучи, вони можуть укладати між собою цивільно-правові, у тому числі господарські договори.

Аналогічним чином це питання вирішено і в бухобліку. Так, у ст.4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зазначено, що відповідно до принципу автономності підприємства кожне підприємство розглядається як юридична особа, відокремлена від її власників, тобто особисте майно та зобов`язання власників не повинні відображатися у фінансовій звітності підприємства.

При укладенні договорів між юридичною та фізичною особою, яка одночасно є представником юридичної особи, слід враховувати, що відповідно до ст. 37 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. При цьому відповідно до ч.3 ст.238 Цивільного кодексу України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх власних інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є.

Таким чином укладення договору між підприємством та фізичною особою підприємцем, яка одночасно є директором такого підприємства, порушуватиме вказану частиною третьою ст. 238 Цивільного кодексу України. Натомість якщо від імені юридичної особи такий договір укладатиме інша уповноважена особа (наприклад, заступник директора), то в такому разі вимоги частини третьої порушені не будуть.

Таким чином, для укладення договору між підприємством та ФОП необхідно, щоб ТОВ представляла інша особа, відмінна від ФОП.

Як вбачається з матеріалів справи, господарські відносини позивача з ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 підтверджені належними документами бухгалтерського обліку, що також знайшло своє відображення у висновку судово-економічної експертизи, яка проводилась щодо ведення позивачем бухгалтерського обліку, всі документи бухгалтерського обліку містять необхідні реквізити та оформлені належним чином, що відповідачем не заперечується та жодним чином не спростовується.

При цьому щодо надання фінансової допомоги ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 (т.9 а.с.181-250, т.10 а.с.1-197) суд зазначає, що вказані обставини відповідачем не відображались як податкові порушення та в оскаржених податкових повідомленнях-рішеннях як грошове зобов`язання не визначені, а отже дослідження в судовому засіданні не потребують.

Таким чином у ПП «Укрпродпром» відсутні порушення п.4, п.7, п.11 ПСБО 16 «Витрати», п.44.1 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України щодо завищення рядка 2050 Звітів про фінансові результати «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» в сумі 58021,1 тис. грн. щодо неможливості підтвердити реальність поставки сої, жита, гороху, соєвої оболонки від ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 .

Отже, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення від 16.01.2020 №0 в частині податкового зобов`язання 10 443 809,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 2 610 952,00 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

Порушення 5

Щодо не нарахування податкових зобов`язань на суми товарів, які реалізовані нижче ціни придбання (податкові повідомлення-рішення від 16.01.2020 №0 та №0).

Дане порушення (реалізація нітромофоски) підтверджено висновком експертизи, разом з тим, не зазначено в позовній заяві. Дане порушення знайшло своє відображення в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях: №0 в сумі 9 083,00 грн., №0 в сумі 18 165,00 грн зменшення бюджетного відшкодування та 4 541,00 грн застосування штрафних санкцій. Позивачем вказане порушення визнано та не оскаржується, оскільки за наслідками перевірки вказані суми було сплачено.

Порушення 6

Щодо невірного перенесення від`ємного значення (податкові повідомлення-рішення від 16.01.2020 №0 та №0).

Порушення щодо невірного перенесення від`ємного значення знайшли своє відображення в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях №0 в сумі 1 884,00 грн зменшення бюджетного відшкодування та 471,00 грн застосування штрафних санкцій та №0 на суму завишення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 170 грн. Позивачем вказане порушення не спростоване.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на висновок судово-економічної експертизи, оскільки остання проведена щодо ведення позивачем бухгалтерського обліку, експертами саме в частині бухгалтерського обліку та документального оформлення спірних операцій, в той час як спірним питання у даній справі є надання правової оцінки діям позивача при здійсненні такого оформлення операцій.

Вказане підтвердили заслухані в судовому засіданні експерти, які вказали на недоліки при веденні позивачем бухгалтерського обліку, при цьому звернули увагу, що експертиза проводилась саме в рамках визначених питань і тільки в межах компетенції щодо дійсності господарський операцій та правомірності віднесення до бухгалтерських регістрів, однак питання формування податкових зобов`язань до компетенції експертів не відноситься.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог шляхом визнання податкового повідомлення-рішення від 16.01.2020 №0 в частині податкового зобов`язання 10 443 809,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 2 610 952,00 грн протиправним та його скасування.

Щодо решти позовних вимог (податкові повідомлення-рішення від 16.01.2020 №0 (в частині), №0, №0, №0), то позивач не підтвердив правомірність своїх дій при веденні бухгалтерського обліку, що є підставою для відмови у задоволенні решти позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 139, 227, 229, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного підприємства «Укрпродпром» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 16.01.2020 №0 в частині податкового зобов`язання 10 443 809,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 2 610 952,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь Приватного підприємства «Укрпродпром» 13 306,00 грн (тринадцять тисяч триста шість гривень) судових витрат, відповідно до частини задоволених вимог.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач - Приватне підприємство «Укрпродпром» (вул. Інструментальна, 1, м.Чернігів, Чернігівська область, 14037, код 35281066);

Відповідач - Головне управління ДПС у Чернігівській області (вул. Реміснича,11, м. Чернігів, 14000, ).

Повний текст рішення суду виготовлено 01.06.2021.

Суддя Л.О. Житняк