Справа № 809/1489/16
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2021-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 рокуЛьвівСправа № 809/1489/16 пров. № 857/Н-2/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2017 року у справі №809/1489/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 з вернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у повному обсязі і стягнути з військової частини на його користь 120 170, 40 грн недоплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року адміністративний позов задоволений повністю.

Постановою від 15 березня 2017 року Львівський апеляційний адміністративний суд скасував постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.12.2016 в адміністративний справі №809/1489/16 та у задоволенні адміністративного позову відмовив.

При ухваленні вказаного рішення суд апеляційної інстанції керувався тим, що військова частина НОМЕР_1 правомірно не врахувала при обчисленні та виплаті одноразової грошової допомоги додаткову грошову винагороду, встановлену постановою КМ України №889, оскільки така не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога. Крім того, суд апеляційної інстанції визнав правомірною виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні із розрахунку 16 років, а не 31-го року, оскільки при попередньому звільненні позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги, встановленої Законом №2011-ХІІ.

Верховний Суд постановою від 09 січня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2017 року в справі №809/1489/16 - без змін.

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Восьмого апеляційного адміністративного суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2017 року.

Заяву обґрунтовує тим, що в межах розгляду адміністративної справи №300/1855/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою КМ України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, національної гвардії, служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» входить в структуру місячного грошового забезпечення.

Таким чином, на переконання заявника, в силу вимог ст.15 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» підлягає доплаті і одноразова грошова допомога при звільненні ОСОБА_1 в розмірі 120 170, 40 грн.

З огляду на наведені обставини, просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2017 року та залишити в силі постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року про стягнення з військової частини НОМЕР_1 недоплаченої одноразової грошової допомоги в розмірі 120 170, 40 грн.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав вимоги поданої ним заяви, просив таку задовольнити.

Представник відповідача заперечив вимоги заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з мотивів її необґрунтованості. Просив у її задоволенні відмовити.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості підстав вищевказаної заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, апеляційний суд керується наступним.

За приписами пункту 1 частини другої статті 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, серед іншого, є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Так, нововиявленими слід вважати обставини, які зокрема: 1) об`єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи та не були встановлені судом; 2) не були відомі і не могли бути відомі на час прийняття рішення суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою.

Суд зазначає, що істотними обставинами справи вважаються такі, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це передусім ті, що взагалі не були предметом розгляду по даній адміністративній справі в адміністративному суді, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи. Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді адміністративної справи, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті.

Отже, умовами для перегляду рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є істотність нововиявлених обставин для вирішення спору, існування їх на момент вирішення адміністративної справи та виявлення таких після прийняття рішення зі спору, станом на час звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору, не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами глави 3 розділу ІІІ Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційний суд зауважує, що перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами, є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Тобто, перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Суд наголошує, що новий розгляд справи, що використовується для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, не повинен використовуватись як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи.

З огляду на викладене, суд зазначає, що переглядаючи постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.12.2016 в адміністративний справі №809/1489/16 Львівський апеляційний адміністративний суд керувався тим, що військова частина НОМЕР_1 правомірно не врахувала при обчисленні та виплаті одноразової грошової допомоги додаткової грошової винагороди, встановленої постановою КМ України №889, оскільки така не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога.

Натомість у рішенні в адміністративній справі №300/1855/20 від 29.10.2020 Івано-Франківський окружний адміністративний суд дійшов протилежного висновку щодо додаткової грошової винагороди, встановленої постановою КМ України №889, та вказав, що така входить в структуру місячного грошового забезпечення.

Тобто, у наведених рішеннях судами висловлена протилежна правова позиція щодо питання включення додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМ України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, національної гвардії, служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» до складу місячного грошового забезпечення.

Враховуючи вищенаведене в його сукупності, суд вважає, що зазначені у заяві підстави про перегляд постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2017 року у справі № 809/1489/16, а саме: правова позиція суду, наведена у рішенні Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі № 300/1855/20, залишеному без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2021, не є нововиявленими обставинами в розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС України, а тому в задоволенні такої необхідно відмовити.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

За нормами статей 1 та 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) та протоколів до неї, а також практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини.

Зокрема, як вбачається з рішень ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року у справі «Pravednaya v. Russia» (Праведна проти Росії), та рішення від 06 грудня 2005 року у справі «Popov v. Moldova» № 2( Попов проти Молдови № 2), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» Суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами, їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно із цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі (рішення ЄСПЛ від 24 липня 2003 року у справі «Ryabykh v. Russia» (Рябих проти Росії) та від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України»).

Відповідно до частини четвертої статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2017 року у справі №809/1489/16 за нововиявленими обставинами, а тому в задоволенні такої заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 243, 248, 256, 369 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2017 року у справі №809/1489/16.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов

Повне судове рішення складено 01.06.2021.