Справа № 463/5959/21
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №463/5959/21
Провадження №2-а/463/107/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника позивача Антоніва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до Спір Гамлет про продовження строку затримання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить ухвалити рішення про продовження строку затримання особи без громадянства ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації на строк 2 (два) місяці, а саме до 04 год. 00 хв. 05 серпня 2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 5 лютого 2020 року о 4 год. 00 хв. прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Шегині» територія Мостиського району Львівської області, на напрямку 511 прикордонного знаку на відстані близько 700 м від лінії державного кордону України, було затримано особу, яка ідентифікувала себе як громадянин ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час спроби незаконно перетнути державний кордон з України до Республіки Польща, поза пунктом пропуску. 7 лютого 2020 року Мостиським районним судом Львівської області прийнято рішення про затримання відповідача з метою його ідентифікації. 14 лютого 2020 року відповідача було поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України у Волинській області, а 4 березня 2020 року переміщено до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України у Миколаївській області де він на даний час перебуває. Мостиським прикордонним загоном до Департаменту Консульської служби Міністерства Закордонних справ України направлено лист щодо ідентифікації та документування свідоцтвом на повернення відповідача №21/2483 від 31 березня 2020 року. Після отримання відповіді з ДКС МЗС України про готовність розпочати процедуру ідентифікації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до адміністрації Миколаївського ПТПІ направлено лист від 28 квітня 2020 року про проведення анкетування ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) та зразок анкети. 29 квітня 2020 року на адресу Мостиського прикордонного загону надійшов лист з Миколаївського ПТПІ про те що ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) відмовився заповняти анкету, також в ході проведення бесіди останній повідомив, що він народився та мешкав в м. Єриван Вірменської Республіки. У зв`язку із отриманою інформацією 21 травня 2020 року за №21/3830 та 7 липня 2020 року за №21/6038 було направлено запити щодо ідентифікації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до посольства Вірменії в Україні. 4 серпня 2020 року Мостиським районним судом прийнято рішення про продовження терміну затримання ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) з метою забезпечення його ідентифікації, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на чотири місяці. 10 серпня 2020 року до адміністрації Миколаївського ПТПІ з метою пришвидшення ідентифікації було направлено лист з анкетою на Вірменській мові. Після отримання заповненої анкети повторно надіслано запити до посольства Вірменії в Україні №21/9509 від 7 вересня 2020 року та №21/12099 від 27 жовтня 2020 року. В подальшому, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 02.12.2020 продовжено строк затримання відповідача на 6 місяців. З метою виконання рішень Мостиського районного суду Львівської області та Личаківського районного суду м. Львова органом охорони державного кордону вживаються активні заходи щодо ідентифікації та документування свідоцтвом на повернення відповідача задля його видворення в країну походження, однак станом на момент подачі позову, інформації щодо встановлення відповідача з країни його громадянської належності чи документів, необхідних для ідентифікації даної особи, на адресу Львівського прикордонного загону - не надійшло.

Відповідач також відмовляється співпрацювати, не надає жодної інформації про себе та взагалі не повідомляє про країну свого походження.

Вказане в сукупності унеможливлює проведення ідентифікації відповідача і тому просить продовжити строк тимчасового затримання на два місяці, а саме до 04:00 год. 05.08.2021.

Ухвалою судді від 27.05.2021 відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із проведенням судового засідання в режимі відеоконференції з трансляцією з Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Дав пояснення, аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Зокрема, згідно наданого суду акту від 02.06.2021, складеного працівниками Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні та затвердженого директором цієї установи, відповідач відмовився від участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Суд розуміє, що за загальним правилом, яке передбачено у ч. 14 ст. 289 КАС України розгляд даної справи повинен відбуватись за обов`язкової участі сторін, в тому числі відповідача і в першу чергу таке правило направлено для забезпечення справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Однак, не слід забувати, що відповідно до практики ЄСПЛ стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 статті 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження (див. рішення у справі «Варданян та Нанушян проти Вірменії» (Vardanyan and Nanushyan v. Armenia), заява № 8001/07, пункт 86, від 27 жовтня 2016 року, та наведені у ньому посилання).

Як уже зазначалось вище, суд надав можливість відповідачу бути присутнім в судовому засіданні та представляти свої інтереси. Відповідач відкинув цю можливість і саме він повинен нести ризик настання наслідків, пов`язаних із такою поведінкою. Інтереси правосуддя, які полягають у вирішенні питання про продовження строку затримання в такому випадку не можуть порушуватись.

Заслухавши доводи представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач вчинив спробу незаконно перетнути державний кордон з України до Республіки Польща, поза пунктом пропуску, внаслідок чого 5 лютого 2020 року о 4 год. 00 хв. був затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Шегині» територія Мостиського району Львівської області, на напрямку 511 прикордонного знаку на відстані близько 700 м від лінії державного кордону України.

7 лютого 2020 року рішенням Мостиського районного суду Львівської області затримано особу, яка ідентифікувала себе як особа без громадянства ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення його ідентифікації, з подальшим поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, визначений ч. 11 ст. 289 КАС України, достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців з моменту затримання, починаючи з 5 лютого 2020 року.

14 лютого 2020 року відповідача було поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України у Волинській області, а 4 березня 2020 року переміщено до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України у Миколаївській області.

31 березня 2020 року Мостиським прикордонним загоном до Департаменту Консульської служби Міністерства Закордонних справ України направлено лист №21/2483 щодо ідентифікації та документування свідоцтвом на повернення відповідача.

28 квітня 2020 року Мостиським прикордонним загоном до адміністрації Миколаївського ПТПІ направлено лист про проведення анкетування ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) та зразок анкети.

29 квітня 2020 року з Миколаївського ПТПІ на адресу Мостиського прикордонного загону надійшов лист про те що відповідач відмовився заповняти анкету, в ході проведення бесіди повідомив, що він народився та мешкав в м. Єриван Вірменської Республіки.

21 травня 2020 року за №21/3830 та 7 липня 2020 року за №21/6038 Мостиським прикордонним загоном направлено запити до посольства Вірменії в Україні щодо ідентифікації відповідача.

4 серпня 2020 року рішенням Мостиського районного суду Львівської області продовжено термін затримання особи, яка ідентифікувала себе як особа без громадянства ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 4 (чотири) місяці до 4 грудня 2020 року включно, у Миколаївському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою його ідентифікації.

5 серпня 2020 року на адресу Мостиського прикордонного загону надійшла відповідь Посольства Республіки Вірменія в Україні за №2302/347, відповідно до якої для того, щоб надати чітку відповідь на питання про належність відповідача до громадянства Республіки Вірменія, необхідно подати копію його свідоцтва про народження, повну інформацію про особисті дані батьків та копію свідоцтва про шлюб батьків.

10 серпня 2020 року Мостиським прикордонним загоном направлено до адміністрації Миколаївського ПТПІ лист з анкетою на Вірменській мові.

11 серпня 2020 року Миколаївським ПТПІ скеровано на адресу Мостиського прикордонного загону анкету, заповнену відповідачем (лист №977/04-06).

7 вересня 2020 року за №21/9509 та 27 жовтня 2020 року за №21/12099 Мостиським прикордонним загоном повторно надіслано запити до посольства Вірменії в Україні.

З огляду на неможливість ідентифікації відповідача рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 02.12.2020 продовжено строк затримання відповідача на шість місяців.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до ч. 4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Аналогічні положення викладені в пункті 12 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 № 141.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами частин одинадцятої-тринадцятої статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш, як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

При цьому, системний лінгвістично-логічний аналіз положень частини одинадцятої ст. 289 КАС України дозволяє стверджувати, що законодавець, виділив дві умови, які є підставою для продовження строку для затримання, і зокрема:

1) за наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства та,

2) за наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Про правильність таких висновків свідчить той факт, що у п. 3 ч. 1 ст. 20 КАС України законодавець серед адміністративних справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам визначив, серед іншого, справи про продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України.

В свою чергу, вживання у цій нормі сурядного розділового сполучника «або» для з`єднання однорідних членів речення створює альтернативний перелік і якщо такий перелік перераховує умови для настання певного правового наслідку, то наслідок настає за наявності хоча б однієї з перерахованих умов.

Згідно матеріалів справи, позивач вживав заходів з метою ідентифікації відповідача, однак позитивних результатів не було досягнуто в першу чергу через відсутність співпраці з боку відповідача, зокрема, через те що останній не повідомляє нічого про себе та не повідомляє про країну свого походження.

Вказане свідчить про те, що на даний час особа відповідача не може вважатись ідентифікована, що є підставою для продовження строку його затримання.

Крім того, загальновідомим є факт існування карантинних обмежень, в тому числі в частині закриття транспортних сполучень, що також створює перешкоди в ідентифікації відповідача.

Таким чином, з огляду на наявність карантинних обмежень пов`язаних із пандемією коронавірусу, які в тому числі стосуються міждержавних транспортних перевезень, аргументи сторони позивача про неможливість на даний час забезпечити примусове видворення є обґрунтованим.

Стаття 1 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює гарантії, що стосується вислання іноземців.

За змістом цієї норми іноземець, який законно проживає на території держави, не може бути висланий за її межі інакше ніж на виконання рішення, прийнятого відповідно до закону, і повинен мати можливість:

a) наведення доводів проти свого вислання;

b) перегляду своєї справи; і

c) представлення з цією метою перед компетентним органом або перед особою чи особами, призначеними цим органом.

Іноземець може бути висланий ще до того, як він здійснив свої права, передбачені в підпунктах «a», «b» та «c» пункту 1 цієї статті, коли таке вислання є необхідним в інтересах публічного порядку або ґрунтується на міркуваннях національної безпеки.

В межах даної справи всі ці гарантії дотримані, як під час вирішення питання про затримання відповідача, так і під час вирішення питання про продовження строку затримання, і зокрема відповідачу була надана можливість представляти свої інтереси.

На переконання суду, неможливість забезпечення примусового видворення є об`єктивно непереборною обставиною і тому позов в цілому слід визнати обґрунтованим та його задовольнити.

Керуючись ст. ст. 241, 244, 245, 246, 371 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд

вирішив:

Позов Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (м. Львів, вул. Личаківська, 74) до Спір Гамлет (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) про продовження строку затримання. задовольнити.

Продовжити на два місяці, а саме до 04:00 год. 05.08.2021 року строк затримання особи без громадянства ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його ідентифікації.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному ст. 289, пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Леньо С. І.