Справа № 320/10351/20
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року № 320/10351/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ГУ ПФУ у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області №93 від 25.08.2020 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 із зменшенням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області призначити і виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка постійно проживає у зоні посиленого радіологічного контролю з дати звернення за призначенням пенсії, а саме з 21.08.2020.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначила, що Рішенням Головного управління Пенсійного Фонду України в Київській області (далі - відповідач) від 25.08.2020 №93 відмовлено їй в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку у відповідності до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" оскільки період проживання чи факт роботи станом на 01.01.1993 у зоні посиленого радіоекологічного контролю становить менше 4-х років.

Позивач вважає вказане рішення неправомірним та наголошує, що вона 01.07.1982 по теперішній час проживала в с. Пухівка Броварського р-ну Київської області..

Відповідач з позовом не погодився, 27.11.2020 надав суду письмовий відзив, в якому відповідач позову не визнав і просив відмовити в його задоволенні у повному обсязі. Вказав на відсутність у позивача права на призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки подані нею документи носять суперечливий характер, оскільки місце реєстрації та проживання не співпадає з місцем роботи.

У відповідь на відзив позивач зазначила,що разом із заявою про призначення пенсії вона надала посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданого Броварським РВ ГУ МВС України в Київській області, 23.05.1997.

Позивач має статус громадянки, яка постійно проживає на території зони посиленого контролю, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 17.02.1995.

Згідно з довідкою про місце проживання особи від 12.08.2020 №643, виданої Пухівською сільською радою Броварського району Київської області, з 15.07.1983 по 14.07.1986, з 15.07.1991 по 14.07.1993, з 07.09.1993 по теперішній, ОСОБА_1 проживала по АДРЕСА_1 .

У травні 2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням від 25.08.2020 №93 відмовлено позивачу у призначенні пенсії з тих підстав, що період проживання чи факт роботи позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю становить менше 4 років.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити пенсію з 21.08.2020, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 26 Закону №1058-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону №1058, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З матеріалів справи вбачається, що вона має право на пенсію за віком по досягненню 60 річного віку. ОСОБА_1 .

Відтак, станом на 21.08.2020 у позивача не виникло підстав та умов, визначених законодавстом для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років.

Крім того, частиною 1 ст. 44 Закону №1058-IV обумовлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Підпунктом 5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Статтею 14 Закону №796-ХІІ передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 15 Закону №796-ХІІ підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - місцевими Радами народних депутатів на цих територіях.

У серпні 2020 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Проте, пенсійним органом відмовлено позивачу у призначенні вказаної пенсії, посилаючись на відсутність підстав для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку. Відповідач наголошує, що згідно наданих документів позивач проживала та/або працювала у зоні посиленого радіологічного контролю з 26.04.1986 до 01.01.1993 менше 4 років.

Позивач зазначає, що довідкою Пухівської сільської ради Броварського району Київської області №643 від 12.08.2020 підтверджено факт її проживання у зоні посиленого контролю та надання інших документів не передбачено.

Однак, суд зауважує, що вказаною довідкою підтверджено лише період проживання з 15.07.1983 по 14.07.1986, з 15.07.1991 по 14.07.1993 та з 07.09.1993 по теперішній час.

Повідмлення громадянина ОСОБА_2 та громадянки ОСОБА_3 про факт проживання ОСОБА_1 в с. Пухівка Броварського р-ну Київської області з 01.07.1982 по теперішній час спростовуються вищевказаною довідкою.

Суд звертає увагу, що Закон №796-XII надає особам право на отримання пенсії зі зниженням віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років як особі, яка постійно проживала або постійно проживала чи постійно працювала або постійно працювала у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вона за станом на 01.01.1993 прожила або відпрацювала у цій зоні не менше 4 років.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено, що з моменту аварії на Чорнобильській АЕС станом на 01.01.1993 позивач постійно проживала у с.Пухівка Броварського р-ну Київської області, що в сукупності становить 1 рік 8 місяців.

Суд вважає послання позивача на Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 №501 в даній адміністративній справі безпідставними, з огляду на наступне.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За визначенням, наведеним у п. 2 Порядку №501 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом №796-ХІІ, іншими актами законодавства.

З аналізу наведених норм права слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, статус особи, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю 4 категорії та надає право користування пільгами, встановленими Закону №796-ХІІ, є відповідне посвідчення.

На час видачі позивачу 17.02.1995 Київською обласною Радою посвідчення громадянина (громадянки), який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (Категорія 4) серії НОМЕР_2 діяв Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 №501 (постанова втратила чинність згідно з постановою КМУ від 11.07.2018 № 551, далі - Порядок №501).

Так, у вказаному посвідченні зазначено: «Пред`явник посвідчення має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років».

При цьому, належність позивача до осіб, потерпілих від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, відповідачем не оспорюється.

Отже, позивач не позбавлена права на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років виникає за умови, що вона станом на 01.01.1993 прожила або відпрацювала у цій зоні не менше чотирьох років.

В свою чергу відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №093 від 25.08.2020 у призначенні пенсії позивачу зі зменшенням пенсійного віку є обґрунтованою.

Судом під час розгляду даної справи не встановлено факту або обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача. Відтак відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно не підлягає задоволенню вимога щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію з 21.08.2020.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.