Справа № 380/2789/21
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/2789/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/2789/21 за позовом ОСОБА_1 до Личаківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, Львівського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення виконавчого органу Львівської обласної державної адміністрації про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним рішенням відповідача - Личаківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департамент гуманітарної політики Львівської міської ради від 27 січня 2021 року на вих. №260307-446, щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року та проведення її виплати з урахуванням попередньої виплаченої суми у розмірі: інвалідам війни II групи - вісім мінімальних пенсій за віком у відповідність частини 4 статті 13 згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року N 367-XIV, - такими що суперечать Конституції України - неправомірними;

- зобов`язати відповідача - Личаківський відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департамент гуманітарної політики Львівської міської ради встановити та зробити розрахунки, а співвідповідача - Львівський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту Департаменту соціального захисту населення виконавчий орган Львівської обласної державної адміністрації, нарахувати і виплатити недорахованої суми 11473,60 грн. до 5 травня 2020 року грошової допомоги у розмірі: інвалідам війни II групи - вісім мінімальних пенсій за віком у відповідності до частині 4 статті 13 згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року N 367 (зі змінами та доповненнями), Конституції України, Рішень Конституційного суду України, на користь ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю II групи внаслідок війни.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2020 році, позивач, як особа з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни отримав разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі меншому, ніж це передбачено ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». На думку позивача після прийняття Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 року за №3-р/2020 він набув право на допомогу до 5 травня в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, передбаченої ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Позиція відповідача - Личаківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департамент гуманітарної політики Львівської міської ради викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що у 2020 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі районним органам соціального захисту населення у таких розмірах: особам з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни 3640,00 грн.

Щодо виплати разової допомоги до 5 травня за 2020 рік, що розмір разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році був прийнятий 19.02.2020 року.

На момент прийняття зазначеної постанови були чинними і не були визнані неконституційними положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12,13,14,15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік був визначений у порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 №1120 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», яка відповідала на той момент чинному законодавству України до прийняття Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 №3-р/2020.

Таким чином, оскільки розмір щорічної разової допомоги до 5 травня у 2020 року був визначений постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 №1120 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», Личаківський відділ соціального захисту діяв у межах наданих йому повноважень, в порядку та у спосіб, передбачений чинним законодавством України. Позивач скористався своїм правом на отримання такої допомоги в порядку та у розмірах, встановлених чинним законодавством на момент призначення.

Також, відповідач просив залучити відповідачем у справі Міністерство соціальної політики України.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 05 березня 2021 року у даній справі відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Судом встановлені наступні обставини:

Згідно з посвідченням Личаківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради № 017436 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни.

ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Личаківському відділі соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.

26.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до Личаківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, в якій просив здійснити перерахунок та виплату щорічної грошової допомоги у розмірах який передбачений чинним законодавством.

27.01.2021 року Личаківським відділом соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради надано відповідь оформлену листом №260307-446, в якій повідомлено позивачу про відмову у перерахунку та виплаті щорічної грошової допомоги за 2020 рік, у розмірах визначених у ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», а саме 8 (вісім) мінімальних пенсій за віком, з підстав, що постановою Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року №112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2020 році інвалідам ІІ-ї групи складає 3640,00 грн.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає протиправним рішення відповідача щодо не виплати щорічної разової грошової допомоги у розмірі який передбачений законодавством.

Вказані обставини, та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною другою статті 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Правовий статус ветеранів війни та створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає та забезпечує Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22 жовтня 1993 року (далі - Закон № 3551-ХІІ).

Пільги особам з інвалідністю внаслідок війни встановлені статтею 13 вказаного Закону.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» доповнено частиною четвертою такого змісту: «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком».

Пунктом 20 Розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» згадану вище норму права викладено в такій редакції: «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

У подальшому рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 визнано неконституційними зокрема положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та пункту 3 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Таким чином, на момент нарахування і виплати у квітні 2020 року позивачу одноразової грошової допомоги, діяла ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998, яка передбачала розмір допомоги до 5 травня для осіб з інвалідністю 2 групи - 8 мінімальних пенсій за віком.

Водночас правовідносини щодо нарахування, виплати та розмірів одноразової грошової допомоги до 5 травня з 01.01.2015 також були врегульовані пунктом 26 розділу VI Бюджетного кодексу України.

Відповідно до пункту 26 розділу VI Бюджетного кодексу України було визначено, зокрема, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто, Кабінету Міністрів України були делеговані повноваження встановлювати зокрема розмір разової грошової допомоги до 5 травня.

На реалізацію приписів цієї норми закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 19.02.2020 №112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», де передбачено, що районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 4120,00 гривень; II групи - 3640,00 гривень; III групи - 3160,00 гривень.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 у справі 1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України, окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-ХІІ (далі - Закон № 3551) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За положеннями ст.152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з 27.02.2020 позивач набув право на соціальне забезпечення відповідно до норми у редакції Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 №367-ХІV, яка передбачала розмір допомоги до 5 травня для осіб з інвалідністю 2 групи внаслідок війни - вісім мінімальних пенсій за віком.

Позивачу безпосередньо виплату щорічної разової грошової допомоги як особі з інвалідністю ІІ-ї групи внаслідок війни здійснив відповідач - Личаківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради у розмірі 3640,00 грн.

Водночас, як встановив суд, з 27.02.2020 позивач мав право на отримання одноразової грошової допомоги до 5 травня для осіб з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни - вісім мінімальних пенсій за віком, що становить 13104,00грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги у меншому розмірі, ніж передбачено ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Оскільки у 2020 році разова грошова допомога до 5 травня була виплачена позивачу Личаківським відділом соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, то саме останній і є належним відповідачем у цій справі.

З огляду на викладене, враховуючи проведення виплати позивачу разової щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік відповідачем - Личаківським відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, суд вважає, що позовні вимоги до Львівського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення виконавчого органу Львівської обласної державної адміністрації заявлені безпідставно, а тому в тій частині не підлягають до задоволення.

Крім того суд не вбачає підстав для зазначення у резолютивній частині рішення суду суми недоплаченої допомоги оскільки рішення суду носить зобов`язальний характер, а визначення точної суми до виплати відноситься до обов`язків відповідача, що виникатимуть на виконання покладеного судом обов`язку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача буде за необхідне визнати протиправною відмову в перерахунку позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Крім того, необхідно зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рішенні від 29.09.2020 по справі №440/2722/20, яка залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (ч. 5 ст. 242 КАС України).

При цьому, це рішення суду є зразковим для справ, у яких предметом спору є оскарження дій (бездіяльності) органу, уповноваженого здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня (Управління соціального захисту населення за місцем проживання особи та/або Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат) щодо нарахування і виплати разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році у розмірі, передбаченому ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Щодо клопотання відповідача про залучення як співвідповідача Міністерства соціальної політики України, суд зауважує, що відповідно до частини 3 статті 48 КАС України суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Залучення співвідповідача за клопотанням відповідача нормами процесуального кодексу не передбачено. Отже, суд відхиляє заявлене клопотання відповідача у зв`язку з його очевидною безпідставністю.

Відтак, суд враховує, що в даній справі обов`язок доказування правомірності своїх дій та прийнятого рішення покладено на відповідачів.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Судові витрати відповідно до ст.139 КАС України стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Личаківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (79017, м. Львів, вул. К.Левицького, 67), Львівського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення виконавчого органу Львівської обласної державної адміністрації (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10)про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, - задоволити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Личаківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язати Личаківський відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення складено в повному обсязі 28.05.2021 року.

Суддя Гавдик З.В.