Справа № 640/20059/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року м. Київ № 640/20059/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Офісу Генерального прокурора (далі відповідач), у якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати наказ Генерального прокурора Венедіктової І.В. від 11.06.2020 №1500ц, яким внесені зміни до наказу Генерального прокурора Рябошапки Р.Г. від 02.12.2019 №1059-вк.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказ №1059-вк від 02.12.2019 яким позивача фактично було звільнено з органів прокуратури є актом індивідуальної дії та його дія вичерпується його виконанням. Отже не існує передбаченого законодавством України правового механізму ретроспективного внесення змін до індивідуальних актів, а тому наказ Генерального прокурора №1500ц від 11.06.2020 підлягає скасуванню як протиправний.

Окрім того, внесення вказаних змін до наказу про звільнення відбулося після того як Окружним адміністративним судом у м. Києві відкрито провадження у адміністративній справі № 640/26383/19 та вказаний наказ долучено до матеріалів справи після призначення судового засідання для розгляду справи по суті. Зміни були внесені саме в тій частині через яку наказ про звільнення оскаржується. Таким чином, на думку позивача, відповідач намагається шляхом видання явно незаконного наказу уникнути необхідності скасування наказу про його звільнення та виконати пов`язане з цим право поновлення на роботі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.09.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідач проти позову заперечив, надав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що при підготовці наказів про звільнення військових прокурорів, у тому числі і ОСОБА_1 , кадровим підрозділом Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України не враховано вимоги статей 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пункт 245 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (надалі - Положення) щодо дня закінчення військової служби, яким є день, зазначений в наказі про звільнення з посади. У зв`язку з чим наказом Генерального прокурора від 11.06.2020 № 1500ц внесено зміни до наказу про звільнення ОСОБА_1 , а саме пункт перший наказу викладено в іншій редакції з дотриманням вимог статей 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пункту 245 Положення.

Таким чином, за посиланням відповідача, зазначені зміни жодним чином не вплинули на права та обов`язки ОСОБА_1 , не змінили підстави звільнення, а лише привели у відповідність до вимог законодавства формулювання звільнення.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи не звертались.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Наказом Генерального прокурора від 02.12.2019 №1059-вк на підставі ст. 9 Закону України "Про прокуратуру", ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" ОСОБА_1 з 06.12.2019 звільнено з військової служби у запас відповідно до пп. "г" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".

Наказом Генерального прокурора від 11.06.2020 №1500ц "Про внесення змін до наказу Генерального прокурора від 02.12.2019 №1059-вк", викладено п.1 від 02.12.2019 №1059-вк у такій редакції: підполковника юстиції ОСОБА_2 , якого наказом Міністра оборони України від 07.11.2019 № 616 звільнено з військової служби у запас відповідно до підпункту г пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), з 6 грудня 2019 року звільнити з посади прокурора спеціального відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, виключити зі списків особового складу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, усіх видів забезпечення та направити його особову справу до Голосіївського району у м. Києві військового комісаріату.

Також судом встановлено, що 27.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Генеральної прокуратури України про визнання протиправними та скасування пункту 1 наказу від 02.12.2019 № 1059-вк.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.08.2020 у справі № 640/26383/19 позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним п. 1 наказу Генерального прокурора від 02.12.2019 №1059-в частині виключення прокурора спеціального відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України підполковника юстиції ОСОБА_1 із списків особового складу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України з 06.12.2019; стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.12.2019 по 31.08.2020 в розмірі 287694,07 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2020 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.08.2020 у справі № 640/26383/19 в частині задоволених позовних вимог скасовано, у задоволенні цих позовних вимог відмовлено. В решті рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.08.2020 залишено без змін.

З аналізу вказаних вище судових рішень, які наявні в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що під час розгляду справи № 640/26383/19 судами було враховано також Наказ Генерального прокурора від 11.06.2020 №1500ц "Про внесення змін до наказу Генерального прокурора від 02.12.2019 №1059-вк".

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, розглядаючи справу № 640/26383/19 та приймаючи постанову Шостий апеляційний адміністративний суд надав оцінку наказу Генерального прокурора від 02.12.2019 №1059-вк про звільнення ОСОБА_1 , з урахуванням вже внесених до нього змін згідно з наказу Генерального прокурора від 11.06.2020 № 1500ц.

Таким чином, під час судового розгляду справи позовні вимоги не знайшли свого нормативного та документального підтвердження.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованими і задоволенню не підлягає.

Беручи до уваги висновок суду про відмову у задоволенні позову, понесені позивачем витрати, пов`язані з розглядом справи, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2-5, 9, 19, 72-77, 90, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:
1. Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя Т.П. Балась