Справа № 520/13571/2020
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
01 червня 2021 р.Справа № 520/13571/2020
Суддя Другого апеляційного адміністративного суду Макаренко Я.М., розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 по справі № 520/13571/2020

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 )

про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні,

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 залишено без задоволення позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

На зазначене рішення суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем заявлено вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку і моральної шкоди.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі у справах виключно про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. При цьому, Верховний Суд у постанові від 30.01.2019 у справі №910/4518/16, виходячи з аналізу норм законодавства, дійшов висновку, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України "Про оплату праці", тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. З огляду на це, пільга щодо сплати судового збору, яка передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", не поширюється на вимогу позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

За викладених обставин, суддя приходить до висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не підпадає під вимоги, за які може бути звільнено від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Крім того, позивач є учасником бойових дій. Відповідно до пункту 13 частини першої зазначеної норми від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Статус, права, пільги учасників бойових дій встановлені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Між тим, у контексті вищенаведених законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року № (81) 7: У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Так, за висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі "Хаджіанастасіу проти Греції", пункти 32-37).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя ("KREUZ v. POLAND" № 28249/95).

Аналіз пункту 13 частини першої статті 5 Закону Про сплату судовий збір в сукупності з частиною другою статті 22 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.

Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, підставою для звернення до адміністративного суду з даною позовною є стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Враховуючи викладене, вимоги позивача не пов`язані з порушенням його права на соціальний захист, саме, як учасника бойових дій. Тому судовий збір має бути сплачений на загальних підставах.

Наведені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, наведеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року, справа № 545/1149/17, постанові Верховного Суду від 05 березня 2020 року, справа № 805/3967/17-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Перевіривши додержання особою, яка подала апеляційну скаргу, вимог статей 295-297 КАС України, суддя дійшов висновку про залишення поданої апеляційної скарги без руху з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів апеляційної скарги, скаржником не дотримано вимог п. 1 ч. 5 ст. 296 КАС України, а саме до апеляційної скарги не надано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у встановленому порядку та розмірі.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на час подання адміністративного позову), за подання адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021 складає 2270 грн. 00 коп.

Законом України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набув чинності 15.12.2017, внесені зміни до Закону України Про судовий збір, зокрема ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, встановлено, що за подання апеляційної скарги на рішення суду, розмір судового збору складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

З матеріалів справи встановлено, що скаржником не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Таким чином апелянт повинен сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 6542,5 грн (436 167, 70 х 1% х 150 %)

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху і надати заявникові термін для усунення вищезазначених недоліків.

У відповідності до ч. 2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, згідно з якими апеляційна скарга залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії даної ухвали.

Також суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 298 КАС України питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.169, п. 1 ч. 5 ст. 296, ч.2. 5 ст.298, п.12 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 по справі № 520/13571/2020 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги шляхом сплати судового збору в розмірі 6542,5 грн. на реквізитами: отримувач ГУК в Основ`янському районі м. Харкова, код отримувача (ЄДРПОУ) 37874947, банк: Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО) 899998, номер рахунку UA1020661, код класифікації доходів бюджету 22030101, найменування коду класифікації доходів бюджету - Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), наявність відомчої ознаки - "81" Апеляційні адміністративні суди та надання безпосередньо до суду оригіналу платіжного доручення (квитанції тощо) протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення її без руху..

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ч. 5 статті 298 КАС України, у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, питання про повернення апеляційної скарги буде вирішено протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис) Я.М. Макаренко