Справа № 420/753/20
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/753/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Цховребової М.Г., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МПА Укрбуд» до Одеської митниці Держмитслужби, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МПА Укрбуд» до Одеської митниці Держмитслужби, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості:

- № UA500090/2019/000012/2 від 07.11.2019 року;

- № UA500090/2019/000013/2 від 07.11.2019 року;

- зобов`язати відповідача підготувати висновки про повернення надміру сплачених позивачем митних платежів на загальну суму у розмірі 187780,90 грн. (58598,06 грн. ввізне мито та 129185,81 грн. ПДВ) та подати їх для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області.

Ухвалами суду від 10.03.2020 року: відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено, що справа буде розглядатися за правилами загального позовного провадження; від 02.04.2020 року: зупинено провадження у справі; від 24.12.2020 року: поновлено провадження у справі; замінено відповідача - Одеську митницю ДФС її правонаступником - Одеською митницею Держмитслужби в порядку ст. 52 КАС України, відповідно до якої усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, призначеного на 17.03.2021 року. (т.2 а.с.202-205)

17.03.2021 року від представника позивача до суду надійшла заява, вхід. № 13351/21, в якій останній просить розглядати справу за відсутності представника позивача. (т.2 а.с.206)

Від відповідача та третьої особи заяв щодо іншого порядку розгляду справи або про відкладення судового розгляду до суду не надійшло.

Виходячи з наведеного, керуючись положеннями ч. 3 ст. 194, ч.ч. 1, 3, 9 ст. 205 КАС України, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно зі змістом позовної заяви та відповіді на відзив, позивач просить суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, із зазначенням таких фактичних обставин:

- Між ТОВ «МПА УКРБУД» та компанією AKYU ZLER ІNS.MALZ.SAN.VE ТІС.LTD. SТІ GEPOSB 5. CADDE NO:3/1 GEBZE/KOCAELI (Турецька Республіка) було укладено контракт купівлі-продажу № 001 від 10.10.2019 р.;

- за умовами п. 1.1. Контракту Продавець зобов`язується продати Покупцю продукцію, зазначену в Додатку № 1, а саме Плитку 60*120 і Анкери електрооцинковані, а Покупець зобов`язується оплатити її на умовах, передбачених цим Контрактом;

- відповідно до п. 1.1 додатку до Контракту № 001 від 10.10.2019 р. AKYU ZLER INS.MALZ.SAN.VE TIC.LTD. SТІ є Продавцем і продає Покупцю товар, зазначений у інвойсі АКІ 013, іменований у подальшому «Товар», а Покупець зобов`язується прийняти Товар і оплатити його відповідно до умов Контракту;

- згідно із п. 2.1. Контракту ціна Товару встановлюється у розмірі 4479 доларів США;

- рахунком-фактурою (інвойс) передбачено, що Продавець продає Покупцю плитку 60*120 «Леонардо» антрацитового кольору вартістю 3864 долари США та анкери електрооцинковані 140*140*50*4 вартістю 615 доларів США, а загалом - 4479 доларів США, що відповідає загальній вартості, зазначеній у Контракті. На виконання умов Контракту Продавцем було поставлено Покупцю вищевказаний Товар;

- зазначений товар було заявлено до митного оформлення до Одеської митниці ДФС шляхом подачі електронного декларування за митною декларацією № UA500090/2019/020013 із зазначенням митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту), а саме 4479 доларів США;

- для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивачем було надано до Митниці наступні документи: пакувальний лист від 17.10.2019 р.; інвойс № AКІ 013 від 17.10.2019 р.; товарно-транспортна накладна № 0820133; платіжне доручення від 18.10.2019 р. (підтвердження оплати за поставлений Товар); рахунок № 2/10 від 16.10.2019 р. (за транспортні послуги); платіжне доручення від 18.10.2019 р. (підтвердження оплати транспортних послуг); довідка щодо вартості доставки із зазначенням інвойсів та маршруту; контракт купівлі-продажу № 001 від 10.10.2019 р.; додаток від 16.10.2019 р. до Контракту № 001 від 10.10.2019 р.; договір № 03/10/2019 ТБУ від 21.10.2019 р. на надання митно-брокерських послуг; виконавчий договір № 1-16/19 від 16.10.2019 р.; акт зважування від 22.10.2019 р.; акт проведення фізичного огляду №2246 від 30.10.2019 р.; лист від 23.10.2019 р.; лист контрактоотримувача від 23.10.2019 р.; прайс-лист Продавця від 01.11.2019 р.; лист-коригування від 01.11.2019 р.; лист № 1/1 від 05.11.2019 р.; довіреність № 1547. Таким чином, декларантом було надано всі необхідні та передбачені законодавством України документи, що підтверджують митну вартість товарів та необхідні для декларування;

- не зважаючи на достатність документації для підтвердження митної вартості за основним методом, Митниця відмовила в оформлені частини товару, а саме Анкерів електрооцинкованих, ціна яких становить 615 доларів США відповідно до інвойсу та Контракту;

- підставою для відмови позивачу в оформленні товару за основним методом (за ціною контракту) митним органом зазначено, зокрема, рішення про коригування митної вартості від 07.11.2019 р. № UA500090/2019/000012/2;

- між ТОВ «МПА УКРБУД» та компанією TURKFICS YAPI ELEM SAN VE ТІК LTD.STI (Турецька Республіка) було укладено Контракт купівлі-продажу № 002 від 30.09.2019 р. За умовами п. 1.1. Контракту Продавець зобов`язується виготовити і продати Покупцю продукцію механізм для кріплення граніта, зазначений у в Додатку № 1 (прайс-лист), іменований у подальшому «Товар», а Покупець зобов`язується прийняти Товар оплатити його на умовах передбачених цим Контрактом. Згідно із п. 2.2. Контракту ціна Товару встановлюється у розмірі 20011,60 доларів США. Рахунком-фактурою (інвойс) передбачено детальний перелік товарів (фурнітура, вироби з металу і т.д.), що Продавець продає Покупцю на загальну вартість 20011,60 доларів США, що відповідає загальній вартості зазначеній у Контракті. На виконання умов Контракту Продавцем було поставлено Покупцю вищевказаний Товар. Зазначений товар було заявлено до митного оформлення до Митниці шляхом подачі електронного декларування за митною декларацією № UA500090/2019/020018 із зазначенням митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту), а саме 20011,60 доларів США;

- для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивачем було надано до Митниці наступні документи: пакувальний лист від 18.10.2019 р.; рахунок проформа від 26.09.2019 р.; інвойс № АКІ 008 від 18.10.2019 р.; товарно-транспортна накладна № 0820133; сертифікат походження № 0945478; платіжне доручення від 16.10.2019 р. (підтвердження оплати за поставлений Товар); рахунок № 2/10 від 16.10.2019 р. (за транспортні послуги); платіжне доручення від 18.10.2019 р. (підтвердження оплати транспортних послуг); довідка щодо вартості доставки із зазначенням інвойсів та маршруту.; контракт купівлі-продажу № 002 від 30.09.2019 р.; додаток від 16.10.2019 р. до Контракту № 002 від 30.09.2019 р.; договір № 03/10/2019 ТБУ від 21.10.2019 р. на надання митно-брокерських послуг; виконавчий договір № 1-16/19 від 16.10.2019 р.; акт зважування від 22.10.2019 р.; акт проведення фізичного огляду № 2247 від 30.10.2019 р.; прайс-лист Продавця від 01.11.2019 р.; лист-коригування від 01.11.2019 р.; лист отримувача № 02/11 від 01.11.2019 р.; лист № 1/1 від 05.11.2019 р.; довіреність № 1547; експортна декларація. Таким чином, декларантом було надано всі необхідні та передбачені законодавством України документи, що підтверджують митну вартість товарів та необхідні для декларування;

- не зважаючи на достатність документації для підтвердження митної вартості за основним методом, Митниця відмовила в оформлені частини товару, а саме фурнітури кріплення з недорогоцінних металів для використання в будівлях (точна назва зазначена у митній декларації на 3-й сторінці) ціною у 15 753 долари США;

- підставою для відмови позивачу в оформленні товару за основним методом (за ціною контракту) митним органом зазначено, зокрема, рішення про коригування митної вартості від 07.11.2019 р. № UA500090/2019/000013/2;

- використані позивачем при митному оформленні відомості, підтверджені документально, визначені кількісно і достовірно, а всі складові митної вартості, які обов`язкові при її обчисленні, містяться у поданих до Митниці документах;

- законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою презюмується правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо контролюючим органом не доведено інше;

- право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, ще підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- приймаючи спірні рішення про коригування митної вартості товарів відповідача зазначив, що у наданих декларантом документах містяться розбіжності: у рішенні № UА500090/2019/000012/2 від 07.11.2019 р.: у інвойсі № АКІ 013 від 17.10.2019 немає посилання ш зовнішньоекономічний контракт, що ставить під сумнів достовірність відомостей, зазначених у інвойсі; У пункті 7.2 зовнішньоекономічного контракту зазначено, що продавець зобов`язується оформити страхування, але документи, що підтверджують вартість страхування, до митного оформлення не надавалися; У документі, що підтверджує вартість перевезення від 16.10.2019 р. вказана вартість переправи паромом Хайдаперши - порт Чорноморськ та наведено інформацію, що вартість доставки автотранспортом та страхування зазначено в інвойсах № АКІ 013, № 055098 ТА № IHR 008. Інвойси № 055098 ТА № ІHR 008 до митного оформлення не надані. У інвойсі № АКІ 013, що наданий до митного оформлення, не вказані умови постачання. У додатковій угоді від 16.10.2019 р. № 1 до ЗЕД зазначені умови постачання EXW Султанбейли. Вартість страхування та доставки на умовах постачання EXW Султанбейли в поданих для цілей митного оформлення документах не зазначена; Відповідно до пп. в) ч. 10 п. 2. ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням. Згідно з п. 2.3 Контракту від 10.10.2019 р. у вартість товару входить вартість та упаковки та маркування. Проте в наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

- щодо розбіжності № 1. Законодавством України затвердженої форми рахунку-фактури чи рахунку-проформи та вимог щодо їх заповнення не передбачено (Постанова Верховного Суду від 09.10.2019 р. по справі № 821/3877/15-а). Згідно із загальносвітовою практикою, рахунок-фактура має містити дату складання, найменування та реквізити продавця та покупця, найменування товарів, їх ціну, загальну вартість рахунку, валюту. Мотивування митниці, що відсутність реквізитів договору у інвойсах ставить під сумнів достовірність відомостей, зазначених у ньому, взагалі не витримує жодної критики. Зазначення і в інвойсі реквізитів договору є виключно правом сторін та здійснюється на їх власний розсуд. Інвойси містять всі необхідні відомості та інформацію про Товар, що дає змогу встановити його загальну вартість, кількість, ціну за одиницю, інформацію про покупця та продавця;

- щодо розбіжності № 2. Зовнішньоекономічними контрактами дійсно передбачалося страхування Товару, однак згодом сторони вирішили таке страхування не здійснювати. У свою чергу декларант разом із митною декларацією надав лист від позивача, у якому зазначалося про те, що фактично страхування за згодою сторін не здійснювалося. Варто звернути увагу на позицію Верховного Суду, висловлену постанові від 14.05.2019 р. по справі № 810/4293/17. Так Верховним Судом було зазначено наступне «Посилання контролюючого органу, як на підставу для невизнання заявленої позивачем вартості імпортованого товару, на ненадання страхових документів, суди попередніх інстанцій обґрунтовано не взяли до уваги з огляду на те, що позивачем таке страхування не здійснювалось, про шо митний орган був проінформований відповідним листом Товариства. Крім того, поставка товару на умовах FOB не передбачає обов`язкового страхування товару. Сторони дійшли до домовленості не здійснювати страхування, оскільки за умовами поставки EXW Інкотермс 2010 страхування не є обов`язковим та може здійснюватися за бажанням продавця;

- щодо розбіжності № 3. У вказаному листі, на який посилається Митниця, не вказується, що в інвойсах зазначено вартість та умови доставки. Інвойси № 055098 та ІHR008 були також надані до митного оформлення, зокрема, по останньому було прийнято рішення про коригування митної вартості, яке є предметом оскарження у цьому позові. На підтвердження митного декларування товарів згідно з інвойсом № 055098 позивач надав копію самого інвойсу та митної декларації. Законодавством не передбачено вимог до інвойсу, а загальносвітова практика не передбачає зазначення у інвойсі умов доставки. У листі від 16.10.2019 р., про який зазначає Митниця, вказано, що вартість доставки становить 3 500 дол. США по інвойсах № АКІ 013, 055098, ІHR008;

- згідно з рішенням про коригування митної вартості № UA500090/2019/000012/2 від 07.11.2019 р. Митниця сама встановила, що декларантом було заявлено до складової митної вартості нарахування до ціни договору 1367 дол. США (що і є вартістю доставки цієї партії товару);

- згідно з рішенням про коригування митної вартості від 07.11.2019 р. № UA500090/2019/000013/2 Митницею було встановлено, що декларантом було заявлено до складової митної вартості нарахування до ціни договору 2058 дол. США (що і є вартістю доставки цієї партії товару). 1367 + 2058 = 3425 дол. США, решта суми 75 - дол. США було заявлено до складової Митної вартості у митній декларації № UA 500090/2019/020739 (копія додається). Товар у вказаній декларації заявлявся відповідно до інвойсу № 055098, про який і зазначив відповідач у оскаржуваному рішенні. Тобто, 3 500 дол. США, про які зазначалося у листі, це сума за три окремі доставки по вищевказаним інвойсам, зокрема, 1367 доларів згідно з інвойсом № АКІ 013, 2058 доларів згідно з інвойсом № IHR008 та 75 доларів згідно з інвойсом № 055098;

- щодо розбіжності № 4. Зазначаючи про розбіжність, відповідач протирічить сам собі, оскільки зазначає, що відповідно до МК України, немає необхідності включати до митної вартості вартість пакувальних матеріалів та пакування, та одразу ж зазначає, шо відповідно до Контракту вказані витрати вже були включені продавцем до ціни товару. Згідно з п. 2.3 Контракту від 10.10.2019 р. у вартість товару входить вартість упаковки та маркування. У випадку, якщо вартість упаковки та маркування входить до ціни товару, то такі витрати не є витратами Покупця, а тому не є такими, що включаються до митної вартості товару (постанова Верховного Суду від 20.03.2018 р. по справі № 815/4132/17);

- у рішенні від № UA500090/2019/000013/2 07.11.2019 р. зазначено наступні розбіжності: у пункті 7.2 зовнішньоекономічного контракту зазначено, що продавець зобов`язується оформити страхування, але документи, що підтверджують вартість страхування, до митного оформлення не надавалися; У документі, що підтверджує вартість перевезення від 16.10.2019 р., вказана вартість переправи паромом Хайдаперши - порт Чорноморськ, та наведено інформацію, що вартість доставки автотранспортом та страхування зазначено в інвойсах № АКІ 013, № 055098 ТА № IHR 008. Інвойси № 055098 ТА № IHR 008 до митного оформлення не надані. У інвойсі № АКІ 013, що наданий до митного оформлення, не вказані умови постачання. В додатковій угоді від 16.10.2019 р. № 1 до ЗЕД зазначені умови постачання EXW Султанбейли. Вартість страхування та доставки на умовах постачання EXW Султанбейли, в поданих для цілей митного оформлення документах, не зазначена;

- щодо розбіжності № 1. Зовнішньоекономічними контрактами дійсно передбачалося страхування товару, однак згодом сторони вирішили таке страхування не здійснювати. У свою чергу декларант разом із митною декларацією надав лист від позивача, у якому зазначалося про те, що фактично страхування за згодою сторін не здійснювалося;

- щодо розбіжності № 2. У вказаному документі не зазначено, що в інвойсах зазначено вартість та умови доставки. Інвойси № 055098 та АКІ 013 були також надані до митного оформлення, зокрема, по останньому було прийнято також рішення про коригування митної вартості, яке є предметом оскарження у цьому позові. На підтвердження митного декларування товарів згідно з інвойсом № 055098 позивач надав копію самого інвойсу та митної декларації. Законодавством не передбачено вимог до інвойсу, а загальносвітова практика не передбачає зазначення у інвойсі умов доставки. У листі від 16.10.2019 р., про який зазначає Митниця, вказано, що вартість доставки становить 3 500 дол. США по інвойсах № АКІ 013, 055098, IHR008;

- згідно з рішенням про коригування Митниця сама встановила, що декларантом було заявлено до складової митної вартості нарахування до ціни договору 2058 дол. США (що і є вартістю доставки цієї партії товару). Згідно з рішенням про коригування митної вартості від 07.11.2019 р. № UA500090/2019/000012/2 Митницею було встановлено, що декларантом було заявлено до складової митної вартості нарахування до ціни договору 1367 дол. США (що і є вартістю доставки цієї партії товару). 2058 + 1367 = 3425 дол. США, решта суми - 75 дол. США було заявлено до складової митної вартості у митній декларації № UA 500090/2019/020739 (копія додається). Товар у вказаній декларації заявлявся відповідно до інвойсу № 055098, про який і зазначає Митниця в оскаржуваному рішенні;

- прийнятими відповідачем рішеннями про коригування митної вартості товару митну вартість товару було скориговано з застосуванням другорядного методу визначення митної вартості - за ціною договору щодо аналогічних товарів;

- у рішенні № UA500090/2019/000012/2 від 07.11.2019 р. митну вартість товарів було скориговано з заявленої позивачем 2.06 доларів США до 4.0844 доларів США за кілограм, внаслідок чого позивач був вимушений додатково сплатити 1 628,06 грн ввізного мита та 3 851,74 грн податку на додану вартість;

- у рішенні від № UA500090/2019/000013/2 07.11.2019 р. митну вартість товарів було скориговано з заявленої позивачем 1.75 доларів США до 4.0831 доларів США за кілограм, внаслідок чого позивач був вимушений додатково сплатити 56 970,03 грн ввізного мита та 125 334,07 грн податку на додану вартість;

- внаслідок прийняття протиправних рішень, позивач за для завершення митних операцій та введення товару в вільний обіг, уникнення збитків внаслідок простою товару вимушено надмірно сплатив суму в розмірі 187 780,90 грн (58 598,06 грн ввізне мито та 129 185,81 грн ПДВ), яка підлягає поверненню;

- у разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомиш платника податків про суми надміру сплачених митних платежів;

- помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику;

- якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку;

- Верховний Суд України у постановах від 15 квітня 2014 року (справа № 21-29а14), 12 листопада 2014 року (справи №№ 21-268а14, 21-391а14), 25 листопада 2014 року (справа № 21-338а14), від 03 листопада 2015 року (справи № 21-422а15) зазначив, що у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов`язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов`язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи. При цьому, у постанові від 03 листопада 2015 року № 21-2220а15 Верховний Суд України вказав, що у випадку необґрунтованої відмови митного органу у здійсненні митного оформлення товару та надмірною у зв`язку із цим сплатою декларантом митних платежів, належним способом захисту є зобов`язання митниці скласти та надати управлінню ДКСУ висновок про повернення надмірно сплачених митних платежів;

- відповідач у своєму відзиві з посиланням на Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати, зазначає, що страхування товару здійснюється лише при застосуванні термінів Інкотермс CІF і СІР, в решті ж випадків сторони самі вирішують чи здійснювати таке страхування. Тобто це є диспозитивне право сторін;

- у оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів зазначається про те, що декларантом були додатково надані документи. Серед переліку вказаних документів також значиться лист про відсутність страхування. Зі змісту вказаного листа вбачається, що сторони дійшли до згоди не здійснювати страхування товару. У даній ситуації необхідно звернути увагу на позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 14.05.2019 р. по справі № 810/4293/17. Так Верховним Судом було зазначено наступне «Посилання контролюючого органу, як на підставу для невизнання заявленої позивачем вартості імпортованого товару, на ненадання страхових документів, суди попередніх інстанцій обґрунтовано не взяли до уваги з огляду на те, що позивачем таке страхування не здійснювалось, про що митний орган був проінформований відповідним листом Товариства». Вищевказана справа у цій частині була фактично аналогічною даній справі. Рішення про коригування митної вартості товарів були винесені 07.11.2019 р. Натомість докази щодо відсутності страхування товарів були отримані відповідачем 04.11.2019 р.;

- щодо доводів відповідача про відсутність документів, що підтверджують вартість доставки товару. Як по першому, так і по другому оскаржуваному рішенню до їх винесення позивачем були надані все необхідні документи, що підтверджують вартість доставки. Зокрема, при першому та наступному декларуванні надавалися договори про надання послуг доставки, рахунки на оплату таких послуг, а також квитанції, що підтверджують сплату таких послуг. Окрім того, надавалися листи, у яких зазначалося про вартість доставки;

- у листі від 16.10.2019 р., про який зазначає Митниця і який було додано до позовної заяви, вказано, що вартість доставки становить 3500 дол. США по інвойсах № АКІ 013, 055098, IHR 008;

- згідно з рішенням про коригування митної вартості № UA500090/2019/000012/2 від 07.11.2019 р. Митниця встановила, що декларантом було заявлено до складової митної вартості нарахування до ціни договору 1367 дол. США (що і є вартістю доставки цієї партії товару);

- згідно з рішенням про коригування митної вартості від 07.11.2019 р. № UA500090/2019/000013/2 Митницею було встановлено, що декларантом було заявлено до складової митної вартості нарахування до ціни договору 2058 дол. США (що і є вартістю доставки цієї партії товару);

- 1367 + 2058 = 3425 дол. США, решта суми 75 - дол. США було заявлено до складової митної вартості у митній декларації № UA500090/2019/020739 (по вказаній декларації рішення про коригування митної вартості не виносилося). Товар у вказаній декларації заявлявся відповідно до інвойсу № 055098, про який і зазначає Митниця в оскаржуваному рішенні;

- тобто 3500 дол. США, про які зазначалося у листі, - це сума за три окремі доставки по вищевказаним інвойсам, зокрема, 1367 доларів згідно з інвойсом № АКІ 013, 2058 доларів згідно з інвойсом № IHR 008 та 75 доларів згідно з інвойсом № 055098;

- декларантом вищевказані суми доставки (1367, 2058, 75 доларів) були зазначені при декларуванні. Вказане вбачається з оскаржуваних рішень про коригування митної вартості, де вказані суми зазначені у графі «Заявлені декларантом складові митної вартості нарахування до ціни договору»;

- доводи Митниці щодо того, що наданих декларантом документів було недостатньо для встановлення вартості доставки взагалі є абсурдними. Як зазначалося вище, декларантом при кожному декларуванні надавався договір про надання послуг доставки, рахунок на оплату послуг, квитанція, що підтверджує сплату за такі послуги, а також лист-підтвердження. На думку позивача, вказаних документів більше, ніж достатньо, для визначення вартості доставки. Жодних розбіжностей вказані документи не містять;

- позовна заява містила також інші доводи щодо незаконності оскаржуваних рішень, зокрема, щодо посилань у таких рішеннях на відсутність у рахунках на оплату реквізитів договору, а також не включення до митної вартості товарів вартості упаковки та маркування;

- вказані доводи позивача відповідачем у відзиві не спростовувалися та не заперечувалися;

- у своєму відзиві відповідач наполягає на тому, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «Ніколас». Вказана юридична особа не є учасником судового процесу, та не має жодного відношення до спірних правовідносин.

Згідно зі змістом відзиву на позовну заяву, відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню із зазначенням таких фактичних обставин:

- при визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України;

- особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості;

- у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу;

- для підтвердження заявленої митної вартості товару уповноваженої особою декларанта разом з МД митними деклараціями МД № UA500090/2019/020013 від 30.10.2019, МД № UA500090/2019/020018 від 30.10.2019, до Одеської митниці Держмитслужби подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактуру (інвойс); та інші документи;

- форми та обсяги контролю, визначені в Переліку митних формальностей за результатами застосування CУР, виконуються посадовими особами митниці (митних постів) ДФС при проведенні митного контролю та митного оформлення з урахуванням виду митної формальності та повідомлення до митної формальності, а також відповідно до вимог нормативно-правових актів, що регулюють порядок проведення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів;

- посадові особи митниці (митного поста) ДФС, які здійснюють митний контроль та митне оформлення у конкретному випадку здійснення митного контролю товарів, транспортних засобів, в обов`язковому порядку переглядають сформований за допомогою інформаційних технологій Перелік митних формальностей за результатами застосування СУР;

- під час митного контролю товарів за митними деклараціями МД № UA500090/2019/020013 від 30.10.2019, МД № UA500090/2019/020018 від 30.10.2019 програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додатковій, документів; а у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості;

- під час здійснення відповідачем контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями МД № UA500090/2019/020013 від 30.10.2019, МД № UA500090/2019/020018 від 30.10.2019 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: у пункті 7.2 зовнішньоекономічного контракту від 30.09.2019 № 2 зазначено митними деклараціями МД № UA500090/2019/020013 від 30.10.2019, МД № UA500090/2019/020018 від 30.10.2019 продавець зобов`язується оформити страхування, але документи, що підтверджують вартість страхування до митного оформлення не надавались;

- у відповідності до положень Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436-IV, Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс) в зовнішньоекономічному договорі (контракті) сторони повинні досягти згоди про ціну товару в договорі, а умови Інкотермс не призначені для заміни таких умов договору, які необхідні для укладення повного договору купівлі-продажу;

- зазначення в статтях А.З, Б.З FOB Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс) терміну "Немає зобов`язань" стосовно обов`язків продавця та покупця укласти договір страхування не означає, що договір страхування під час застосування умов поставки СРТ не повинен укладатися;

- законодавство України передбачає зазначення повних та достовірних відомостей про вартість страхування товарів як складової частини митної вартості товарів, а тому ненадання до митного оформлення документів, щодо здійснення / нездійснення страхування та його вартості, а у випадках здійснення страхування - документів, які підтверджують вартість страхування виключало можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI;

- у документі підтверджуючим вартість перевезення від 16.10.2019 б/н, вказана вартість переправи паромом порт Хайдарпаши-порт Чорноморськ, та наведено інформацію, що вартість доставки автотранспортом з номерними знаками НОМЕР_1 / НОМЕР_2 та страхування зазначено в інвойсах № АКІ 013, № 055098 та № IHR 00. Інвойс № 055098 та № АКІ 013 до митного оформлення не надані. Законодавство України передбачає зазначення повних та достовірних відомостей про вартість страхування товарів, а також про вартість перевезення (фрахту) товарів до моменту перетинання ними митного кордону України як складової частини митної вартості товарів, а тому ненадання уповноваженою особою декларанта до митного оформлення документів, які підтверджують вартість страхування та перевезення (фрахту) товарів до моменту перетинання ними митного кордону України виключало можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI;

- з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості з урахуванням інформації, яка наявна в органі доходів і зборів, між декларантом та Одеською митницею ДФС були проведені консультації, про що зазначено у рішенні про коригування, митної вартості товарів;

- у відповідності до практики суду касаційної інстанції, наприклад, згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.11.2014 у справі № К/800/19445/14 за позовом ТОВ "ТБ Сервіс" до Південної митниці Міндоходів, інших способів, ніж витребування додаткових документів, надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару, у митного органу щодо узгодження митної вартості товару із декларантом законодавчими нормами не передбачено;

- метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо ідентичних товарів (метод 2) у даному випадку, не може бути використаний, у зв`язку з відсутністю даних стосовно фізичних характеристик товару та якості та репутації на ринку. При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті (ст. 59 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI). При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна походження; виробник;

- за результатом проведених консультації між органом доходів і зборів та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів, про що зазначено у рішенні про коригування митної вартості товарів;

- у відповідності до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI Одеською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів;

- у рішенні про коригування митної вартості товарів наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цьому рішенні про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості;

- враховуючи вищевикладені причини, та положення частини 6 статті 54, ч. 1, 2, 3 статті 256 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, Одеською митницею ДФС була видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та роз`яснено вимоги, і виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;

- товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI;

- додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів ТОВ «МПА УКРБУД» або його уповноваженими представниками до Одеської митниці ДФС надано не було. Таким чином, Одеська митниця ДФС підчас здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, також картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення діяли у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушували права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ «Ніколас».

Згідно з поясненнями щодо позовної заяви, третя особа вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, із посиланням на: ст. 24, ч.ч. 7-8 ст. 55, ч.ч. 1-4 ст. 301, ч. 8 ст. 313 Митного кодексу України, п.п. 43.1, 43.3-43.6 ст. 43 Податкового кодексу України, п. 1 розділу ІІ, п. 1, 6 розділу ІІІ, п. 5 розділу ІІІ Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, із зазначенням:

- якщо судом буде визнано рішення про корегування митної вартості протиправним, зобов`язано вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована протиправність рішень чи дій митниці, які призвели до надмірної сплати сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених ст. 301 МК України, ст. 43 ПК України, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2019 № 60.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані учасниками справи, а також докази в їх сукупності, суд встановив таке.

10.10.2019 року між позивачем, як Покупцем, та компанією AKYUZLER ІNS.MALZ.SAN.VE ТІС.LTD.SТІ., як Продавцем, укладено контракт купівлі-продажу № 001 (т.1 а.с.29-32), відповідно до якого, зокрема:

1. Предмет контракту

1.1. Продавець зобов`язується продати Покупцю продукцію, зазначену в Додатку № 1, Плитку 60*120 і Анкери «Рахунок-Проформа», а Покупець зобов`язується приймати Товар та оплачувати його у відповідності до умов цього Контракту.

1.2. Найменування, сорт, митні коди та кількість товару, що поставляється, будуть вказуватися в рахунках-фактурах чи накладних за даним Контрактом.

2. Ціна товарів і сума контракту

2.1. Ціна Товарів встановлюється в Доларах США.

2.2. Сума контракту становить до 4479,00 доларів США (чотири тисячі чотириста сімдесят дев`ять доларів США).

2.3. Витрати, пов`язані з пакуванням, постачанням Товару етикетками, а також вартість навантажувальних робіт входять в ціну Товару, а також будь-які операції та витрати, пов`язані з вивезенням на митницю, несе Продавець. Продавець зобов`язаний повідомити про завантаження Товару Покупця в письмовій формі не пізніше, ніж за сім робочих днів до дати Поставки Матеріалів Покупцю, та матеріал повинен бути доступним у Місці доставки у вказаний день та час.

3. Кількість, якість товарів та гарантійні зобов`язання

3.1 Загальна кількість Товару вказана в додатку 1 на Товар, що поставляється, повинна відповідати фактично відвантаженому Товару.

3.3 Продавець несе відповідальність за Товар та наявність в ньому дефектів до моменту передачі Товару. При наявності виробничих дефектів, не пов`язаних з доставкою Товару, Продавець у будь-якому випадку несе відповідальність, та при виявленні Покупцем таких дефектів, повинен відшкодувати Покупцю вартість того Товару, котрий виявився з виробничими дефектами. Даний факт повинен бути зафіксований Покупцем документально та направлений Продавцю офіційним листом, з відповідними доказами.

4. Порядок розрахунків

4.1 Розрахунки за Товар, що постачається за дійсним Контрактом, здійснюється за наступним порядком: - 100% - передоплата.

4.2. Покупець зобов`язаний сплачувати отриманий товар за даним Контрактом на підставі інвойсу від Продавця.

4.3 Всі податки та витрати, пов`язані з покупкою валюти та перерахуванням її на розрахунковий рахунок Продавця по дійсному Контракту на території України, здійснюється за рахунок Покупця, а витрати, пов`язані із зарахуванням вищевказаних платежів на розрахунковий рахунок Продавця, здійснюється за рахунок Продавця.

5. Умови та строки поставок

5.3. За дійсним Контрактом, Продавець поставляє товар, на умовах FOB.

5.5. Товар за даним Контрактом поставляється з наступною товаротранспортною документацією: інвойси, пакувальний, сертифікат походження, сертифікат якості виробника Товару, експортна ВМД, страховка, та іншими необхідними документами, пов`язаними з умовами поставки товарів.

6. Упаковка та маркування

6.2. Упаковка та тара з дерева та/або металу - разова безповоротна. Вартість даної тари входить у вартість Товару.

6.3. Продавець зобов`язаний узгодити способи та вид пакування до моменту загрузки Товару.

7. Відвантаження та транспортування товарів,

документація на товар. Страховка

7.2. Продавець зобов`язується оформити страховку, включаючи пошкодження Матеріалів та збиток третім особам під час виготовлення та навантаження.

Відповідно до Доповнення 1 від 16.10.2019 до контракту № 001 від 10.10.2019 (т.1 а.с.33):

1. Предмет контракту

1.1. AKYUZLER ІNS.MALZ.SAN.VE ТІС.LTD.SТІ є Продавцем та продає Покупцю товар, вказаний в інвойсі АКІ 013, який називається в подальшому «Товар», а Покупець зобов`язується приймати Товар та сплачувати його у відповідності з умовами дійсного Контракту.

5. Умови та строки поставок

За згодою сторін Контракту купівлі-продажу № 001 від 10.10.2019 пункт 5.3. викладається в новій редакції: По дійсному Контракту, Продавець поставляє Товар, на умовах EX WORKS - СУЛТАНБЕЙЛИ.

Позивачем подано митну декларацію № UA500090/2019/020013. (т.1 а.с.18-20)

07.11.2019 року Одеською митницею ДФС Державної митної служби України прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500090/2019/000012/2 за ВМД № UA500090/2019/020013. (т.1 а.с.52-53)

Згідно зі змістом цього рішення, зокрема:

- у графі 15 «Умови поставки»: EXW TR Султанбейли

- у графі 18 «Додаткова інформація/подані документи» зазначено:

1101 UA500090/2019/020013 30.10.2019

9000 Лист № 23-2/10/2019 23.10.2019

3001 б/н 16.10.2019

3007 б/н 16.10.2019

4100 001 10.10.2019

4103 1 16.10.2019

4207 03/10/2019-ТБУ 22.10.2019

Коригування

Товар № 2/1:

- у графі 27 «Ціна товару»: 615,0000

- у графі 28 «Розрахована декларантом митна вартість товару»: валюта - USD; курс валюти - 25,113805; сума у валюті - 677,2300; сума у грн. - 17007,8200;

- у графі 30 «Коригування»: валюта - USD; вартість за одиницю - 4,0844; загальна сума - 1341,32; кількість - 328,4;

- у графі 33 «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено:

- розділ III. Митна вартість товарів та методи її визначення, глава 9, ст. 52-64 Митного Кодексу України. За результатами візуальної перевірки, передбаченої ст. 337 МКУ, було встановлено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме:

- у інвойсі від 17.10.2019 № АКІ013 не має посилання на зовнішньоекономічний контракт, що ставить під сумнів достовірність відомостей зазначених у інвойсі;

- у пункті 7.2 зовнішньоекономічного контракту від 10.10.2019 № 001 зазначено, що продавець зобов`язується оформити страхування, але документи, що підтверджують вартість страхування до митного оформлення не надавались;

- у документі, що підтверджує вартість перевезення від 16.10.2019 № б/н, вказана вартість переправи поромом порт Хайдарпаши - порт Чорноморськ, та наведено інформацію, що вартість доставки автотранспортом з номерними знаками НОМЕР_1 / НОМЕР_2 та страхування значено в інвойсах № АКІ013, № 055098 та № IHR008. Інвойси № 055098 та № IHR008 до митного оформлення не надані. У інвойсі № АКІ013, що наданий до митного оформлення, не вказані умови постачання. В додатковій угоди від 16.10.2019 № 1 до зовнішньоекономічного контракту зазначені умови постачання EXW Султанбейли. Вартість страхування та доставки на умовах постачання EXW Султанбейли, в поданих для цілей митного оформлення документах, не зазначена;

- відповідно до пп. в) ч. 10 п. 2 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включались до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням. Згідно з п. 2.3 Контракту від 10.10.2019 № 001 в вартість товару входить вартість упаковки та маркування. Проте у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

- 31.10.2019 декларантом було додатково надано: 1) рахунок про надання транспортних послуг від 16.10.19 № 2/10; 2) копія митної декларації країни експорту від 18.10.19 № 19341200ЕХ355268 у якій містяться недостовірні відомості про вагу товарів відмінні від зазначених у МД; 3) виконавчий договір на перевезення від 16.10.19 № 1-16/19; 4) платіжне доручення від 16.10.19 № б/н у якому відсутня інформація стосовно реквізитів комерційного рахунку за яким здійснюється оплата;

- 04.11.2019 декларантом було додатково надано: 1) лист покупця про відсутність страхування від 01.11.19 № 01/11, що суперечить умовам зовнішньоекономічного контракту; 2) прайс-лист продавця від 17.10.19 № б/н;

- у своєму електронному повідомленні від 05.11.2019 № 1/1 декларант зазначив, що надав вичерпний перелік наявних у нього документів. Декларантом не було надано виписку з бухгалтерської документації та висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

- згідно п. 6 ст. 54 МКУ заявлену декларантом митну вартість товару за ціною угоди митним органом не може бути визнано внаслідок виявлених розбіжностей та не підтвердження заявленої декларантом митної вартості шляхом надання додаткових документів. Митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена митним органом згідно з положеннями статей: 59 МКУ - у митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними товарами; 60 МКУ - у митного органу немає документально підтвердженої інформації щодо якості товару з заявленою декларантом невідомою торгівельною маркою, що унеможливлює їх порівняння з раніше заявленими торговими марками та репутацією цих товарів на ринку; 62, 63 МКУ - у митного органу відсутня інформація, необхідна для обчислення вартості на основі віднімання та додавання вартості. Митний орган пропонує визначити митну вартість оцінюваних товарів шляхом застосування резервного методу визначення митної вартості з використанням способів, які є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT), згідно з положеннями ст. 64 МКУ, ґрунтуючись на раніше визнаних митними органами митних вартостях товарів, митне оформлення яких вже здійснено;

- оскільки декларант надіслав електронне повідомлення в якому зазначив, що надав вичерпний перелік наявних у нього документів, то, на підставі аналізу наявної у митного органу інформації згідно з положеннями п. 1 ст. 55 МКУ, - митним органом буде здійснено коригування митної вартості до рівня митної вартості аналогічних товарів (буде застосовано обґрунтовану гнучкість в застосуванні методу), митне оформлення яких вже здійснено, з заявленої декларантом - 2,06 дол. США/кг до 4,0844 дол. США/кг (МД № UA125200/2019/625483 від 23.08.2019), з урахуванням наявної у митного органу інформації щодо подібних митних оформлень;

- декларанту роз`яснено права викладені у п. 3 ст. 52 МКУ та права щодо випуску у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X МКУ в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч. 7 ст. 55 МКУ. Декларанту роз`яснено права на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або до суду.

30.09.2019 року між позивачем, як Покупцем, та компанією TURKFIKS YAPI ELEM SAN VE ТІС LTD SТІ., як Продавцем, укладено контракт купівлі-продажу № 2 (т.1 а.с.73-77), відповідно до якого, зокрема:

1. Предмет контракту

1.1. Продавець зобов`язується виготовити та продавати Покупцю продукцію, механізм для кріплення граніту, зазначений у Додатку-1 «Прайс-лист», який в подальшому називається «Товар», а Покупець зобов`язується приймати Товар та оплачувати його у відповідності до умов дійсного Контракту.

2. Ціна товарів і сума контракту

2.1. Ціна Товарів встановлюється в Доларах США.

2.2. Сума контракту становить до 20011,60 доларів США (Двадцять тисяч одинадцять доларів США, 60 центів).

2.3. Витрати пов`язані з пакуванням, постачанням Товару етикетками, а також вартість навантажувальних робіт входять в ціну Товару, а також будь-які операції та витрати, пов`язані з вивезенням на митницю, несе Продавець. Витрати по транспортуванню Матеріалів після доставки на судно несе Покупець. Продавець зобов`язаний повідомити про завантаження Товару Покупця в письмовій формі не пізніше, ніж за п`ять робочих днів до дати Поставки Матеріалів Покупцю, та матеріал повинен бути доступним у Місці доставки у вказаний день та час.

4. Порядок розрахунків

4.1 Розрахунки за товар, що постачається за дійсним Контрактом, здійснюється за наступним порядком: - 100% - передоплата.

5. Умови та строки поставок

5.3. За дійсним Контрактом, Продавець поставляє товар, на умовах FOB

5.5. Товар за даним Контрактом поставляється з наступною товаротранспортною документацією: інвойси, пакувальний, сертифікат походження, сертифікат якості виробника Товару, експортна ВМД, страховка, та іншими необхідними документами пов`язаними з умовами поставки товарів.

6. Упаковка та маркування

6.2. Упаковка та тара з дерева та/або металу - разова безповоротна. Вартість даної тари входить у вартість Товару.

7. Відвантаження та транспортування товарів,

документація на товар, страховка

7.1. Продавець гарантує, що товар, який поставляється буде супроводжуватися документацією, відповідною діючим нормам у країні Покупця (Україна).

7.2. Продавець зобов`язується оформити страховку, включаючи пошкодження Матеріалів та збиток третім особам під час виготовлення та навантаження.

14. Інші умови

14.2. Продавець має право на власний розсуд страхувати свої ризики пов`язані з виконанням даного Контракту без узгодження з Покупцем.

Відповідно до Доповнення 1 від 16.10.2019 до контракту № 2 від 30.09.2019 (т.1 а.с.78):

1. Предмет контракту

1.1. TURKFIKS YAPI ELEM.SAN.VE.ТІС.LTD.SТІ. є Продавцем торгівельної марки CIVTAS виробник CIVTAS CIVATA IM. SAN.VE TIC.A.S. та продає Покупцю товар вказаний в інвойсі IHR 008, який називається в подальшому «Товар», а Покупець зобов`язується приймати Товар та оплачувати його в відповідності з умовами дійсного Контракту.

5. Умови та строки поставок

За згодою сторін Контракту купівлі-продажу № 2 від 30.09.2019 пункт 5.3. викладається в новій редакції: По дійсному Контракту, Продавець поставляє Товар, на умовах EX WORKS - Тузла /Стамбул.

Позивачем подано митну декларацію № UA500090/2019/020018. (т.1 а.с.57-61)

07.11.2019 року Одеською митницею ДФС Державної митної служби України прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500090/2019/000013/2 за ВМД № UA500090/2019/020018. (т.1 а.с.90-91)

Згідно зі змістом цього рішення, зокрема:

- у графі 15 «Умови поставки»: EXW TR Тузла

- у графі 18 «Додаткова інформація/подані документи» зазначено:

1101 UA500090/2019/020018 30.10.2019

3007 б/н 16.10.2019

4100 2 30.09.2019

4103 1 16.10.2019

4207 03/10/2019-ТБУ 22.10.2019

9000 акт зважування б/н 22.10.2019

Коригування

Товар № 5/1:

- у графі 27 «Ціна товару»: 15753,9500

- у графі 28 «Розрахована декларантом митна вартість товару»: валюта - USD; курс валюти - 25,113805; сума у валюті - 17576,5900; сума у грн. - 441415,0500;

- у графі 30 «Коригування»: валюта - USD; вартість за одиницю - 4,0831; загальна сума - 40814,67; кількість - 9996;

- у графі 33 «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено:

- розділ III. Митна вартість товарів та методи її визначення, глава 9, ст. 52-64 Митного Кодексу України. За результатами візуальної перевірки, передбаченої ст. 337 МКУ, було встановлено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме:

- у пункті 7.2 зовнішньоекономічного контракту від 30.09.2019 № 2 зазначено, що продавець зобов`язується оформити страхування, але документи, що підтверджують вартість страхування до митного оформлення не надавались;

- у документі, підтверджуючем вартість перевезення від 16.10.2019 б/н, вказана вартість переправи паромом порт Хайдарпаши-порт Чорноморськ, та наведено інформацію, що вартість доставки автотранспортом з номерними знаками НОМЕР_3 / НОМЕР_2 та страхування зазначено в інвойсах № АКІ013, № 055098 та № IHR008. Інвойси № 055098 та № АКІ013 до митного оформлення не надани. У інвойсі № IHR008, наданим для цілей митного оформлення, вартість товара зазначена на умовах постачання EXW. Вартість страхування та доставки на умовах постачання EXW Тезла, в поданих для цілей митного оформлення документах, не зазначена;

- 31.10.2019 декларантом було додатково надано: 1) рахунок про надання транспортних послуг від 16.10.19 № 2/10; 2) копія митної декларації країни експорту від 18.10.19 № 19341200ЕХ355830 у якій містяться недостовірні відомості про вагу товарів відмінні від зазначених у МД; 3) виконавчий договір на перевезення від 16.10.19 № 1-16/19; 4) платіжне доручення від 16.10.19 № б/н у якому відсутня інформація стосовно реквізитів комерційного рахунку за яким здійснюється оплата;

- 04.11.2019 декларантом було додатково надано: 1) лист покупця про відсутність страхування від 01.11.19 № 02/11; 2) прайс-лист продавця від 17.10.19 № б/н;

- у своєму електронному повідомленні від 05.11.2019 № 1/1 декларант зазначив, що надав вичерпний перелік наявних у нього документів. Декларантом не було надано виписку з бухгалтерської документації та висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

- згідно п. 6 ст. 54 МКУ заявлену декларантом митну вартість товару за ціною угоди митним органом не може бути визнано внаслідок виявлених розбіжностей та не підтвердження заявленої декларантом митної вартості шляхом надання додаткових документів. Митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена митним органом згідно з положеннями статей: 59 МКУ - у митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними товарами; 60 МКУ - у митного органу немає документально підтвердженої інформації щодо якості товару з заявленою декларантом невідомою торгівельною маркою, що унеможливлює їх порівняння з раніше заявленими торговими марками та репутацією цих товарів на ринку; 62, 63 МКУ - у митного органу відсутня інформація, необхідна для обчислення вартості на основі віднімання та додавання вартості. Митний орган пропонує визначити митну вартість оцінюваних товарів шляхом застосування резервного методу визначення митної вартості з використанням способів, які є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT), згідно з положеннями ст. 64 МКУ, ґрунтуючись на раніше визнаних митними органами митних вартостях товарів, митне оформлення яких вже здійснено;

- оскільки декларант надіслав електронне повідомлення в якому зазначив, що надав вичерпний перелік наявних у нього документів, то, на підставі аналізу наявної у митного органу інформації згідно з положеннями п. 1 ст. 55 МКУ, - митним органом буде здійснено коригування митної вартості до рівня митної вартості аналогічних товарів (буде застосовано обґрунтовану гнучкість в застосуванні методу), митне оформлення яких вже здійснено, з заявленої декларантом - 1,75 дол. США/кг до 4,0831 дол. США/кг (МД № UА100010/2019/357380 від 23.10.2019), з урахуванням наявної у митного органу інформації щодо подібних митних оформлень;

- декларанту роз`яснено права викладені у п. 3 ст. 52 МКУ та права щодо випуску у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X МКУ в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч. 7 ст. 55 МКУ. Декларанту роз`яснено права на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або до суду.

Не погоджуючись із рішеннями Одеської митниці ДФС Державної митної служби України від 07.11.2019 року про коригування митної вартості товарів № UA500090/2019/000012/2 та № UA500090/2019/000013/2, позивач оскаржив їх у судовому порядку.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються вимоги, позивачем суду також надано копії, зокрема (т.1 а.с.21-28, 34-51, 54-72, 79-87, 92-113):

- пакувального листа від 17.10.2019 року;

- інвойсу № АКІ 013 від 17.10.2019 р., відповідно до якого, описання: 1. Плитка 60*120 - Леонардо антрацитового кольору в кількості 276 м2, ціна за одиницю - 14,00 доларів США; ціна всього - 3.864,00 доларів США; 2. Анкери електрооцинковані 140*140*50*4 в кількості 820 штук, ціна за одиницю - 0,75 доларів США; ціна всього - 615,00 доларів США; ціна всього - 4.479,00 доларів США;

- товарно-транспортної накладної № 0820133;

- платіжного доручення від 16.10.2019 року;

- рахунку № 2/10 від 16.10.2019 року;

- платіжного доручення від 18.10.2019 року;

- рахунку від 16.10.2019 року;

- договору № 03/10/2019 ТБУ від 21.10.2019 р. на надання митно-брокерських послуг;

- виконавчого договору № 1-16/19 від 16.10.2019;

- акта зважування на автоваговій ЧП «Марин Сервис» договір № 19/35 о/д від 13.03.2019 р. від 22.10.2019 року;

- акта проведення фізичного огляду товарів та інших предметів № 2246 від 30.10.2019 року;

- листів від 23.10.2019 року;

- прайс-листа продавця від 17.10.2019;

- листа постачальника товару від 01.11.2019 року, яким повідомлено, що в наданому листі б/н від 16.10.2019 року були допущені помилки; вважати правильним: вартість доставки товарів за інвойсами: АКІ 013, 055098, IHR 008 автотранспортом з номерними знаками НОМЕР_1 / НОМЕР_2 від складів в пунктах Гебзе, Тузла, Султанбейли до порту призначення Чорноморськ склала 3500,00 доларів США; страхування вантажу не проводилось;

- листа позивача № 01/11 від 01.11.2019 року, яким заявлено, що вантаж, який прибув з Турції за інвойсом АКІ 013 від 17.10.2019 за контрактом № 001 від 10.10.2019 року та доповненням № 1 від 16.10.2019 р., за згодою сторін не страхувався;

- листа позивача № 1/1 від 05.11.2019 року;

- експортної декларації від 18.10.2019 року;

- митної декларації № UA500090/2019/020741 від 08.11.2019 року;

- митної декларації № UA500090/2019/020018;

- пакувального листа від 18.10.2019 року;

- рахунку проформи від 26.09.2019 року;

- інвойсу № IHR 008 від 18.10.2019 року;

- товарно-транспортної накладної № 0820133;

- сертифікату походження № 0945478;

- платіжного доручення від 16.10.2019 року;

- рахунку № 2/10 від 16.10.2019 року;

- платіжного доручення від 18.10.2019 року;

- листа від 16.10.2019 року;

- виконавчого договору № 1-16/19 від 16.10.2019 року;

- акта про зважування від 22.10.2019 року;

- акта проведення фізичного огляду № 2247 від 30.10.2019 р.;

- прайс-листа продавця від 18.1,0.2019 року;

- листа від 01.11.2019 р.;

- листа позивача № 02/11 від 01.11.2019 року, яким заявлено, що вантаж, який прибув із Турції за інвойсом ІНR 008 від 18.10.2019 за контрактом № 2 від 30.09.2019 р. та доповненням № 1 від 16.10.2019 року, за згодою сторін не страхувався;

- листа 1/1 від 05.11.2019;

- митної декларації № UA 500090/2019/020743 від 08.11.2019 року;

- постанов Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 821/3877/15-а від 9 жовтня 2019 року, у справі № 810/4293/17 від 14 травня 2019 року, у справі № 815/4132/17 від 20 березня 2018 року;

- постанови Колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у справі № 808/2503/14 від 3 листопада 2015 року.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються заперечення, відповідачем суду також надано копії, зокрема (т.1 а.с.177-182, 211, т.2 а.с.22):

- інформації щодо законності та обґрунтованості рішення про коригування митної вартості товарів від 07.11.2019 за № UA500090/2019/000013/2;

- картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500090/2019/00184;

- картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500090/2019/00183.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В частині 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): Митним кодексом України від 13.03.2012 року № 4495-VI (далі - МК України).

Відповідно до п.п. 23, 24, 29 ч. 1 ст. 4 МК України у цьому Кодексі наведені нижче терміни і поняття вживаються в такому значенні:

митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;

митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку;

митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів, а також автоматизованою системою митного оформлення з метою дотримання вимог законодавства України з питань митної справи.

Згідно з ч. 2 ст. 318 МК України митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 МК України митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності забезпечує виконання завдань, покладених на органи доходів і зборів.

Відповідно до ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право:

1) надавати органу доходів і зборів (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації;

2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу;

3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти;

4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів;

5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів;

6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари;

7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Частиною 1 статті 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 53 МК України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч. 7 ст. 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до ч.ч. 5, 6, 8 ст. 55 МК України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Частиною 1 статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно з ч. 3 ст. 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо).

Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження. (ч. 2 ст. 256 МК України)

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Згідно з ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Відповідно до ст. 320 МК України форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками. Не допускаються визначення форм та обсягів митного контролю іншими органами державної влади, а також участь їх посадових осіб у здійсненні митного контролю.

Форми та обсяг контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи та міжнародних договорів України, укладених відповідно до закону, після завершення митного оформлення, визначаються в порядку, встановленому цим Кодексом. На вимогу власника товарів, щодо яких визначено форму та обсяг митного контролю, або уповноваженої ним особи органи доходів і зборів зобов`язані письмово повідомити про це протягом години, якщо інший строк повідомлення не визначено цим Кодексом.

Якщо автоматизованою системою управління ризиками або посадовою особою органу доходів і зборів за результатами застосування системи управління ризиками не визначено необхідності проведення митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митне оформлення та випуск цих товарів, транспортних засобів здійснюється без проведення їх митного огляду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 334 МК України органи доходів і зборів вимагають від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на органи доходів і зборів, тільки ті документи та відомості, які необхідні для здійснення митного контролю та встановлені цим Кодексом.

Особи, зазначені у частині першій цієї статті, зобов`язані надавати органам доходів і зборів документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, в усній, письмовій та/або електронній формі

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 335 МК України під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від виду транспорту, яким здійснюється перевезення товарів, надають органу доходів і зборів в паперовій або електронній формі такі документи та відомості:

при перевезенні водним транспортом:

а) генеральна декларація, що містить, зокрема, найменування та опис судна, відомості про його реєстрацію та національну належність, прізвище капітана, прізвище та адресу суднового агента;

б) декларація про вантаж, яка містить, зокрема, відомості про найменування портів відправки, портів заходу судна, завантаження та вивантаження товарів, першого порту відправки товарів, порту вивантаження товарів, що залишаються на борту, перелік коносаментів або інших документів, що підтверджують наявність та зміст договору морського (річкового) перевезення, кількість вантажних місць товару, опис та вид упаковки товарів, які підлягають вивантаженню у даному порту;

в) декларація про припаси (суднові припаси), яка містить, зокрема, відомості про найменування суднових припасів, що є в наявності на судні, та їх кількість;

г) декларація про особисті речі екіпажу судна;

ґ) суднова роль, що містить відомості про кількість і склад членів екіпажу під час прибуття і відправлення судна, зокрема, прізвища, імена, громадянство, звання або посаду, дату і місце народження, вид і номер документа, що посвідчує особу;

д) список пасажирів, що містить відомості про пасажирів під час прибуття і відправлення судна, зокрема, кількість пасажирів на судні, прізвища, імена, громадянство, дату і місце народження, порти посадки і висадки;

е) визначений актами Всесвітнього поштового союзу документ, що супроводжує міжнародні поштові відправлення (за їх наявності);

є) транспортні (перевізні) документи на товари (за наявності), які містять, зокрема, відомості про загальну кількість товарів, кількість вантажних місць, найменування товарів, вид упаковки;

ж) комерційні документи (за наявності) на товари та відомості про розміщення товарів на борту судна;

з) відомості про наявність (відсутність) на борту судна товарів, ввезення яких на митну територію України заборонено або обмежено, включаючи валютні цінності, наявні у членів екіпажу, лікарські засоби, до складу яких входять наркотичні, сильнодіючі засоби, психотропні та отруйні речовини;

и) відомості про наявність (відсутність) на борту судна небезпечних товарів, зброї, боєприпасів.

Незалежно від виду транспорту, яким здійснюється переміщення товарів, під час прибуття товарів у пункт пропуску через державний кордон України надаються документи (відомості) або їх реквізити, у тому числі засобами інформаційних технологій (або у вигляді електронного документа), які підтверджують дотримання заборон та/або обмежень згідно із законами України щодо пропуску товарів через митний кордон України, крім тих, що необхідні виключно для поміщення товарів у митний режим.

Якщо цим Кодексом та іншими законами України передбачено надання таких документів (відомостей) органам доходів і зборів державними органами, установами та організаціями, уповноваженими на здійснення дозвільних або контрольних функцій щодо переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, у формі електронних документів, засвідчених електронним цифровим підписом, через єдиний державний інформаційний веб-портал "Єдине вікно для міжнародної торгівлі", органам доходів і зборів забороняється вимагати надання таких документів (відомостей) декларантом, уповноваженою ним особою, перевізником чи іншою заінтересованою особою.

Згідно з ч. 3 ст. 335 МК України разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про:

1) документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами;

3) транспортні (перевізні) документи;

4) комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію;

5) у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності;

6) документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень);

7) у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару;

8) у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів;

9) у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму;

10) у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів;

11) у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.

У спрощеній митній декларації, яка використовується для декларування та митного оформлення товарів, декларантом яких є АЕО, зазначаються відомості лише згідно з такими пунктами цієї частини: пунктами 1-7; пунктом 8 (тільки щодо документів, що підтверджують забезпечення сплати митних платежів).

Відповідно до ч. 4 ст. 335 МК України під час надання органу доходів і зборів попереднього повідомлення про намір здійснити переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України органу доходів і зборів надаються такі документи та/або відомості, у тому числі засобами інформаційних технологій:

1) для ввезення товарів на митну територію України:

а) заява встановленої форми про намір здійснити ввезення товарів на митну територію України (попереднє повідомлення або попередня митна декларація);

б) відомості про найменування, обсяг (кількість) та вартість товарів, які планується ввезти на митну територію України;

в) вид транспорту, яким планується здійснити ввезення товарів на митну територію України;

г) назва пункту пропуску через державний кордон України (органу доходів і зборів), через який планується ввезення товарів;

ґ) відомості про документи, що підтверджують дотримання встановлених відповідно до закону заборон та/або обмежень щодо пропуску товарів через митний кордон України;

2) для вивезення товарів з митної території України - митна декларація на товари або супровідні документи на товари у випадках, встановлених цим Кодексом, які подаються органу доходів і зборів для митного контролю.

Згідно з ч. 1 ст. 337 МК України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 301 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

1. Щодо позовних вимог: визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості від 07.11.2019 року № UA500090/2019/000012/2 та № UA500090/2019/000013/2, - слід зазначити таке.

На підставі вищенаведених вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що позиція відповідача зі спірних питань - є помилковою, такою, що не відповідає положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, та/або фактичним обставинам справи, з таких підстав.

Відповідно до змісту оскарженого рішення про коригування митної вартості товарів від 07.11.2019 року № UA500090/2019/000012/2 за ВМД № UA500090/2019/020013, фактичними підставами його прийняття у ньому зазначено, що за результатами візуальної перевірки, передбаченої ст. 337 МКУ, було встановлено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме:

- у інвойсі від 17.10.2019 № АКІ013 не має посилання на зовнішньоекономічний контракт, що ставить під сумнів достовірність відомостей зазначених у інвойсі;

- у пункті 7.2 зовнішньоекономічного контракту від 10.10.2019 № 001 зазначено, що продавець зобов`язується оформити страхування, але документи, що підтверджують вартість страхування до митного оформлення не надавались;

- у документі, що підтверджує вартість перевезення від 16.10.2019 № б/н, вказана вартість переправи поромом порт Хайдарпаши - порт Чорноморськ, та наведено інформацію, що вартість доставки автотранспортом з номерними знаками НОМЕР_1 / НОМЕР_2 та страхування значено в інвойсах № АКІ013, № 055098 та № IHR008. Інвойси № 055098 та № IHR008 до митного оформлення не надані. У інвойсі № АКІ013, що наданий до митного оформлення, не вказані умови постачання. В додатковій угоди від 16.10.2019 № 1 до зовнішньоекономічного контракту зазначені умови постачання EXW Султанбейли. Вартість страхування та доставки на умовах постачання EXW Султанбейли, в поданих для цілей митного оформлення документах, не зазначена;

- відповідно до пп. в) ч. 10 п. 2 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включались до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням. Згідно з п. 2.3 Контракту від 10.10.2019 № 001 в вартість товару входить вартість упаковки та маркування. Проте у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

- 31.10.2019 декларантом було додатково надано: 1) рахунок про надання транспортних послуг від 16.10.19 № 2/10; 2) копія митної декларації країни експорту від 18.10.19 № 19341200ЕХ355268 у якій містяться недостовірні відомості про вагу товарів відмінні від зазначених у МД; 3) виконавчий договір на перевезення від 16.10.19 № 1-16/19; 4) платіжне доручення від 16.10.19 № б/н у якому відсутня інформація стосовно реквізитів комерційного рахунку за яким здійснюється оплата;

- 04.11.2019 декларантом було додатково надано: 1) лист покупця про відсутність страхування від 01.11.19 № 01/11, що суперечить умовам зовнішньоекономічного контракту; 2) прайс-лист продавця від 17.10.19 № б/н;

- у своєму електронному повідомленні від 05.11.2019 № 1/1 декларант зазначив, що надав вичерпний перелік наявних у нього документів. Декларантом не було надано виписку з бухгалтерської документації та висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Відповідно до змісту оскарженого рішення про коригування митної вартості товарів № UA500090/2019/000013/2 за ВМД № UA500090/2019/020018, фактичними підставами його прийняття у ньому зазначено, що за результатами візуальної перевірки, передбаченої ст. 337 МКУ, було встановлено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме:

- у пункті 7.2 зовнішньоекономічного контракту від 30.09.2019 № 2 зазначено, що продавець зобов`язується оформити страхування, але документи, що підтверджують вартість страхування до митного оформлення не надавались;

- у документі, підтверджуючем вартість перевезення від 16.10.2019 б/н, вказана вартість переправи паромом порт Хайдарпаши-порт Чорноморськ, та наведено інформацію, що вартість доставки автотранспортом з номерними знаками НОМЕР_3 / НОМЕР_2 та страхування зазначено в інвойсах № АКІ013, № 055098 та № IHR008. Інвойси № 055098 та № АКІ013 до митного оформлення не надани. У інвойсі № IHR008, наданим для цілей митного оформлення, вартість товара зазначена на умовах постачання EXW. Вартість страхування та доставки на умовах постачання EXW Тезла, в поданих для цілей митного оформлення документах, не зазначена;

- 31.10.2019 декларантом було додатково надано: 1) рахунок про надання транспортних послуг від 16.10.19 № 2/10; 2) копія митної декларації країни експорту від 18.10.19 № 19341200ЕХ355830 у якій містяться недостовірні відомості про вагу товарів відмінні від зазначених у МД; 3) виконавчий договір на перевезення від 16.10.19 № 1-16/19; 4) платіжне доручення від 16.10.19 № б/н у якому відсутня інформація стосовно реквізитів комерційного рахунку за яким здійснюється оплата;

- 04.11.2019 декларантом було додатково надано: 1) лист покупця про відсутність страхування від 01.11.19 № 02/11; 2) прайс-лист продавця від 17.10.19 № б/н;

- у своєму електронному повідомленні від 05.11.2019 № 1/1 декларант зазначив, що надав вичерпний перелік наявних у нього документів. Декларантом не було надано виписку з бухгалтерської документації та висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Проте, по-перше, щодо підстави прийняття оскаржуваного рішення № UA500090/2019/000012/2, що: у інвойсі від 17.10.2019 № АКІ013 не має посилання на зовнішньоекономічний контракт, що ставить під сумнів достовірність відомостей зазначених у інвойсі; не вказані умови постачання, - слід зазначити таке.

У рішенні не зазначено юридичних підстав, з яких відповідач вважає, що посилання у інвойсі на зовнішньоекономічний контракт та зазначення умов постачання є законодавчо обов`язковими.

Рахунок-фактура (англ. invoice, account, final invoice, франц. facture,нім. Rechnung, Faktura, Handels faktura) - вид комерційного рахунка, в якому зазначено суму, що повинна бути сплачена за товар. Окрім свого основного призначення як документа, в якому зазначено суму належного за товар платежу, рахунок-фактура може бути використаний як супровідний документ.

Затвердженої форми рахунку-фактури (інвойс) та вимог щодо його заповнення законодавством України не передбачено. При цьому в інвойсі від 17.10.2019 р. № АКІ 013 зазначено суму, яку потрібно сплатити, - 4479,00 доларів США, банківські реквізити - банк: YAPI VE KREDI BANKASI A.S., рахунок - AKYUZLER INS.SAN.ve.TIC.LTD.STI, універсальні ідентифікатори для міжнародних платежів - IBAN: НОМЕР_5 , SWIFT KOD: YAPITRISXXX. Тобто, інвойс від 17.10.2019 р. № АКІ 013 містить всі необхідні дані, в тому числі і умови розрахунків тощо.

Наведена позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду щодо рахунку-фактури (інвойсу), викладеними, зокрема в постанові від 9 жовтня 2019 року у справі № 821/3877/15-а тощо.

Крім того, у рішенні не зазначено жодних підстав (фактичних і юридичних) та не наведено їх аналіз, з яких відповідач дійшов висновку, що відсутність посилання у інвойсі на зовнішньоекономічний контракт, ставить під сумнів достовірність відомостей зазначених у інвойсі.

Отже, наведені відповідачем твердження, як підстави для прийняття оскаржуваного рішення, є необґрунтованими, недоведеними та законодавчо безпідставними.

По-друге, щодо підстав прийняття оскаржуваних рішень, що: у пункті 7.2 зовнішньоекономічних контрактів від 10.10.2019 № 001 та від 30.09.2019 № 2 зазначено, що продавець зобов`язується оформити страхування, але документи, що підтверджують вартість страхування до митного оформлення не надавались; в додатковій угоді від 16.10.2019 № 1 до зовнішньоекономічного контракту зазначені умови постачання EXW Султанбейли; у інвойсі № IHR008, наданим для цілей митного оформлення, вартість товара зазначена на умовах постачання EXW; вартість страхування та доставки на умовах постачання EXW (Султанбейли / Тезла), в поданих для цілей митного оформлення документах, не зазначена, - слід зазначити таке.

Судом встановлено, що, дійсно, 10.10.2019 року між позивачем, як Покупцем, та компанією AKYUZLER ІNS.MALZ.SAN.VE ТІС.LTD.SТІ., як Продавцем, укладено контракт купівлі-продажу № 001, відповідно до якого, зокрема:

7. Відвантаження та транспортування товарів,

документація на товар. Страховка

7.2. Продавець зобов`язується оформити страховку, включаючи пошкодження Матеріалів та збиток третім особам під час виготовлення та навантаження.

Проте, відповідно до Доповнення 1 від 16.10.2019 до контракту № 001 від 10.10.2019, зокрема:

5. Умови та строки поставок

За згодою сторін Контракту купівлі-продажу № 001 від 10.10.2019 пункт 5.3. викладається в новій редакції: По дійсному Контракту, Продавець поставляє Товар, на умовах EX WORKS - СУЛТАНБЕЙЛИ.

Листом позивача № 01/11 від 01.11.2019 року заявлено, що вантаж, який прибув з Турції за інвойсом АКІ 013 від 17.10.2019 за контрактом № 001 від 10.10.2019 року та доповненням № 1 від 16.10.2019 р., за згодою сторін не страхувався.

Також, 30.09.2019 року між позивачем, як Покупцем, та компанією TURKFIKS YAPI ELEM SAN VE ТІС LTD SТІ., як Продавцем, укладено контракт купівлі-продажу № 2, відповідно до якого, зокрема:

7. Відвантаження та транспортування товарів,

документація на товар, страховка

7.2. Продавець зобов`язується оформити страховку, включаючи пошкодження Матеріалів та збиток третім особам під час виготовлення та навантаження.

Проте, відповідно до Доповнення 1 від 16.10.2019 до контракту № 2 від 30.09.2019, зокрема:

5. Умови та строки поставок

За згодою сторін Контракту купівлі-продажу № 2 від 30.09.2019 пункт 5.3. викладається в новій редакції: По дійсному Контракту, Продавець поставляє Товар, на умовах EX WORKS - Тузла /Стамбул.

Листом позивача № 02/11 від 01.11.2019 року заявлено, що вантаж, який прибув із Турції за інвойсом ІНR 008 від 18.10.2019 за контрактом № 2 від 30.09.2019 р. та доповненням № 1 від 16.10.2019 року, за згодою сторін не страхувався.

В оскаржених рішеннях зазначено, зокрема, що:

- у графі 15 «Умови поставки»: EXW TR, та

- 04.11.2019 декларантом було додатково надано лист покупця про відсутність страхування від 01.11.19 № 02/11 та лист покупця про відсутність страхування від 01.11.19 № 01/11, що суперечить умовам зовнішньоекономічного контракту.

З встановленого вбачається, що страхування за зовнішньоекономічними контрактами від 10.10.2019 № 001 від 30.09.2019 № 2, з урахуванням доповнень до них, не здійснювалось, про що митний орган був проінформований відповідними листами Товариства.

Відповідно, вищенаведені обставини-підстави прийняття оскаржених рішень, не відповідають фактичним обставинам справи щодо умов зовнішньоекономічних контрактів від 10.10.2019 № 001 від 30.09.2019 № 2 щодо страхування, з урахуванням доповнень до них та даних позивача щодо їх фактичного виконання, які були в розпорядженні Одеської митниці ДФС при прийнятті оскаржених рішень.

Крім того, умови поставки EXW (Інкотермс-2010), відповідно до яких здійснювалась поставка товару, не передбачають обов`язкового страхування товарів.

На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, в постановах Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 810/4293/17 та від 24 грудня 2020 року у справі № 814/2980/15 тощо.

Отже, наведені відповідачем твердження, як підстави для прийняття оскаржуваних рішень, є необґрунтованими та безпідставними, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та положенням законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

По-третє, щодо підстав прийняття оскаржуваних рішень, що: у документі, що підтверджує вартість перевезення від 16.10.2019 № б/н, вказана вартість переправи паромом порт Хайдарпаши - порт Чорноморськ, та наведено інформацію, що вартість доставки автотранспортом з номерними знаками НОМЕР_1 / НОМЕР_2 та страхування значено в інвойсах № АКІ013, № 055098 та № IHR008; інвойси № 055098, № IHR008 та № АКІ013 до митного оформлення не надані, - слід зазначити таке.

Відповідно до листа постачальника товару від 01.11.2019 року, який був наданий позивачем при спірних митних оформленнях: даним листом повідомлено, що в наданому листі б/н від 16.10.2019 року були допущені помилки; вважати правильним: вартість доставки товарів за інвойсами: АКІ 013, 055098, IHR 008 автотранспортом з номерними знаками НОМЕР_1 / НОМЕР_2 від складів в пунктах Гебзе, Тузла, Султанбейли до порту призначення Чорноморськ склала 3500,00 доларів США; страхування вантажу не проводилось.

З встановленого вбачається, що наведені в оскаржених рішеннях обставини, як підстави їх прийняття, не відповідають, зокрема, змісту листа постачальника товару від 01.11.2019 року, який був наданий позивачем при спірних митних оформленнях, відповідно висновки, здійснені митним органом на підставі некоректно встановлених обставин, є необґрунтованими та безпідставними, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Отже, наведені відповідачем твердження, як підстави для прийняття оскаржуваних рішень, є необґрунтованими та безпідставними.

По-четверте, щодо підстави прийняття оскаржуваного рішення № UA500090/2019/000012/2, що: відповідно до пп. в) ч. 10 п. 2 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включались до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням. Згідно з п. 2.3 Контракту від 10.10.2019 № 001 в вартість товару входить вартість упаковки та маркування. Проте у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, - слід зазначити таке.

Судом встановлено, 10.10.2019 року між позивачем, як Покупцем, та компанією AKYUZLER ІNS.MALZ.SAN.VE ТІС.LTD.SТІ., як Продавцем, укладено контракт купівлі-продажу № 001, відповідно до якого, зокрема:

2. Ціна товарів і сума контракту

2.3. Витрати, пов`язані з пакуванням, постачанням Товару етикетками, а також вартість навантажувальних робіт входять в ціну Товару, а також будь-які операції та витрати, пов`язані з вивезенням на митницю, несе Продавець. Продавець зобов`язаний повідомити про завантаження Товару Покупця в письмовій формі не пізніше, ніж за сім робочих днів до дати Поставки Матеріалів Покупцю, та матеріал повинен бути доступним у Місці доставки у вказаний день та час.

Так, у наданому позивачем до митного оформлення пакувальному листі від 17.10.2019 № АКІ013 зазначено, зокрема найменування товару, вага брутто та вага нетто, тощо. Таким чином, інформація щодо вартості товару зазначена у інвойсі та інформація щодо ваги товару - в пакувальному листі, виходячи з чого відповідач мав можливість перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Відповідно, наведене відповідачем твердження, як підстава для прийняття оскаржуваного рішення, є необґрунтованим та безпідставним, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, в постанові Верховного Суду від 09.10.2019 року у справі № 821/3877/15-а тощо.

По-п`яте, щодо підстави прийняття оскаржуваних рішень, що: копія митної декларації країни експорту від 18.10.19 № 19341200ЕХ355268, у якій містяться недостовірні відомості про вагу товарів відмінні від зазначених у МД, - слід зазначити таке.

Митна декларація країни експорту не заповнюється позивачем, отже позивач з об`єктивних причин не відповідає за правильність оформлення документів, заповнених не ним самим, та внесення до них відповідної інформації, отже не може нести тягар негативних наслідків за результатами можливого виникнення розбіжностей з певними даними інших товаросупровідних документів.

Наведена позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 14.01.2020 року по справі № 813/1350/14 (номер судового провадження К/9901/2437/18) тощо.

Крім того, у ВМД позивача, за якими прийнято оскаржені рішення, відомості про товар зазначені у штуках («шт.»).

Також, відповідно до ч. 1 ст. 45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Проте, відповідачем не було вчинено жодних дій, що передбачені ч. 1 ст. 45 МК України.

Отже, наведене відповідачем твердження, як підстава для прийняття оскаржуваних рішень, є необґрунтованим та безпідставним.

По-шосте, щодо підстав прийняття оскаржуваних рішень, що: декларантом не було надано виписку з бухгалтерської документації та висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, - слід зазначити таке.

Як наведено судом вище, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З наведеного вбачається, що виписка з бухгалтерської документації та висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, при поданні документів у спірних правовідносинах - є необов`язковими (додатковими) документами, подаються за наявності та у разі: якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів.

Виходячи з вищенаведених висновків суду щодо необґрунтованості та безпідставності вищевказаних фактичних обставин-підстав прийняття оскаржених рішень, - відповідачем не доведено наявність підстав для обов`язкового надання позивачем у спірних правовідносинах наведених документів.

По-сьоме, аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.

Підстави для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачені частиною другою статті 58 Митного кодексу України.

Так, відповідно до вищевказаної норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Судом встановлено, що позивачем надано всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, які містять складові вартості товару, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товару, та не містять неточностей чи розбіжностей.

Натомість, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи, на думку контролюючого органу не підтверджували вартості, так як містили розбіжності, суд відхиляє, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами, які були надані відповідачу під час проведення митних процедур.

На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, в постанові Верховного Суду від 2 квітня 2019 року у справі № 809/784/16 (адміністративне провадження № К/9901/17149/18).

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.

При цьому слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.), відповідно

суд дійшов висновку, що:

- на виконання вимог ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України відповідачем не доведені обставини, на яких ґрунтуються його заперечення проти позовних вимог та правомірність оскаржених рішень. Позиція відповідача зі спірних питань - є помилковою, такою, що не відповідає положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини та/або фактичним обставинам справи;

- оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів від 07.11.2019 року за № UA500090/2019/000012/2 та № UA500090/2019/000013/2 прийняті Одеською митницею ДФС Державної митної служби України: не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів інших осіб і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, відповідно, вони є протиправними та підлягають скасуванню.

2. Щодо позовної вимоги: зобов`язати відповідача підготувати висновки про повернення надміру сплачених позивачем митних платежів на загальну суму у розмірі 187780,90 грн. (58598,06 грн. ввізне мито та 129185,81 грн. ПДВ) та подати їх для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, - слід зазначити таке.

Відповідно до п. 43.1 ст. 43 Податкового кодексу України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 301 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

Згідно з ч. 3 ст. 301 МК України помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Так, згідно з п. 1 розділу ІІІ наказу Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643 «Про затвердження Порядку повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів», повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення.

Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу України, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Платник податків подає до митниці Держмитслужби заяву довільної форми в паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі через систему електронної взаємодії державних інформаційних ресурсів та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.

Відповідно до пп. 5 п. 3 розділу ІІІ наказу Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643 до заяви додаються:

- документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені;

- виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці Держмитслужби, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені;

- документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).

При цьому суд також звертає увагу позивача, що частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З вищенаведених норм законодавства вбачається, що захисту в адміністративному судочинстві підлягають лише та виключно вже порушені права, свободи та інтереси позивача, відповідно захист прав, свобод та інтересів на майбутнє, про який фактично заявлено у зазначеній вимозі позивача, не припустимий, тому вимоги позивача у зазначеній частині не підлягають задоволенню.

1) Щодо розподілу судових витрат в частині судового збору.

Позивачем до позовної заяви додане платіжне доручення від 23 січня 2020 року № 1103 про сплату суми судового збору в розмірі 4919,00 грн. (т.1 а.с.15)

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з висновків суду про часткове задоволення позову, а саме про визнання протиправними та скасування рішень майнового характеру на загальну суму 187513,90 грн. ((1628,06+3581,74)+(56970,03+125334,07))х0,015), стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає сума судового збору в розмірі 2812,71 грн. (дві тисячі вісімсот дванадцять гривень сімдесят одна копійка). (т.1 а.с.42, 153)

2) Щодо розподілу судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу.

16.11.2020 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про розподіл судових витрат, вхід. № ЕП/21224/20, в якому останній просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Представником позивача на доведення понесених судових витрат, в частині витрат на професійну правничу допомогу, надано копії: (т.1 а.с.16, т.2 а.с.166-176):

- витягу з договору № 03/18 про надання правової допомоги від 1 серпня 2018 року, укладеного, між позивачем, як Клієнтом, та адвокатським об`єднанням «Меліус», як Об`єднанням;

- додаткової угоди № 2 від 01.10.2019 р. до договору про надання правової допомоги № 03/18 від 01.08.2018 р.;

- акта про надання послуг № 25/20 від 16 березня 2020 року, відповідно до якого, представники Замовника, з одного боку, та представник Виконавця з другого боку, склали акт про те, що Виконавцем були надані такі послуги до договору № 03/18 від 01.08.2018 року по справі № 420/753/20: підготовка позовної заяви про скасування рішень про коригування митної вартості товарів на суму 7500,00 грн.; підготовка клопотання про усунення недоліків на суму 1050 грн., всього: 8550,00 грн.;

- деталізованого звіту адвокатського об`єднання «Меліус» на суму 8550,00 грн;

- рахунку на оплату № 11/20 від 3 березня 2020 року на суму 8550,00 грн;

- платіжного доручення № 1263 від 16 березня 2020 року на суму 8550,00 грн;

- акта № 52/20 про надання послуг, відповідно до якого, представники Замовника, з одного боку, та представник Виконавця, з другого боку, склали акт про те, що Виконавцем були надані такі послуги до договору № 03/18 від 01.08.2018 року по справі № 420/753/20: підготовка відповіді на відзив на суму 3900,00 грн;

- деталізованого звіту адвокатського об`єднання «Меліус» на суму 3900,00 грн;

- рахунку на оплату № 51/20 від 7 серпня 2020 року на суму 3900,00 грн;

- платіжного доручення № UA1785 від 10 вересня 2020 року на суму 3900,00 грн.

Порядок та підстави розподілу витрат на професійну правничу допомогу передбачені ст. 134 КАС України.

Так, відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до абз.абз. 1, 2 ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Аналізуючи вказане, суд дійшов висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, в постановах Верховного Суду від 04.02.2020 року по справі № 280/1765/19 (адміністративне провадження №К/9901/607/20), від 11.12.2019 року по справі № 545/2432/16-а (адміністративне провадження № К/9901/29677/18, № К/9901/29682/18) та від 27.11.2019 року по справі № 160/3114/19 (адміністративне провадження № К/9901/25439/19).

При цьому щодо витрат, пов`язаних із підготовкою клопотання про усунення недоліків на суму 1050 грн., - слід зазначити таке.

Дійсно, 18.02.2020 року до суду надійшло клопотання представника позивача про усунення недоліків у позовній заяві, з додатками. Проте, зазначене клопотання подане до суду на усунення недоліків позовної заяви, встановлених ухвалою суду про залишення позову без руху від 10.02.2020 року, а не у порядку ст. 47 КАС України. Отже, по суті, це виправлення процесуальних помилок (недоліків), допущених представником позивача при складанні позову та формуванні додатків до нього, матеріальне навантаження за яке у вигляді судових витрат на правничу допомогу не може бути покладено на іншу сторону.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також з урахуванням: складності справи та фактично виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значення справи для позивача тощо, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11400,00 грн. (одинадцять тисяч чотириста гривень).

Згідно з п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України (в редакції, чинній до 17.07.2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зокрема, процесуальні строки щодо розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 року № 731-ІХ, який набрав чинності 17.07.2020 року, зокрема, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.04.2021 р. № 405) до 30 червня 2021 р. на території України продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 194, 205, 241-246, 250, 255, 295, Прикінцевими та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МПА Укрбуд» (місцезнаходження: вул. Маршала Говорова, 18, офіс 18, м. Одеса, 65009; ідентифікаційний код юридичної особи: 40371638) до Одеської митниці Держмитслужби (місцезнаходження: вул. Лип Івана та Юрія, 21 А, м. Одеса, 65078; ідентифікаційний код юридичної особи: 43333459), третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області (місцезнаходження: вул. Садова, 1-А, м. Одеса, 65023; ідентифікаційний код юридичної особи: 37607526) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA500090/2019/000012/2 від 07.11.2019 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA500090/2019/000013/2 від 07.11.2019 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МПА Укрбуд» суму судового збору в розмірі 2812,71 грн. (дві тисячі вісімсот дванадцять гривень сімдесят одна копійка) та суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11400,00 грн. (одинадцять тисяч чотириста гривень).

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи до або через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Г. Цховребова