Справа № 953/1966/21
Суддя: Лях М. Ю.
Дата ухвалення: 2021-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/1966/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Лях М.Ю., за участю секретаря судових засідань Хомінської Т.В.,розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до головного спеціаліста-інспектора з паркування сектору інспекційної роботи №2 Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Міхно Євгена Анатолійовича, Департаменту територіального контролю Харківської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії АБ №021994 від 07.10.2020 р. винесену головним спеціалістом-інспектором з паркування сектору інспекційної роботи №2 Міхно Є. А. про накладення на позивача адміністративного стягнення в розмірі 255 гривень, по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст. 122 КУпАП, поновити строк на оскарження вищезазначеної постанови, визнати дії головного спеціаліста-інспектора з паркування сектору інспекційної роботи №2 Міхно Є. А. незаконними, скасувати заяву про відкриття виконавчого провадження від представника Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Латрової Н.В., призупинити дії постанов про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про стягнення виконавчого збору.

В обґрунтування позову зазначає, що дії головного спеціаліста-інспектора з паркування сектору інспекційної роботи №2 ОСОБА_2 щодо винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є незаконними, а постанова серії АБ №021994 від 07.10.2020 р. є протиправною та підлягає скасуванню. Як зазначено в постанові, 21.09.2020 р. о 15:48 год. позивач, керуючи транспортним засобом Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Пушкінська, біля будинку №2 м. Харкова, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» ПДР. Постанова набрала законної сили 10.11.2020 р. Проте, 21.09.2020 р. позивач знаходився в с. Нижня Озеряна Харківської області, де доглядав за хворими батьками своєї дружини, що можуть підтвердити свідки, в разі необхідності, а відтак, порушити ПДР не міг, з кінця листопада до кінця грудня 2020 р., позивач в м.Харкові майже не з`являвся, своїм автомобілем не користувався, передавши право керування іншій особі на підставі Правил дорожнього руху. Копію постанови від 07.10.2020 р. позивач отримав лише 23.01.2021 р. у поштовому відділенні тому просить суд поновити строк на подання даного позову до суду.

Позивач вказує, що інспектор з паркування не має права притягати водія до адміністративної відповідальності без доказів та без з`ясування всіх обставин справи. Звинувачення не може ґрунтуватися лише на припущеннях працівника. Так, стаття 62 Конституції України передбачає, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та особа вважається невинуватою у вчиненні злочину й не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Тому положення, що зазначені у частині першій статті 14-2 КУпАП (адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), несе відповідальна особа - фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб), неможливо застосовувати у цьому випадку, бо позивач підтвердив, що він не залишав свій автомобіль Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Пушкінська, біля будинку №2 м. Харкова, про що складено постанову серії АБ №021994, а протилежне - інспектором з паркування не є доказаним.

Також зазначає, що дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено», в зоні дії якого, позивач ніби то, здійснив зупинку було встановлено з значними порушеннями, що підтверджується наданими позивачем доказами, а відтак, він є нелегітимним, самочинним, та не є обов`язковим для виконання. В ч. 1 ст.27 Закону України Про дорожній рух встановлено норму права, згідно із котрою Організація дорожнього руху па автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах здійснюється із застосуванням технічних засобів інформаційно-телекомунікаційних та автоматизованих систем керування та нагляду за дорожнім рухом відповідно до правил і нормативів, а також па основі проектів і схем організації дорожнього руху, погоджених із відповідними підрозділами Національної поліції. Автомобіль позивача стояв в зоні дії знаку «Зупинка заборонена», але цей знак установлений з порушеннями та незаконне. Він знаходиться за забором, за яким відбувається будівництво, виходить, він належить до категорії тимчасових знаків, згідно із п. 14.1.3 Національного стандарту України «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови, правила застосування» ДСТУ 4100:2014, дорожні знаки, застосування яких було зумовлено причинами тимчасового характеру (дорожні роботи, сезонні особливості руху тощо), потрібно виконувати на жовтому тлі, а у разі неможливості виконання на жовтому тлі допускають їх розміщувати на щитах жовтого кольору згідно з 8.5.2 ДСТУ 4100:2014. Ці знаки повинні бути негайно демонтовані після усунення зазначених причин тимчасового характеру. Згідно із п. 14.2.8 ДСТУ 4100:2014 опори тимчасових дорожніх знаків рекомендовано установлювати на опорах жовтого кольору. Зовнішній вигляд знаку на фото із матеріалів Постанови не відповідає цьому опису.

Позивач вказує, що згідно із п. 14.1.2 ДСТУ 4100:2014 встановлення чи демонтаж дорожніх знаків без погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції відповідно до Закону України «Про дорожній рух» заборонено. Згідно з 14.2.5 ДСТУ 4100:2014 відстань від краю проїзної частини, а за наявності узбіччя - від брівки земляного полотна до найближчого до неї краю знака, установленого збоку від проїзної частини, повинна становити від 0,5 м до 2,0 м. Ця норма не витримується. Відповіддю Департаменту інфраструктури Харківської міської ради підтверджено, що зазначений дорожній знак було встановлено на підставі тимчасової схеми організації дорожнього руху на період будівництва багатофункціонального комплексу по АДРЕСА_1 , таким чином, цією відповіддю фактично підтверджено, що зовнішній вигляд знаку (на фото із матеріалів постанови (Додаток 10)), не відповідає вимогам п. п. 5.3, 8.5.2, 14.1.2, 14.1.3, 14.2.5, 14.2.8 ДСТУ 4100:2014, тобто він не є обов`язковим для виконання. Відтак, не можна притягати до адміністративної відповідальності особу за порушення незаконно встановленого знаку дорожнього руху.

Таким чином, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами вчинення саме позивачем порушення правил дорожнього руху, та не доведено що позивач с суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення.

08.01.2021 року, представником Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, ОСОБА_3 складено заяву про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання вищезазначеної постанови до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові на підставі довіреності. Однак, ця довіреність була недійсна, на час складання заяви, оскільки 08.01.2021 року, людина що її, підписала, ОСОБА_4 , був мертвий, а виконував обов`язки Харківського міського голови секретар Харківської міської ради ОСОБА_5 . Таким чином, заява про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання вищезазначеної постанови підлягає скасуванню, як незаконна, а сама постанова про відкритгя виконавчого провадження № 64068737 від 13.01.2021 року, ст. державного виконавця Марченко О. М. підлягає скасуванню, як безпідставна.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 22.03.2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Як встановлено дослідженими у справі доказами, ОСОБА_1 21.09.2020 р., керуючи транспортним засобом Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Пушкінська, біля будинку №2 м. Харкова, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» ПДР, чим порушив пункту 8.4 «в» ПДР України.

У зв`язку з чим, головним спеціалістом-інспектором з паркування сектору інспекційної роботи №2 Міхно Є. А. 07.10.2020 р. винесено постанову серії АБ №021994, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Частиною 1, 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395 передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених частиною першою, другою і третьою статті 122, статтями 124-1 126. Постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 8.4 в). ПДР України передбачено, що дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, в тому числі, заборонні знаки. Вони запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Знак 3.34.» «Зупинку заборонено» ПДР передбачає, що забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Разом з цим, позивач в своїй позовній заяві вказує на відсутність буд-яких доказів вчинення ним адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Винність особи у вчиненні правопорушення має бути доведена доказами, передбаченими статтею 251 КУпАП, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків,показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови позивач, керуючи транспортним засобом здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» ПДР, разом з цим відповідачем не надано суду доказів порушення позивачем ПДР України.

За таких обставин, приймаючи до уваги відсутність доказів вчинення адміністративного правопорушення, правову конструкцію диспозиції адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, суд приходить до висновку про недоведеність існування в діях позивача порушень Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим вбачається правові підстави для скасування постанови серії АБ №021994 від 07.10.2020 р. Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

Що стосується строків звернення до адміністративного суду.

Відповідно до частини 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За приписами частини 2 статті 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Події, за вчинення яких позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, мали місце 07.10.2020 року, однак до суду з адміністративним позовом він звернувся лише 05.02.2021 року, про що свідчить вхідний реєстраційний штамп Київького районного суду м.Харкова, тобто поза межами строку, визначеного адміністративним процесуальним законодавством.

Позивачем до матеріалів справи надано докази того, що ним лише 23.01.2021 р. у відділенні пошти отримано листа з копією постанови держвиконавця від 13.01.2021 р. про відкриття виконавчого провадження. 26.01.2021 р. ним складено заяву про можливість ознайомлення з матерілами виконавчого провадження, 28.01.2021 р. після ознайомлення з матеріаліми виконавчого провадження позивач довідався про існування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 07.10.2020 р. та зняв її копію.

Відповідно до вимог частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

05.02.2021 р. позивачем в окремій заяві ставиться питання про визнання причин пропуску строку на оскарження вищезазначеної постанови поважними та поновлення строку на її оскарження.

Враховуючи надані позивачем докази поважності причин пропуску строку та наявність заяви про поновлення цього строку, суд вважає можливим визнати причини пропуску строку ОСОБА_1 поважними та поновити строк звернення до адміністративного суду.

Щодо заявлених позовних вимог про скасування заяви про відкриття виконавчого провадження від 08.01.2021 року за заявою представника Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Лаврової Н.В. та скасування постанови про відкритгя виконавчого провадження № 64068737 від 13.01.2021 року ст. державним виконавцем Марченко О. М.

Недоведеність існування в діях позивача порушень Правил дорожнього руху вбачає правові підстави для скасування постанови серії АБ №021994 від 07.10.2020 р., наслідком застосування яких є закриття державним виконавцем, на примусовому виконання якого знаходиться вищезазначена постанова, виконавчого провадження № 64068737 від 13.01.2021 року.

Ані за клопотанням позивача, ані відповідача державний виконавець Марченко О.М., яким виконується постанова серії АБ №021994 від 07.10.2020 р. та відкрито виконавче провадження № 64068737 від 13.01.2021 року, та представник Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Лаврова Н.В. для участі у справі не залучались, тому вирішити питання про їх права та обов`язки суд позбавлений можливості.

В зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача в цій частині.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7). З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Відповідно до ч. 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені судом матеріали справи, а також зважаючи на відсутність доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що постанова серії АБ №021994 від 07.10.2020 р., у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 2, 5, 6-10, 20 77, 122, 139, 241-246, 255, 257, 263, 295 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою щодо оскарження постанови серії АБ №021994 від 07.10.2020 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. поважними та поновити строк на оскарження вищезазначеної постанови.

Позовну заяву ОСОБА_1 до головного спеціаліста-інспекгора з паркування сектору інспекційної роботи №2 Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Міхно Євгена Анатолійовича, Департаменту територіального контролю Харківської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити частково.

Постанову головного спеціаліста-інспектора з паркування сектору інспекційної роботи №2 Міхно Євгена Анатолійовича серії НОМЕР_2 від 07.10.2020 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. - скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

У задоволенні позовних вимог в частині скасування заяви про відкриття виконавчого провадження від 08.01.2021 року від представника Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Лаврової Н.В. та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 64068737 від 13.01.2021 року ст. державним виконавцем Марченко О. М. відмовити.

Стягнути з Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю Харківської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання адміністративного позову у розмірі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Апеляційна скарга на судове рішення у справі може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі його апеляційного оскарження - моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя -