Справа № 420/4209/19
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

28 травня 2021 року

Київ

справа №420/4209/19

адміністративне провадження №К/9901/9928/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Н.В. Коваленко,

суддів: Я.О. Берназюка, А.Ю. Бучик

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року у справі за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

До суду звернулося Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради з позовною заявою до ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача привести самочинний об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_1 до первісного стану відповідно до договору міни нерухомого майна №1/98-00015 від 17 січня 1998 року та технічного паспорту інвентаризації нерухомого майна №39830-6-247кн від 10 жовтня 1997 року за власний рахунок.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року, позов задоволено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 20 квітня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху з огляду її невідповідність вимогам пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України. Скаржнику надано десятиденний строк на усунення недоліків касаційної скарги з дня вручення копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху шляхом зазначення обґрунтувань підстав касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 20 квітня 2021 року скаржником подано уточнену касаційну скаргу із зазначенням підстав касаційного оскарження.

Згідно із електронним маркуванням , проставленим на рекомендованому поштовому відправленні, касаційна скарга направлена до Верховного Суду 21 березня 2021 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, Верховний Суд виходить із такого.

Розгляд справи в суді першої інстанції відбувався за правилами загального позовного провадження.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).

Підставами касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій скаржник зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328, пункт 4 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказані підстави мотивує тим, що судами передніх інстанцій прийнято рішення на підставі недопустимих доказів, оскільки суди не звернули увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що спірний об`єкт будівництва створює загрозу життю та здоров`ю відповідних людей, оскільки жодним органом це не встановлювалось, в тому числі в матеріалах справи відсутні будь-які докази, висновки експертів чи показання свідків.

Також скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі № 2040/7234/18, від 31 липня 2018 року у справі № 813/6426/14, від 31 липня 2018 року у справі № 813/6426/14, відповідно до яких знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і є можливою лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Також зазначено, що суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкта та чи відмовляється ця особа від такої перебудови.

Аналогічне правозастосування викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 725/5630/15-ц.

Натомість суди попередніх інстанцій не дослідили та не врахували, що позивачем не надано доказів складання відносно майна відповідача припису з вимогою привести самочинний об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , до первісного стану.

Наведені скаржником аргументи потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підстави на яких подано касаційну скаргу у цій справі, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року.

Аналіз підстав касаційної скарги в їхньому логічному взаємозв`язку дає можливість колегії суддів дійти висновку, що у цій справі наявні обставини, наведені в частині четвертій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, які є підставами для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, подана з дотриманням установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні.

Керуючись статтями 248, 328, 329, 334, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року у справі за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії.

Витребувати з Одеського окружного адміністративного суду справу № 420/4209/19 за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії.

Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя А.Ю. Бучик