Справа № 200/4899/21
Суддя: Шувалова Т.О.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 р. Справа№200/4899/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шувалової Т.О., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Травянка Олександра Івановича, який діє на підставі ордеру від15.03.2021 року та договору про надання правової(правничої) допомоги від 11.01.2021 року, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - ГУ ПФУ в Донецькій області), у якому просить:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо зниження основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 89 % до 70% розміру грошового забезпечення;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 виходячи з основного її розміру 89 % відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018 року єдиним платежем з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Розмір його пенсії, відповідно до вимог статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ та з розрахунку 33 роки вислуги, становить 89 відсотків грошового забезпечення. У березні 2018 року відповідачем було перераховано пенсію позивачу, але при перерахунку зменшено основний розмір пенсії для обчислення з 89% до 70% грошового забезпечення. Позивач вказує на те, що зменшення розміру його пенсії відбулося у порушення норм діючого законодавства.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 відкрито спрощене провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовлено.

Відповідач надав відзив на позов в якому зазначає про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, обґрунтовуючи тим, що Законом України від 08.07.2011 року № 3638-VІ "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який вступив в силу 01.10.2011 року, було внесено зміни до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262 про розмір пенсії за вислугу років у відсотках.

Законом України від 27.03.2014 року № 1166-VIII"Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" внесено зміни до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262, внаслідок чого максимальний розмір пенсії, що призначаються за вислугу років, не повинен перевищувати 70% сум грошового забезпечення за будь - якої із підстав зазначеною в статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262.

Відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб»" позивачу було здійснено перерахунок пенсії в розмірі 70% від основного розміру грошового забезпечення, у зв`язку зі збільшенням грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням щомісячних та одноразових видів грошового забезпечення змінився процент відповідних сум грошового забезпечення та на даний час складає 70% від грошового забезпечення.

На думку відповідача, вищезазначені зміни не призвели до зниження розміру пенсії, а навпаки привели до її збільшення,у зв`язку зі збільшенням грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, що унеможливлює порушення прав позивача.

Крім того, відповідач зазначає, що зазначений розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним з категорією даної справи.

На підставі викладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.49-51).

Позивач надав відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с.62-68).

За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 (а.с.9-22).

Як убачається з пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого військовим комісаром, позивач отримує пенсію за вислугу років (а.с.23).

З 28 липня 1990 року позивачу призначена пенсія за вислугу років у розмірі 89% грошового забезпечення, що підтверджується протоколом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 21.03.2018 року ФС - 77122 (а.с.24).

З 01 січня 2018 року відповідач здійснив перерахунок пенсії позивачу на підставі довідки Донецького обласного військового комісаріату від 07.03.2018 року № ФС77122/1/153 про розмір грошового забезпечення, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсі особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 року №103, про що свідчить протокол ГУ ПФУ в Донецькій області від 21 березня 2018 року. Під час проведення перерахунку пенсії, відповідачем зменшено максимальний розмір пенсії за вислугу років з 89 % сум грошового забезпечення до 70 % сум грошового забезпечення (а.с.25,45).

09 березня 2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою про перерахунок пенсії з 01.01.2018 року, встановивши основний розмір пенсії 89% від грошового забезпечення (а.с.15-17).

ГУ ПФУ Донецької області листом від 26 березня 2021 року № 2837-2704/Б-03/8-0500/21 відмовило позивачу у перерахунку пенсії відповідно до пункту 23 Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи і створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 № 1166-VII, частини другої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262 від 09.04.1992, у зв`язку з тим, що при здійсненні перерахунку пенсії граничний відсоток обчислення грошового забезпечення по пенсійним справам обмежується 70% відповідних сум грошового забезпечення (а.с.18-19).

Вважаючи рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії за вислугою років протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі по тексту - Закон № 2262).

Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно частини четвертої статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" Закон №2262-XII від 09.04.1992 усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року № 1166-VII внесено зміни у частину другій статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", згідно яких цифри " 90" замінено цифрами "80", а цифри "80" замінено цифрами "70" відповідно.

Оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 89 відсотків, а потім 70 відсотків грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, отже при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Враховуючи, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, позивач має право на перерахунок пенсії у розмірі 89% від грошового забезпечення, визначеного у довідці про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії.

Верховний Суд у рішенні від 04.02.19 р. у зразковій справі №240/5401/18 дійшов висновку, що при перерахунку пенсії з 1 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ на підставі Постанови КМУ №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Зазначена позиція також неодноразово висловлювалась Верховним Судом у постанові від 24.04.2018 по адміністративній справі № 686/12623/17, у справі №564/2288/16-а від 03.03.18, у справі №175/1665/17 від 03.04.18.

З аналізу викладених норм убачається, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців та особам, які мають право на пенсію за цим Законом, має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VІ, а в подальшому Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 № 1166-VIІ зміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 процентів від сум грошового забезпечення, не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною першою статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Слід зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.99 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 24 квітня 2018 року у справі №686/12623/17 (К/9901/849/17).

Крім цього, в постанові від 19 червня 2018 року у справі №583/2264/17 Верховний Суд дійшов висновку, що при перерахунку пенсії відсотковий розмір грошового забезпечення, з якої призначається пенсія, визначається з урахування вислуги років, при цьому застосуванню підлягає норма закону у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії.

У відповідності до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, зміна максимального розміру пенсії з 89% до 70% сум грошового забезпечення, що відбулася відповідно до частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ після призначення пенсії позивачу, не є підставою для зменшення розміру призначеної позивачу пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку.

Внесені Законами №3668-17 та №1166-VII зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися виключно при призначенні нових пенсій.

Враховуючи те, що право позивача на перерахунок його пенсії встановлено частиною четвертою статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" Закон №2262-XII, позивач має законні підстави на перерахунок його пенсії, з урахуванням 89% відповідної суми грошового забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду доказів, що у спірних правовідносинах він діяв у межах та у спосіб передбачений Конституцією України та Законами України.

Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення їх в частині визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Донецькій області щодо зменшення позивачу при перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року з 89 % до 70% сум грошового забезпечення та зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії позивачу та виплатити різницю недоотриманої пенсії з урахуванням виплачених сум, починаючи з 01.01.2018 року.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання здійснити виплату позивачу суми недоотриманої частини єдиним платежем суд зазначає, що у разі набрання чинності рішення суду у даній справі в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії, належним виконанням судового рішення буде вважатися виплата в повному обсязі недоплаченої суми пенсії як кількома платежами, так і однією сумою, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці.

За таких обставин, суд не вбачає підстав у зобов`язанні відповідача здійснити виплату недоплаченої суми пенсії виключно єдиним платежем, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн (квитанція № 54490 від 19.04.2021 року).

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, заявлених позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Оскільки суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність ГУ ПФУ в Донецькій області та задовольнив в цій частині позовні вимоги, а також задовольнив в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області вчинити певні дії, тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Донецькій області підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 908,00 грн.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Вирішуючи питання про судові витрати на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Частинами першою, другою, третьою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною дев`ятою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Представництво інтересів позивача Білого В.І. у даній справі №200/4899/21 здійснювалося ОСОБА_2 на підставі ордеру серії АІ №1096235 про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 (а.с.32).

ОСОБА_2 (свідоцтво №374/10, видане Київською обласною КДКА26.05.1994 року) включений до Єдиного реєстру адвокатів України (https://erau.unba.org.ua/profile/30576) (а.с.36).

До суду надано копію договору про надання правової допомоги №001/21 від 11.01.2021 року, за умовами якого клієнт доручає, а адвокатське бюро "Олександра Травянка" в особі адвоката Травянка О.І., приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбаченим даним договором (а.с.28-31).

Згідно з пунктом 4 договору гонорар виконавця (адвокатського бюро «Олександра Травянка» оформляється додатком до даного договору.

Позивачем надано до суду:

- акт № 2 прийому-передачі правової (правничої) допомоги з калькуляцією погодинних витрат Адвокатського бюро «Олександра Травянка» згідно до договору № 001/21 від 11 січня 2021 року про надання правової (правничої) допомоги від 16 квітня 2021 року, згідно якого розмір витрат клієнта на професійну правничу допомогу складає 7250, 00 грн та складається з: консультації, аналізу та підбору нормативно-правової бази 2000,00 грн; написання та подача адміністративного позову до суду, написання та подача відповіді на відзив 5000,00 грн; інші витрати 250,00 грн (а.с.34-35)

- копію прибуткового касового ордеру № 065/21 від 11.01.2021 року на суму 8000 грн (а.с.33).

Суд зауважує, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

Так, у справі "East/WestAllianceLimited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Враховуючи наведене вище, зважаючи на те, що дії адвоката з приводу консультації з клієнтом щодо узгодження правової позиції, аналізу нормативно-правових актів законодавства України щодо пенсійного забезпечення, первинного аналізу документів, наданих клієнтом, підготовки та подання адвокатських запитів від 09.03.2021 року, аналізу позиції відповідача за його відповідями на адвокатські запити та визначення правової позиції позовної заяви фактично є діями з виконанням робіт з підготовки позовної заяви у справі незначної складності, вказану робота з підготовки позовної заяви у справі незначної складності суд оцінює в сумі - 2000,00 грн.

З огляду на вищевикладене, враховуючи співмірність розміру витрат на оплату робіт адвоката із складністю справи (справа незначної складності) та виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим на виконання відповідних робіт, обсягом виконаних робіт, а також зважаючи на часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Донецькій області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Керуючись статтями 2, 5-11, 14, 72-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295, п.п. 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зниження ОСОБА_1 основного розміру пенсії з 89% до 70% сум грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), виходячи з основного її розміру 89% відповідних сум грошового забезпечення при вислузі 33 роки та виплатити різницю недоотриманої пенсії з урахуванням виплачених сум, починаючи з 01 січня 2018 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн (дві тисячі гривень) 00 копійок.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено та підписано 31 травня 2021 року.

Суддя Т.О. Шувалова