Справа № 280/4462/20
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 травня 2021 року м. Дніпросправа № 280/4462/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А., розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Національного банку України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.02.2021 року в адміністративній справі №280/4462/20 (суддя у 1 інстанції Бойченко Ю.П.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи» до Національного банку України про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прості займи» звернулося з позовом до Національного банку України, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 27.05.2020 року №259/248/15-4/9-П.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що підставою для винесення оскаржуваної постанови є неподання інформації на вимогу від 03.01.2020 року №47/15-8, проте на вказану вимогу надавалася відповідь, в якій товариство просило повідомити, які саме фізичні особи-споживачі послуг звертались зі скаргами та які саме документи щодо таких звернень потрібні Нацкомфінпослуг для виконання покладених на неї функцій та якими нормами законодавства встановлено обов`язок учасника ринку фінансових послуг подавати запитувану інформацію у формі, обсязі та у строки, зазначені у вимозі. Крім того, вказану вимогу оскаржено у судовому порядку. Зазначено, що вимога Нацкомфінпослуг надати будь-які документи, які не створюються в процесі здійснення господарської діяльності, а потребують виконання додаткової роботи шляхом проведення аналітичної роботи та підготовки статистичної інформації на виконання вимоги регулятора, фактично є звітністю, не передбаченою законодавством, є протиправною та не може бути виконана фінансовою установою. При цьому, форма та обсяг запитуваної у вимозі інформації підпадає за своїми ознаками під ознаки планової перевірки. Також вимогу підписано неуповноваженою особою, а розмір штрафу визначено необґрунтовано з порушенням процедуру розгляду справи про правопорушення.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02.02.2021 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 27.05.2020 року №259/248/15-4/9-П про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 102 гривні 00 копійок присуджено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи» за рахунок бюджетних асигнувань Національного банку України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарни зазначено, що хоча в судовому порядку і було скасовано вимогу №47/15-4 від 03.01.2020 року, за невиконання якої прийнято постанову від 27.05.2020 року №259/248/15-4/9-П, проте рішення про скасування вимоги набрало законної сили вже після прийняття спірної постанови, а тому саме з дати набрання таким рішенням законної сили у позивача був відсутній обов`язок щодо виконання вимоги. Отже на момент прийняття оскаржуваної постанови вимога №47/15-4 від 03.01.2020 року була чинна та підлягала обов`язковому виконанню.

В відзиві на апеляційну скаргу просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду у суді апеляційної інстанції, що позивач зареєстрований в якості юридичної особи. Основним видом економічної діяльності позивача є інші види кредитування (код КВЕД 64.92).

03.01.2020 року Нацкомфінпослуг сформувало вимогу №47/15-8 щодо надання ТОВ «Прості займи» інформації та копій документів протягом 10 календарних днів з дня її отримання.

Позивач 14.01.2020 року направив засобами поштового зв`язку відповідь на вимогу від 13.01.2020 року №6-Ю, якою просив повідомити, які саме фізичні особи споживачі послуг товариства зверталися зі скаргами та які саме документи щодо таких звернень потрібні Нацкомфінпослуг для виконання покладених на неї функції; повідомити, якими нормами законодавства встановлено обов`язок учасника ринку фінансових послуг подавати інформацію у формі, обсязі та строки, зазначені у вимозі.

10.03.2020 року Нацкомфінпослуг складено акт про неподання інформації ТОВ «Прості займи» №248/15-4/9, у якому зазначено, що листом від 13.01.2020 року №6-Ю товариство відмовило у наданні інформації та копій документів, що свідчить про вчинення ним правопорушення, зазначеного у п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в частині ненадання інформації.

У зв`язку із отриманням Акту про неподання інформації позивачем на адресу Нацкомфінпослуг направлено лист-пояснення від 19.03.2020 року №44/1-Ю щодо обставин, викладених в акті.

На підставі ст. 39, п. 3 ч. 1 ст. 40, п. 2 ч. 1 ст. 41, ч. 1 ст. 42 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Нацкомфінпослуг винесено постанову від 27.05.2020 року №259/248/15-4/9-П про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг, якою до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 34 000,00 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг встановлені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 року №2664-III (далі Закон №2664-III; в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону №2664-III фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Не є фінансовими установами (не мають статусу фінансової установи) незалежні фінансові посередники, що надають послуги з видачі фінансових гарантій в порядку та на умовах, визначених Митним кодексом України.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону №2664-III державне регулювання ринків фінансових послуг - здійснення державою комплексу заходів щодо регулювання та нагляду за ринками фінансових послуг з метою захисту прав та інтересів клієнтів фінансових установ, фізичних осіб - підприємців, які надають фінансові послуги, та запобігання кризовим явищам.

Частиною 1 ст. 21 Закону №2664-III встановлено, що державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється: щодо ринку банківських послуг та діяльності з переказу коштів - Національним банком України; щодо ринків цінних паперів та похідних цінних паперів (деривативів) - Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку; щодо інших ринків фінансових послуг - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Указом Президента України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг» від 23.11.2011 року №1070/2011 (який втратив чинність на підставі Указу Президента N 259/2020 ( 259/2020 ) від 30.06.2020 року) на виконання Закону №2664-III утворено Нацкомфінпослуг та затверджено Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

За приписами п. 1, 2 вказаного Положення, Нацкомфінпослуг є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України. Нацкомфінпослуг здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством. Нацкомфінпослуг у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Повноваження Нацкомфінпослуг визначені ст. 28 Закону №2664-III, згідно з п. 10 ч. 1 якої Нацкомфінпослуг у межах своєї компетенції: у разі порушення законодавства про фінансові послуги, нормативно-правових актів національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу та накладає адміністративні стягнення.

Частиною 1 ст. 39 цього Закону передбачено, що у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

При цьому, у силу положень ч. 2 цієї ж статті Закону №2664-III Нацкомфінпослуг обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

Також, п. 3 ч. 1 ст. 40 Закону №2664-ІІІ передбачено, що Нацкомфінпослуг може застосовувати такі заходи впливу: накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону.

Підпунктом 2 ч. 1 ст. 41 Закону №2664-ІІІ визначено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує до учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) штрафні санкції за: неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації - у розмірі від 100 до 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 №2319 (зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за №2112/22424) затверджено Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги (далі Положення №2319; в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, у відповідності до пп. 3 п. 2.1 розділу ІІ Положення № 2319 Нацкомфінпослуг може застосовувати такі заходи впливу: накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 41-1 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг.

За правилами п. 2.4. розділу ІІ Положення № 2319 рішення про накладення штрафної санкції (штрафу) на особу за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг, приймається у вигляді постанови уповноваженої особи Нацкомфінпослуг.

Тобто, накладення штрафу є одним із видів заходів впливу на учасників ринків фінансових послуг за вчинені ними правопорушення на такому ринку.

При цьому, неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації є одним із видів вказаних порушень.

З матеріалів справи слідує, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови є ненадання позивачем інформації на вимогу Нацкомфінпослуг від 03.01.2020 року №47/15-8.

Разом з тим, позивач не погодився з вказаною вимогою та оскаржив її в судовому порядку.

Так, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.07.2020 року у справі №280/1556/20 визнано протиправними та скасовано вимоги Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг щодо надання інформації та копій документів: №25989/15-8 від 03.12.2019 року, №47/15-8 від 03.01.2020 року, №23718/15-8 від 30.10.2019 року, №15816/15-8 від 11.07.2019 року, №19481/15-8 від 30.08.2019 року.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.11.2020 року у справі №280/1556/20 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.07.2020 року у справі №280/1556/20 залишено без змін.

Таким чином, в судовому порядку було скасовано вимогу Нацкомфінпослуг від 03.01.2020 року №47/15-8 та відповідне рішення набрало законної.

Отже, позивач не погодився з вимогою від 03.01.2020 року №47/15-8 та скористався своїм правом на її оскарження та факт скасування такої вимоги свідчить про правомірність дій позивача щодо її не виконання.

З огляду на вищенаведене, у відповідача відсутні були підстави для застосування до ТОВ «Прості займи» штрафних санкцій відповідно до постанови від 27.05.2020 року №259/248/15-4/9-П за ненадання інформації на вимогу від 03.01.2020 року №47/15-8, яка скасовано в судовому порядку, про що вірно зазначив суд першої інстанції.

Доводи скаржника, що на момент прийняття оскаржуваної постанови вимога №47/15-4 від 03.01.2020 року була чинна та підлягала обов`язковому виконанню є хибними та не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Так, оскільки вимога від 03.01.2020 року №47/15-8 скасована, подальші рішення які приймаються на підставі вказаної вимоги є протиправними.

Наявність вказаних обставин є підставою для задоволення позовних.

Інші доводи скаржника, зокрема, що Нацкомфінпослуг має повноваження на прийняття вимог, що вимогу підписано уповноваженою особою та інші доводи, не впливають на той факт, що у відповідача відсутні були підстави для прийняття спірного рішення з урахуванням раніше викладених висновків суду з цього приводу.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національного банку України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.02.2021 року в адміністративній справі №280/4462/20 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.02.2021 року в адміністративній справі №280/4462/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко

суддя В.А. Шальєва