Справа № 440/3166/20
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 травня 2021 р.Справа № 440/3166/20

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: П`янової Я.В. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 року по справі № 440/3166/20

за позовом ОСОБА_1

до Прокуратури Полтавської області

про визнання бездіяльності протиправною та стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до прокуратури Полтавської області, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність прокуратури Полтавської області щодо невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні;

- стягнути вихідну допомогу у зв`язку із звільненням в розмірі 22 402,81 грн.;

- стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 року по справі № 440/3166/20 - скасовано.

Прийнято постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність прокуратури Полтавської області щодо невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні.

Стягнуто з прокуратури Полтавської області на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу в зв`язку зі звільненням в розмірі 22402 грн. 81 коп.

Стягнуто з прокуратури Полтавської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день винесення судового рішення.

Стягнуто з прокуратури Полтавської області на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання позову, в розмірі 840 грн. 80 коп.

До суду надійшла заява від позивача про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить суд вирішити питання про розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день винесення судового рішення.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, вважає, що зазначена заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що можливість ухвалення у справі додаткового судового рішення виникає лише з метою вирішення окремих правових вимог, які не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Вказаний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що звернувшись з заявою про ухвалення додаткового рішення, позивач просить суд вирішити питання про розмір коштів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а саме: середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день винесення судового рішення. Проте, позовна заява не містила такої вимоги стосовно розрахунку. Щодо всіх позовних вимог, з якими звернувся до суду ОСОБА_2 , було прийнято рішення.

Так, додаткова постанова не може виходити за межі спірних правовідносин, встановлювати нові юридичні факти та вирішувати питання, які не входили до предмету спору (зокрема, і встановлювати такий спосіб виконання судового рішення, який виходить за межі компетенції суду).

Отже, підстави для винесення додаткового рішення відповідно до заяви ОСОБА_2 відсутні, оскільки всі вимоги, заявлені позивачем були розглянуті апеляційним судом та щодо них винесено рішення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що предмет такого спору торкався питання щодо права (взагалі) на отримання таких коштів за весь час затримки розрахунку при звільненні по час вирішення спору.

В даному випадку відсутній спір між сторонами у справі щодо розміру суми середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

За змістом ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, з врахуванням відсутності між сторонами спору про розмір невиплачених відповідачем сум за час затримки розрахунку, розрахунок судом вказаної суми є втручанням в дискреційні повноваження, оскільки суд не може перебирати на себе функцію органу, на який законодавством покладено повноваження щодо нарахування та виплати середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про винесення додаткового судового рішення.

Керуючись статтями 241, 248, 252, 311, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення по справі № 440/3166/20- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Спаскін О.А.
Судді П`янова Я.В. Жигилій С.П.