Справа № 580/5917/20
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5917/20 Суддя (судді) першої інстанції: С.О. Кульчицький
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М, при секретарі - Рейтаровської О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в частині встановлення розміру довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на рівні 60% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді починаючи з 02.06.2020 року.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що при призначенні їй довічного грошового утримання не було враховано, що на час призначення її суддею діяв Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-ХІІ, відповідно до частини 4 статті 43 якого було встановлено, що судді ц відставці, які мають стаж роботи на посаді суддів не менше 20 років виплачується звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді судді. Відтак, у позивача було законне очікування, що вийшовши у відставку, остання матиме саме 90% заробітної плати працюючого судді. В свою чергу, звуження гарантій судді недопустимо, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Конституційний Суд України. Відтак, на переконання позивача, встановлення розміру довічного грошового утримання суддів у відставці на рівні 60% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді є протиправним.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з лютого 1995 року по вересень 1996 року працювала суддею Черкаського районного суду. З вересня 1996 року - суддя Соснівського районного суду міста Черкас.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 28.05.2020 року №1598/0/15-20 ОСОБА_1 звільнена з посади судді Соснівського районного суду м. Черкас у відставку.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №45 від 05.06.2020 року ОСОБА_1 з 01.06.2020 року призначено довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 60% суддівської винагороди.

29.10.2020 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % суддівської винагороди.

Листом № 6146-6532/Ч-03/8-2300 від 16.11.2020 року пенсійний орган відмовив позивачу у здійсненні перерахунку, у зв`язку з тим, що Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-ХІІ втратив чинність 01.01.2012 року, а чинний на час призначення довічного грошового утримання Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ не передбачає призначення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% суддівської винагороди при стажі роботи на посаді суді 25 років.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №1-рп/99 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

На момент виникнення спірних правовідносин, право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці визначав Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

Так, з 01.06.2020 року позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання відповідно до статті 142 Закону №1402-VIII.

За приписами статті 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Мотивуючи наявність права на отримання довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, позивач посилається на положення законодавства, яке було чинне на момент призначення останньої на посаду судді, а саме - на положення частини 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-ХІІ, якою було передбачено, що судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Однак, положення Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-ХІІ втратили чинність 01.01.2012 року, а розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці встановлюється чинним на момент виникнення спірних правовідносин Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII.

За такого правового регулювання та обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про правомірність дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду, викладену за наслідками розгляду зразкової справи №620/1116/20, колегія суддів не приймає, оскільки обставини справи, що розглядається, не є релевантними обставинам зразкової справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко