Справа № 340/1409/19
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2021 року м. Дніпросправа № 340/1409/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.07.2020 (суддя Момонт Г.М.) в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОГРЕС-2010" до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОГРЕС-2010" звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Кіровоградській області в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення

- №2 від 27.02.2019 р., яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Прогрес-2010» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 97 738,00 грн, у тому числі 78 190,00 грн за податковими зобов`язаннями та 19 548,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- №2 від 27.02.2019 р., яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Прогрес-2010» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 175,00 грн;

- №2 від 27.02.2019 р., яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Прогрес-2010» зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 580 746,00 грн;

- №2 від 27.02.2019 р., яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес-2010» застосовано штраф у розмірі 6 588,98 грн;

- №8 від 27.02.2019 р., яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес-2010» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 413 400,00 грн;

- № від 27.02.2019 р., яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес-2010» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 510,00 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №2 від 27.02.2019 р., винесене Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Прогрес-2010» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 97 738,00 грн, у тому числі 78 190,00 грн за податковими зобов`язаннями та 19 548,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями, у частині 70 378,00 грн за податковими зобов`язаннями та 17 595,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №2 від 27.02.2019 р., винесене Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Прогрес-2010» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 175,00 грн.

Визнати протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №2 від 27.02.2019 р., винесене Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Прогрес-2010» зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 580 746,00 грн, у частині 515 617,00 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №2 від 27.02.2019 р., винесене Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес-2010» застосовано штраф у розмірі 6 588,98 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги по суті обґрунтовані висновками акту перевірки позивача. Скаржник наполягає на допущених Товариством порушеннях вимог податкового законодавства як щодо ведення господарської діяльності так і стосовно бухгалтерського та податкового обліку її результатів. Вважає, що суд не врахував, що контрагенти позивача фактично не мали можливості здійснювати спірні господарські операції за період, що перевірявся, у зв`язку із відсутністю трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання постачання товару, що вказує на формування ТОВ «ПРОГРЕС 2010» активу за рахунок надходження товарів з джерела невідомого походження. Враховуючи вищенаведене вважає, що надані позивачем до перевірки документи складені з порушенням принципу бухгалтерського обліку та фінансової звітності - превалювання сутності над формою.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. Вказує, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що у період з 20.12.2018 р. по 21.01.2019 р. посадовими особами ГУ ДФС у Кіровоградській області на підставі направлень №1951, №1952, №1953, №1954, №1955 від 20.12.2018 р., №1973, №1974 від 26.12.2018 р. (а.с.16-22, Т.6) та відповідно до наказу №1841 від 04.12.2018 р. (а.с.23, Т.6) проведено планову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес-2010» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 р. по 30.09.2018 р., а також правильністю нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 р. по 30.09.2018 р., а також правильністю нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 р. по 30.09.2018р. відповідно до затвердженого плану документальної планової виїзної перевірки, за результатами якої складено акт №16/11-28-14-02/37168270 від 11.02.2019 р., висновками якого є порушення ТОВ «Прогрес-2010», на думку відповідача, зокрема:

- п.44.1 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.138.1, п.138.2 ст.138, пп.139.2.1 п.139.2 ст.139, пп.140.4.2 п.140.4 ст.140 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у наступних звітних періодах:

- І квартал 2016 року на суму 43 900 грн;

- півріччя 2016 року на суму 49 083 грн;

- ІІІ квартали 2016 року на суму 273 326 грн;

- 2016 рік на суму 522 067 грн;

- І квартал 2017 року на суму 535 087 грн;

- півріччя 2017 року на суму 535 087 грн;

- ІІІ квартали 2017 року на суму 535 087 грн;

- 2017 рік на суму 544 999 грн;

- І квартал 2018 року на суму 544 999 грн;

- півріччя 2018 року на суму 580 746 грн;

- ІІІ квартали 2018 року на суму 580 746 грн;

- п.44.1 ст.44, п.189.1 ст.189, пп.192.1.1 п.192.1 ст.192, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 78 190 грн, в тому числі по періодах:

- червень 2016 року на суму 12 720 грн;

- липень 2016 року на суму 129 грн;

- серпень 2016 року на суму 969 грн;

- вересень 2016 року на суму 3 547 грн;

- жовтень 2016 року на суму 10 091 грн;

- липень 2017 року на суму 33 351 грн;

- серпень 2017 року на суму 1 798 грн;

- вересень 2017 року на суму 19 грн;

- листопад 2017 року на суму 1 980 грн;

- липень 2018 року на суму 13 586 грн,

завищено від`ємне значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту в періоді, що перевірявся, на загальну суму 175 грн, у тому числі за вересень 2018 року на суму 175 грн;

- ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено відсутність реєстрації податкових накладних на загальну суму ПДВ 13 177,96 грн у Єдиному реєстрі податкових накладних, що тягне за собою накладення штрафу у розмірах, визначених ст.1201 Податкового кодексу України;

- пп.39.4.2 п.39.4 ст.39 Податкового кодексу України, встановлено факт проведення контрольованих операцій з Компанією «Аноформ Оперейшнз Лімітед», Республіка Кіпр на суму 7 601 311,33 грн у 2016 році та неподання звіту про контрольовані операції за 2016 рік;

- п.51.1, п.70.16, пп.«б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, в частині не включення до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) виплат фізичним особам-підприємцям доходу з ознакою 157 за ІV квартал 2016 року.

На підставі акта перевірки ГУ ДФС у Кіровоградській області винесено податкові повідомлення-рішення:

- №2 від 27.02.2019 р., яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Прогрес-2010» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 97 738,00 грн, у тому числі 78 190,00 грн за податковими зобов`язаннями та 19 548,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- №2 від 27.02.2019 р., яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Прогрес-2010» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 175,00 грн;

- №2 від 27.02.2019 р., яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Прогрес-2010» зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 580 746,00 грн;

- №2 від 27.02.2019 р., яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес-2010» застосовано штраф у розмірі 6 588,98 грн;

- №8 від 27.02.2019 р., яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес-2010» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 413 400,00 грн;

- № від 27.02.2019 р., яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес-2010» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 510,00 грн.

ТОВ «Прогрес-2010» оскаржено зазначені податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку до Державної фіскальної служб України.

За результатами адміністративного оскарження, спірні податкові повідомлення-рішення залишені без змін, скарга позивача без задоволення.

Судом встановлено, що податкові повідомлення-рішення №2, №2 та №2 від 27.02.2019 р. винесені у зв`язку з висновками ГУ ДФС у Кіровоградській області щодо:

- заниження доходу на суму вартості безоплатно одержаних запасів невідомого походження на загальну суму 9 912,00 грн та завищення податкового кредиту на суму 1 652,00 грн по взаємовідносинах з ТОВ «Фабія-К» у листопаді 2016 року (ІV квартал 2016 року);

- заниження доходу на суму вартості безоплатно одержаних запасів невідомого походження на загальну суму 13 020,00 грн та завищення податкового кредиту на суму 2 170,00 грн по взаємовідносинах з ТОВ «Піка Комерс» у лютому 2017 року (І квартал 2017 року);

- заниження доходу на суму вартості безоплатно одержаних транспортно-експедиційних послуг невідомого походження на загальну суму 219 400,00 грн (21 100,00 грн ІІІ квартал 2016 року, 198 300,00 грн ІV квартал 2016 року) та завищено податковий кредит на суму 36 566,68 грн (3 516,67 грн вересень 2016 року, 10 083,35 грн жовтень 2016 року, 12 316,66 грн листопад 2016 року, 10 650,00 грн грудень 2016 року) по взаємовідносинам з ТОВ «Білдінг Трейд ЛТД»;

- заниження доходу на суму вартості безоплатно одержаних транспортно-експедиційних послуг невідомого походження на загальну суму 2 500,00 грн та завищено податковий кредит на суму 416,67 грн по взаємовідносинам з ТОВ «Норд Вест ЛТД» за лютий 2017 року (І квартал 2017 року);

- заниження доходу на суму вартості безоплатно одержаних транспортно-експедиційних послуг невідомого походження на загальну суму 43 900,00 грн (І квартал 2016 року) та завищено податковий кредит на суму 7 316,66 грн (3 083,32 грн січень 2016 року, 2 700,00 грн лютий 2016 року, 1 533,34 грн березень 2016 року) по взаємовідносинам з ТОВ Компанія «Інвест-Альянс»;

- заниження інших операційних доходів по рядку 2120 Звіту про сукупний дохід (форма №2) за ІІ квартал 2018 року на загальну суму 35 747,00 грн та занижено податкове зобов`язання за липень 2018 року на суму 7 149,38 грн, оскільки не оприбутковано та не відображено в регістрах бухгалтерського обліку емаль на основі складних поліефірів, яка не призначена для продажу, а призначена для тестування зразків продукції та ввезена на підставі ВМД №UA100110/2018/309905 від 14.04.2018 р.

Окрім того, податкові повідомлення-рішення №2 від 27.02.2019 р. та №2 від 27.02.2019р., винесені також у зв`язку з висновками контролюючого органу про:

- проведення розрахунків коригування на зменшення податкового зобов`язання до податкових накладних, які не були відображені у складі податкового зобов`язання за січень 2017 року на суму 663,66 грн, за серпень 2017 року 1 213,68 грн, за січень 2018 року 2 011,50 грн по взаємовідносинам з ТОВ «Хімрезерв-Кіровоград» та ПП «Буд Контора»;

- проведення розрахунків коригування на зменшення податкового зобов`язання, які не зареєстровані в Єдиному реєстрі Податкових накладних за червень 2016 року на суму 3 921,72 грн, за червень 2017 року 6265,89 грн, за серпень 2016 року 699,00 грн за жовтень 2017 року 291,10 грн по взаємовідносинам з ТОВ «Песета», ТОВ «Епіцентр-К», ПП «Мередіан Буд», ДП «Київський бронетанковий завод»;

- проведення уцінки запасів, яка в бухгалтерському обліку відображена не як зменшення їх вартості, а як повне списання з балансу у кількісному та вартісному вираженні, але ПДВ при цьому не нараховувалося: за березень 2016 року на суму 639,14 грн, за квітень 2016 року 511,03 грн, за травень 2016 року 321,36 грн, за червень 2016 року 10,93 грн, за липень 2016 року 128,73 грн, за серпень 2016 року 269,97 грн, за вересень 2016 року 30,37 грн, за жовтень 2016 року 7,70 грн, за листопад 2016 року 77,62 грн, за березень 2017 року 297,64 грн, за квітень 2017 року 72,89 грн, за травень 2017 року 37,19 грн, за червень 2017 року 380,78 грн, за серпень 2017 року 583,83 грн, за вересень 2017 року 18,59 грн, за листопад 2017 року 36,89 грн, за січень 2018 року 209,25 грн, за березень 2018 року 452,54 грн, за квітень 2018 року 507,71 грн, за травень 2018 року 2811,17 грн, за червень 2018 року 257,20 грн, за липень 2018 року 188,03 грн, за серпень 2018 року 164,64 грн, за вересень 2018 року 10,00 грн.

Разом з тим, податкове повідомлення-рішення винесене у зв`язку з висновками ГУ ДФС у Кіровоградській області про:

- заниження від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2016 рік у сумі 65 129,00 грн у зв`язку з нарахуванням амортизації основних засобів;

- заниження різниці, на яку збільшується фінансовий результат на суму витрат від списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів по рядку 2.1.3 Додатка РІ до рядка 03 РІ податкової декларації з податку на прибуток за ІІІ квартали 2016 року на загальну суму 191 137,49 грн, у тому числі 3 425,00 грн по взаємовідносинам з «ДПРЗ-1 У ДСНС України у Кіровоградській області, 144 236,00 грн по взаємовідносинам з ТОВ «Хімрезерв-Луганськ», 43 477,00 грн по взаємовідносинам з ТОВ «Хімрезерв-Миколаїв ЛТД».

Не погодившись з позицією контролюючого органу, позивач звернувся до суду.

Судом встановлено, що за договором поставки №27/11/17 від 27.11.2017 р. у листопаді 2017 року ТОВ «Прогрес-2010» придбало у ТОВ «Фабія-К» склобанки 0,25 л. то66 з кришкою у кількості 2 000,00 шт. на суму 9 912 грн, у тому числі ПДВ - 1 652,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №РН-0000437 від 28.11.2017 р. та податковою накладною від 28.11.2017 р. №195.

З огляду на п.3.1 зазначеного Договору постачальник поставляє товар на умовах: склад покупця.

Оплату вартості товару придбаного у ТОВ «Фабія-К» здійснено позивачем у безготівковому порядку, що підтверджується платіжним дорученням №2957 від 01.12.2017 р.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що ТОВ «Прогрес-2010» здійснює виробництво фарб, лаків і подібної продукції, друкарської фарби та мастик.

Судом першої інстанції в якості свідка було допитано начальника матеріально-технічного забезпечення ТОВ «Прогрес-2010» ОСОБА_1 , яка пояснила, що тара скляна - баночка 0,25 л. використовується для фасування продукції призначеної для лабораторних випробувань. Свідок показала, що одну із закупок баночок робили у ТОВ «Фабія-К», яку знайшли через Інтренет, усі домовленості здійснювалися за телефоном з менеджером. Свідок повідомила, що доставку придбаного товару здійснював постачальник за власні кошти. Також свідок зазначила, що одночасно із товаром було передано оригінали рахунку-фактури, видаткової та податкової накладної. Окрім того, свідок пояснила, що здійснювала перевірку контрагента на предмет його реєстрації платником ПДВ, жодних сумнівів ТОВ «Фабія-К» не викликало.

Відповідно до показань допитаного судом першої інстанції в якості свідка ОСОБА_2 , (головний бухгалтер ТОВ «Прогрес-2010»), за господарською операцією з ТОВ «Фабія-К» до бухгалтерії надійшли первинні документи на підставі яких вона оприбуткувала товар, оплатила придбаний товар та сформувала податковий кредит.

Перевіркою встановлено, що за вказаною господарською операцією ТОВ «Прогрес-2010» оприбутковано запаси по рахунку 221 «Малоцінні та швидкозношувані предмети» на суму 8 260,00 грн, проведено оплату за придбані запаси у сумі 9 912,00 грн та відображено ПДВ у складі податкового кредиту у сумі 1 652,00 грн.

За результатами перевірки податковий орган дійшов висновку, що ТОВ «Прогрес-2010» відображено у податковій звітності операції, які фактично не відбулися, а відображені тільки на первинних документах, неправомірно оформлених ТОВ «Фабія-К» (у подальшому ТОВ «Бафаір»), що не дає права платнику податків на формування складу податкового кредиту за відсутності фактичного здійснення операцій з придбання склобанки 0,25то66 з кришкою саме у цього постачальника. Такі висновки ґрунтуються на тому, що за результатами перевірки, аналізу баз даних та наявної інформації встановлено ознаки нереальності здійснення господарських операцій ТОВ «Бафаір» (попередня назва ТОВ «Фабія-К»): відсутній рух активів, зобов`язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції; відсутність законного (легального) джерела походження придбаного товару, відображеного як реалізованого контрагенту-покупцю ТОВ «Прогрес-2010», що свідчить про порушення податкового законодавства та залучення суб`єкта до схеми формування штучного податкового кредиту для покупців; підміна товарних позицій. Так, проведеним аналізом встановлено, що ТОВ «Бафаір» (попередня назва ТОВ «Фабія-К») не імпортувало склобанки 0,25то66 з кришкою; не являється виробником такого товару; в ЄРПН з моменту реєстрації підприємства платником ПДВ (01.11.2016 р.) відсутні зареєстровані податкові на придбання відповідного товару чи послуг по його виготовленню. Окрім того, аналізом наявної в ГУ ДФС у Кіровоградській області інформації встановлено, що ОУ Маріупольської ОДП ГУ ДФС у Донецькій області (інформація від 21.09.2017 р. №27307/8/05-19-21-4) засвідчено факт відсутності ТОВ «Бафаір» за податковою адресою (м. Маріуполь, пр. Миру, 69) та зафіксовано, що за вказаною адресою відсутнє облаштування робочих місць комп`ютерною технікою, із вказаної адреси не здійснюється щоденне управління фінансово-господарською діяльністю підприємства, співробітники та керівництво не відвідують свої робочі місця, відсутня вивіска з назвою підприємства.

В той жде час, відповідачем не заперечувався факт наявності вказаного товару на підприємстві.

Надаючи оцінку доводам сторін та дослідженим під час розгляду справи доказам, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність реальності господарської операції ТОВ «Прогрес-2010» з ТОВ «Фабія-К» та зміну майнового стану ТОВ «Прогрес-2010» внаслідок такої господарської операції.

У лютому 2017 року ТОВ «Прогрес-2010» придбало у ТОВ «Піка Комерс» електродвигун АИММ 132 М4 У3 11/1500 л/фл на суму 13 020,00 грн, у тому числі ПДВ - 2 170,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №162 від 27.02.2017 р. та податковою накладною від 20.02.2017 р. №253

Оплату вартості електродвигуна придбаного у ТОВ «Піка Комерс» здійснено позивачем на підставі рахунку-фактури №162 від 16.02.2017 р. у безготівковому порядку, що підтверджується платіжним дорученням №333 від 20.02.2017 р.

Відповідно до акта приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів №ВН-162 від 01.03.2017 р. електродвигун АИММ 132 М У3 11/1500 л/фл передано до цеху №3 водорозчинних акрилових фарб та введений в експлуатацію на 10-літровий погружний млин цеху №3.

Позивачем до суду до матеріалів справи надано роздруковані фотознімки придбаного двигуна.

Судом першої інстанції в якості свідка допитаний головний енергетик ТОВ «Прогрес-2010» ОСОБА_3 який пояснив, що одержав від керівництво завдання на ремонт погружного млина придбаного в некомплекті, у зв`язку з чим потрібен був відповідний електродвигун. Свідок зазначив, що необхідний двигун знайшов через Інтернет у ТОВ «Піка Комерс», його було доставило на підприємство. Свідок вказав, що придбаний електродвигун встановлено на погружний млин, розміщений у цеху №3, дільниця №2.

Свідок ОСОБА_2 , головний бухгалтер ТОВ «Прогрес-2010», підтвердила факт придбання електродвигуна у ТОВ «Піка Комерс» та пояснила, що придбаний електродвигун встановлено погружний млин, який використовується для виробництва фарби.

Перевіркою встановлено, що за вказаною господарською операцією ТОВ «Прогрес-2010» проведено оплату за запаси в розмірі 13 020,00 грн, оприбутковано виробничі запаси по рахунку 207 «Запасні частини» на суму 10 850,00 грн та відображено ПДВ у складі податкового кредиту у сумі 2 170,00 грн.

За результатами перевірки податковий орган дійшов висновку про безоплатне отримання товару, з огляду на нереальність придбання ТОВ «Прогрес-2010» електродвигуна АИММ 132 М4 У3 11/1500 л/фл саме у ТОВ «Піка Комерс» та неправомірність документального оформлення взаємовідносин, що фактично не здійснювалися. Такі висновки ґрунтуються на фактично не підтвердженій можливості здійснення ТОВ «Піка Комерс» господарських операцій з ідентифікованим товаром (Електродвигун АИММ 132 М4 У3 11/1500 л/фл), у зв`язку з відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг та/або реального задекларованого виробництва, що свідчить про відсутність можливості виконання взятих на себе зобов`язань з реалізації товару для ТОВ «Прогрес-2010».

Проте відповідачем не доведено безоплатне отримання товару за вказаною господарською операцією. Натомість, платіжним дорученням №333 від 20.07.2017 підтверджується факт оплати ТОВ «Прогрес-2010» за вказаний товар.

За вказаних обставин на підставі досліджених доказів суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про реальність вказаної господарської операції та зміну майнового стану ТОВ «Прогрес-2010» внаслідок такої господарської операції.

У період з вересня 2016 року по грудень 2016 року за заявками-договорами ТОВ «Білдінг Трейд ЛТД» надавало ТОВ «Прогрес-2010» послуги із перевезення вантажів автотранспортом, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), товарно-транспортними накладними та податковими накладними.

Позивачем надано до суду видаткові накладні за якими поставлявся товар, придбаний ТОВ «Нова лінія», ТОВ «Епіцентр К, ТОВ «Хімрезерв-Запоріжжя», ОСОБА_4 , ТОВ «Хімрезерв-Запоріжжя», ТОВ «Профарба», ТОВ «Універсалбудсервіс», ТОВ «Хімрезерв-Дніпро», ТОВ «Хімбудрезерв», ТОВ «Хімрезерв-Житомир», ФОП ОСОБА_5 , ТОВ «Хім Пром Постач», ТОВ «Радікал», ТОВ «Хімрезерв-Черкаси ЛТД», ТОВ «Зеп-Електро», ТОВ «Львівхім», ПП «Юр-Трансавто», ТОВ «Хімрезерв-Львів», ФОП ОСОБА_6 , ТОВ «Торгова група Арс-Кераміка», ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ДП «Київський бронетанковий завод», ТОВ «Хамелеон Трейд», ОСОБА_10 , ПрАТ «Нова лінія», ТОВ «Фарба Трейд», ТОВ «Агротек», ТОВ «Емаль Плюс», ФОП ОСОБА_11 , ТОВ «Піко», ТОВ «Хімрезерв Волинь», ОСОБА_12 , ПП «Маляр Луцьк», ПП «Декс», ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ТОВ «Будівельний двір», ФОП ОСОБА_15 , ФОП ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ТОВ «Ягуар-ТД», ТОВ «ТК-Терра», ОСОБА_18 , ТОВ «Хімрезерв-Полтава», ОСОБА_19 , ПрАТ «Акта», ТОВ «Аурумбуд», ТОВ «Хімрезерв-Вінниця», ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», ФОП ОСОБА_20 , ТОВ Торгівельно-сервісний центр «Хамелеон», ПП «Торговий дім «Європромторг», ТОВ «Маляр», ПП «Буд Контора», ТОВ «Укрпромсвіт», ТОВ «Хімрезерв-Хмельницький», ТОВ «Хімрезерв-Харків», ТОВ «Голосієво», ОСОБА_21 , ТОВ «Соломон плюс», ФОП ОСОБА_22 , ФОП ОСОБА_23 , ТОВ «ЗАТ Ініціатива», ФОП ОСОБА_24 , ТОВ Будівельна Гільдія «Капітал».

Оплату вартості послуг наданих ТОВ «Білдінг Трейд ЛТД» здійснено позивачем у безготівковому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями.

В акті перевірки №16/11-28-14-02/37168270 від 11.02.2019 р. податковим органом зазначено про: невідповідність назви автомобільного перевізника зазначеного в товарно-транспортній накладній з назвою виконавця послуги відповідно до акта здачі-прийняття робіт та назвою постачальника послуги згідно податкової накладної (акт здачі-прийняття робіт від 27.09.2016 р. №Б-00000001, податкова накладна від 27.09.2016 р. №32 та товарно-транспортна накладна від 23.09.2016 р. №ПГ-0005948); невідповідність номерного знаку транспортного засобу та прізвища водія, зазначених у товарно-транспортних накладних з відповідними даними, відображеними в актах здачі-прийняття робіт та податкових накладних (акти здачі прийняття робіт від 13.10.2016 р. №Б-00000029, , від 31.10.2016 р. №Б-00000044, від 03.11.2016 р. №Б-00000050, податкові накладні від 13.10.2016 р. №21, від 31.10.2016 р. №60, від 03.11.2016 р. №5, товарно-транспортні накладні від 21.09.2016 р. №ПГ-0005804, від 24.10.2016 р. №ПГ-0006601, від 12.10.2016 р. №ПГ-0006139); невідповідність пункту розвантаження, зазначеного в товарно-транспортній накладній з маршрутом, відображеним в актах здачі-прийняття робіт та податкових накладних (акти здачі прийняття-робіт від 27.09.2016 р. №Б-00000002, від 06.10.2016 р. №Б-00000015, від 11.10.2016 р. №Б-00000019, від 25.10.2016 р. №Б-00000039, від 30.11.2016 р. №Б-00000083, податкові накладні від 27.09.2016 р. №33, від 06.10.2016 р. №80, від 11.10.2016 р. №11, від 25.10.2016 р. №40, від 30.11.2016 р. №72, товарно-транспортні накладні від 26.09.2016 р. №ПГ-0005993, від 05.10.2016 р. №ПГ-0006196, від 10.10.2016 р. №ПГ-0006302, від 24.10.2016 р. №ПГ-0006323, від 30.11.2016 р. №ПГ-0007285); не заповнення графи «Пункт розвантаження» у товарно-транспортних накладних від 28.09.2016 р. №ПГ-0005973, від 17.10.2016 р. №ПГ-0006355, від 30.11.2016 №ПГ-0007368, від 05.10.2016 р. №ПГ-0006195.

У листопаді 2016 року за заявкою-договором №ПГ-0000187 від 07.11.2016 р. ТОВ «Норд Вест ЛТД» надало ТОВ «Прогрес-2010» послугу із перевезення вантажів автотранспортом, що підтверджується актом №Н-00000001 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 14.11.2016 р., товарно-транспортними накладними та податковою накладною від 14.11.2016 р. №3.

Позивачем надано до суду видаткові накладні за якими поставлявся товар, придбаний ТОВ «Профарба», ТОВ «Універсалбудсервіс», ТОВ «Фарба Трейд», ТОВ «Емаль Плюс», ТОВ «Піко».

Оплату вартості послуг наданих ТОВ «Норд Вест ЛТД» здійснено позивачем у безготівковому порядку, що підтверджується платіжним дорученням №2840 від 16.12.2016 р.

В акті перевірки №16/11-28-14-02/37168270 від 11.02.2019 р. податковим органом зазначено про: невідповідність пункту розвантаження, зазначеного в ТТН з маршрутом, відображеним в акті здачі-прийняття робіт та податковій накладній; одним водієм одним транспортним засобом протягом одного дня (07.11.2016 р.) перевезення хімічної продукції здійснювалося декілька разів до пунктів розвантаження, які знаходяться у різних областях, а саме по маршруту з м. Кіровограда до Дніпропетровської областей.

У період з 2016 року по березень 2016 року за заявками-договорами ТОВ Компанія «Інвест-Альянс» надавало ТОВ «Прогрес-2010» послуги із перевезення вантажів автотранспортом, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), товарно-транспортними накладними та податковими.

Позивачем надано до суду видаткові накладні за якими поставлявся товар, придбаний ТОВ «Хімрезерв-Черкаси ЛТД», ТОВ «Градекс», ПрАТ «Акта»,

ОСОБА_18 , ТОВ «Фарба Трейд», ТОВ «Хімрезерв-Дніпро», ПП «Торговий дім «Європромторг»,

ФОП ОСОБА_11 , ТОВ «Піко», ТОВ «Емаль Плюс», ТОВ «Оланд Сторм», ОСОБА_25 , ТОВ «Хімрезерв-Вінниця», ПрАТ «Нова лінія», ТОВ «Епіцентр К», ТОВ «Радікал», ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ПП «Юр-Трансавто», ФОП ОСОБА_31 , ТОВ «Голосієво», ТОВ «Хімрезерв-Львів», ТОВ «Хімрезерв-Запоріжжя», ОСОБА_12 , ТОВ «Хімбудрезерв», ТОВ Торговельно-сервісний центр «Хамелеон», ПП «Маляр Луцьк», ПП «Декс», ТОВ «Хімрезерв Волинь», ОСОБА_10 , ОСОБА_32 , ПП «Мередіан Буд», ТОВ «Трім Стар», ТОВ «Ягуар-ТД», ФОП ОСОБА_33 , ТОВ «Універсалбудсервіс», ТОВ «Профарба», ДП Логістична компанія «Ексім-Юніверс», ОСОБА_26 , ТОВ «Хімрезерв-Хмельницький», ОСОБА_34 , ТОВ «Укрпромсвіт», ФОП ОСОБА_35 ,ТОВ «Маляр», ФОП ОСОБА_23 , ТОВ «Міракс-Плюс», ФОП ОСОБА_36 , ПП «Буд Контора». ОСОБА_37 .

Оплату вартості послуг наданих ТОВ Компанія «Інвест-Альянс» здійснено позивачем у безготівковому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями.

В акті перевірки №16/11-28-14-02/37168270 від 11.02.2019 р. контролюючим органом зазначено про: невідповідність пункту розвантаження, зазначеного в ТТН з маршрутом, відображеним в актах здачі-прийняття робіт та податкових накладних (акти здачі-прийняття робіт від 26.01.2016 р. №26, від 02.02.2016 р. №59, податкова накладна від 26.01.2016 р. №26, 02.02.2016 р. №14 та товарно-транспортна накладна від 25.01.2016 р. №ПР-0000007, від 01.02.2016 р. №ПР-0000292); не заповнення графи «Пункт розвантаження» у товарно-транспортних накладних ПР-0000051, №ПР-0000186, №ПР-0000194, №ПР-0000190, ПР-0000189, №ПР-0000192, №ПР-0000308, №ПР-0000319, №ПР-0000337, №ПР-0000225, №ПР-0000286, №ПР-0000408, №ПР-0000394, №ПР-0000441, №ПР-0000413, №ПР-0000424, №ПР-0000434, №ПР-0000536, №ПР-0000541, №ПР-0000558.

Колегія суддів, дослідивши встановлені по справі обставини, зазначає наступне.

Так, відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (пп. а) п. 198.1 ст. 198 ПК України).

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з, серед іншого, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з п.138.2 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов`язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Пунктом 138.8 ст. 138 Податкового кодексу України встановлено, що собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов`язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Згідно з п.п.138.10.3 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України витрати на збут, які включають витрати, пов`язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг: а) витрати на пакувальні матеріали для затарювання товарів на складах готової продукції; б) витрати на ремонт тари; в) оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, що забезпечують збут; г) витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів; ґ) витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом; д) витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов`язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона); е) витрати на транспортування, перевалку і страхування товарів, транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки; є) витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування; ж) витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів підприємства; з) інші витрати, пов`язані зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

Відповідно до п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Водночас в силу норм п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХIV (далі - Закон №996-ХIV).

Відповідно до ст. 1 цього Закону первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

За змістом частин 1 та 2 ст. 9 Закону №996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» (852-15), або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У свою чергу, згідно ч. 3 ст. 9 цього Закону інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця.

Зі змісту наведених норм можна дійти висновків про те, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Дані висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладену у постановах від 19.03.2019 року у справі №826/9534/17 та від 26.02.2019 року у справі №826/1536/18.

Факт здійснення реальної господарської операції між позивачем та вищевказаними контрагентами підтверджується відповідними первинними документами, копії яких наявні в матеріалах справи, які відображають зміст та обсяг цих господарських операцій, а також свідчать про зміни в майновому стані позивача, що відбувалися у зв`язку із здійсненням оплати за отриманий товар/послуги.

При цьому в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту розірвання, визнання недійсними чи неукладеними вказаних правочинів. Також відповідачем не було надано належних та допустимих доказів нікчемності означених договорів, безтоварності господарських операцій, відсутності зв`язку укладених угод з господарською діяльністю позивача, а також, що укладені правочини порушують публічний порядок відповідно до ч.2 ст.228 Цивільного кодексу України.

Необхідними умовами для визнання угоди нікчемною в силу вимог ст.228 Цивільного кодексу України є її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних протиправних наслідків. При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Проте, існування відповідних обставин у даній справі податковим органом не доведено.

Зміст укладених позивачем з вказаними контрагентами угод не суперечить актам цивільного законодавства, а відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що зміст цих угод не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов`язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договору або приховування дійсного об`єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

Крім того, колегія суддів зазначає, що не є обов`язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов`язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податку та його безпосереднім контрагентом. Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Навіть у разі якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) і порушив вимоги податкового законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування податку на додану вартість за правочином з таким контрагентом у разі, якщо платник податку виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування, сплатив за виконані товари і послуги і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту.

При цьому жодною нормою законодавства України не передбачається обов`язку платників податків - одержувачів товарів - вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей щодо повноти сплати ними податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників у ланцюгу), перевіряти додержання чи порушення ними законодавчих приписів, а також наявність у цих контрагентів умов для належного здійснення господарської діяльності, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента.

У свою чергу, статтею 61 Конституції України встановлено індивідуальний характер відповідальності, що виявляється і у персональній відповідальності кожного платника податку за ведення податкового обліку.

Крім того, неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб`єкта господарювання за неправомірні дії іншого підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини. Так, в пункті 7.1 рішення у справі «Булвес АД проти Болгарії» Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «...Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Вищенаведений висновок Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив в рішенні у справі «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії», у пункті 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

Згідно зі ст.ст.46-49 Податкового кодексу України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку, при цьому такий платник податків несе самостійну відповідальність за порушення ведення податкового обліку.

Відсутність у контрагента позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Вказана позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.08.2018 справі №1570/4299/12.

Під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства, а тому необхідно встановлення фактів, які б свідчили про узгодженість дій між позивачем та його контрагентами з метою незаконного отримання податкової вигоди або обізнаності позивача з будь-якими протиправними діями контрагентів.

Враховуючи положення частини 2 статті 61 Конституції України щодо індивідуального характеру юридичної відповідальності особи, діюче законодавство України, так само як Податковий кодекс України не передбачає відповідальності у виді донарахування податкових зобов`язань, застосування штрафних санкцій або не підтвердження права на податковий кредит на господарюючого суб`єкта за можливі неправомірні дії свого контрагента; окрім того, не передбачає обов`язку або права одного платника податку контролювати показники податкової звітності з податку на додану вартість іншого платника податку, або на господарюючих суб`єктів не покладається обов`язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків.

У податковому праві визнається критерій добросовісності платника податків, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Таким чином, порушення допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, не впливають на права та обов`язки іншого платника податків.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що не можуть бути достатніми для висновку про нереальність господарських операцій аргументи відповідача про не встановлення походження товару за ланцюгом постачальників, оскільки сам по собі факт неможливості контролюючого органу встановити походження товару, не спростовує його фактичної поставки на адресу позивача.

Щодо реальності послуг перевезення.

Відповідно до доводів позивача перевіряючими зроблено висновки виходячи з кількості товарно-транспортних накладних, виданих вантажовідправником в один день, однак кількість товарно-транспортних накладних відповідає кількості вантажоодержувачів, а не кількості здійснених перевезень. При цьому представник позивача наголосила на тому, що вантаж формується для вантажоодержувачів, розташованих по одному маршруту руху (поточному напрямку руху) перевізника, а в деяких випадках розвантаження товару здійснювалося за однією адресою для декількох вантажоодержувачів.

Відповідно до пояснень головного бухгалтера ТОВ «Прогрес-2010» заявки-договори направлялися логістами, одним автомобілем доставлявся вантаж різним покупцям, а товарно-транспортні накладні виписувалися на кожного покупця. Товарно-транспортні накладні з відмітками про одержання товару додавалися до відповідного акта здачі-прийняття робіт і за фактом виконаних робіт проводилася оплата. Також свідок пояснила, що під час перевірки перевіряючими не задавалися питання щодо перевезень одним водієм продукції протягом одного дня декілька разів.

Дослідивши первинні документи за господарськими операціями ТОВ «Прогрес-2010» судом встановлено, що у заявках-договорах вказувалися місце навантаження та місця розвантаження товару. В одній заявці-договорі могло бути зазначено декілька пунктів розвантаження, відносно кожного з яких виписувалася товарно-транспортна накладна. Водночас, за однією заявкою-договором складався один акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) та виписувалася одна податкова накладна.

Таким чином за однією заявкою водієм виконувався один рейс за одним маршрутом в одному напрямку.

Крім того, як правильно зазначено судом першої інстанції, певні недоліки оформлення первинних документів самі по собі не свідчать про відсутність господарських операцій, оскільки з аналізу відповідних документів у їх системному зв`язку можливо встановити зміст та обсяг господарської операції.

Надані документи та пояснення представників позивача, а також допитані судом свідки, в сукупності свідчать про повне підтвердження реального характеру здійснення господарської діяльності.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем не доведено та не встановлено судом, що між позивачем та зазначеними вище контрагентами мали місце узгоджені дії, спрямовані на безпідставне отримання податкової вигоди та, що позивач був обізнаним з приводу дійсного стану їх правосуб`єктності.

При цьому, судом встановлено та не заперечується відповідачем, що на момент укладення угод та вчинення господарських операцій контрагенти позивача були зареєстровані як юридичні особи та як платники податку на додану вартість, відтак перепон з приводу укладення, а також виконання господарських договорів з ним у позивача не було.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «Прогрес-2010» видано та зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні:

- №653 від 22.08.2016 р. на суму 3 981,96 грн, у тому числі ПДВ - 663,66 грн за взаємовідносинами з ТОВ «Хімрезерв-Кіровоград»;

- №752 від 29.08.2016 р. на суму 3 981,96 грн, у тому числі ПДВ - 663,66 грн за взаємовідносинами з ТОВ «Хімрезерв-Кіровоград»;

- №31 від 11.07.2017 р. на суму 7 282,08 грн, у тому числі ПДВ - 1 213,68 грн за взаємовідносинами з ТОВ «Хімрезерв-Кіровоград»;

- №6 від 12.07.2017 р. на суму 7 282,08 грн, у тому числі ПДВ - 1 213,68 грн за взаємовідносинами з ТОВ «Хімрезерв-Кіровоград»;

- №31 від 03.10.2017 р. на суму 12 069,00 грн, у тому числі ПДВ - 2 011,50 грн за взаємовідносинами з ПП «Буд Контора»;

- №31 від 02.10.2017 р. на суму 12 069,00 грн, у тому числі ПДВ - 2 011,50 грн за взаємовідносинами з ПП «Буд Контора».

При цьому до податкових зобов`язань віднесено суми лише за податковими накладними №653 від 22.08.2016 р., №31 від 11.07.2017 р. та №31 від 03.10.2017 р. Натомість, податкове зобов`язання за податковими накладними №752 від 29.08.2016 р., №6 від 12.07.2017 р., №31 від 02.10.2017 р. не формувалося.

Окрім того, ТОВ «Прогрес-2010» видано розрахунки коригування до податкових накладних, а саме:

- розрахунок коригування №31 від 31.01.2017 р. до податкової накладної №752 від 29.08.2016 р. по взаємовідносинам з ТОВ «Хімрезерв-Кіровоград» відповідно до якого зменшено суми за податковою накладною, у тому числі в частині ПДВ на -663,66 грн;

- розрахунок коригування №28 від 01.08.2017 р. до податкової накладної №6 від 12.07.2017 р. по взаємовідносинам з ТОВ «Хімрезерв-Кіровоград» відповідно до якого зменшено суми за податковою накладною, у тому числі в частині ПДВ на -1 213,68 грн;

- розрахунок коригування №22 від 31.01.2018 р. до податкової накладної №31 від 02.10.2017 р. по взаємовідносинам з ПП «Буд Контора» відповідно до якого зменшено суми за податковою накладною, у тому числі в частині ПДВ на -2 011,50 грн (а.с.151, Т.1).

ТОВ «Прогрес-2010» відповідно до зазначених розрахунків коригувань відображено у рядку 7 «Коригування» додатку №1 до декларацій з ПДВ за січень 2017 року, серпень 2017 року та січень 2018 року суми ПДВ за податковими накладними №752 від 29.08.2016 р. (663,66 грн), №6 від 12.07.2017 р. (1 213,68 грн), №31 від 02.10.2017 р. (2 011,50 грн).

Згідно з п.192.1 ст.192 Податкового кодексу України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних: постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації; отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Підпунктом 192.1.1 пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України визначено, якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок;

б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв`язку з отриманням таких товарів/послуг.

Постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Оскільки суми зобов`язань за податковими накладними №752 від 29.08.2016 р., №6 від 12.07.2017 р., №31 від 02.10.2017 р. позивачем не декларувалися, колегія суддів погоджується з висновком суду прешої інстанції стосовно того, що відсутні підстави для зменшення податкових зобов`язань на підставі рахунків коригувань до таких податкових накладних.

Також перевіркою встановлено, що ТОВ «Прогрес-2010» в порушення вимог пп.192.1.1 п.192.1 ст.192 Податкового кодексу України проводилися розрахунки коригування на зменшення податкового зобов`язання відповідно до не зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунків коригувань на загальну суму 11 177,71 грн, у тому числі 3 921,72 грн по взаємовідносинах з ТОВ «Песета», 6 265,89 грн по взаємовідносинах з ТОВ «Епіцентр К», 699,00 грн. по взаємовідносинах з ПП «Мередіан Буд» та 291,00 грн. по взаємовідносинах з ДП «Київський бронетанковий завод».

Так, ТОВ «Прогрес-2010» у травні 2016 року виписало та зареєструвало в ЄРПН відносно ТОВ «Песета» податкові накладні на загальну суму 298 855,27 грн, у тому числі ПДВ - 49 809,21 грн, серед яких і податкову накладну №563 від 26.05.2016 р. на суму 23 530,32 грн, у тому числі ПДВ - 3 921,72 грн. ТОВ «Прогрес-2010» задекларовано 49 809,21 грн. у складі податкового зобов`язання за травень 2016 року (додаток №5 до декларації з ПДВ за травень 2016 року від 16.06.2016 р. №), а ТОВ «Песета» задекларовано 49 809,23 грн у складі податкового кредиту за травень 2016 року (додаток №5 до декларації з ПДВ за травень 2016 року від 17.06.2016 р. №. У червні 2016 року ТОВ «Прогрес-2010» зменшило податкове зобов`язання по операціях з ТОВ «Песета» на суму 3 921,72 грн. по рядку 7 декларації з ПДВ від 20.07.2016 р. № (додаток №1 «Розрахунок коригування сум податку на додану вартість» від 20.07.2016 р. №), без реєстрації розрахунку коригування в ЄРПН.

Відповідно до доводів позивача 26.05.2016 р. ТОВ «Прогрес-2010» помилково виписано податкову накладну №563 на суму 23 530,22, у тому числі ПДВ - 3 921,72 грн. (отримувач - ТОВ «Песета»), яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 26.05.2016 р. за № та задекларовано податкові зобов`язання за травень 2016 року. 01.06.2016 р. ТОВ «Прогрес-2010» виписано розрахунок коригування №4 до податкової накладної №563 від 26.05.2016 р. та відправлено на реєстрацію покупцю. Представник позивача вказує, що ТОВ «Песета» відмовилося від реєстрації рахунку коригування, з огляду на те, що у травні 2016 року суму за податковою накладною №563 від 26.05.2016 р. не віднесено до складу податкового кредиту.

З огляду на зміст п.192.1 ст.192 Податкового кодексу України розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних: отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

При цьому, заважаючи на приписи пп.192.1.1 п.192.1 ст.192 Податкового кодексу України постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Оскільки розрахунок коригування №4 від 01.06.2016 р. до податкової накладної №563 від 26.05.2016 р. не зареєстрований в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не заперечується сторонами, то у ТОВ «Прогрес-2010» не виникло права на зменшення податкових зобов`язань з податку на додану вартість у розмірі 3 921,72 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «Песета».

Скаржником не надано доказів порушення ТОВ «Прогрес-2010» вимог пп.192.1.1 п.192.1 ст.192 Податкового кодексу України за взаємовідносинами з ПП «Мередіан Буд», ТОВ «Епіцентр К» та ДП «Київський бронетанковий завод».

Відповідно суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що під час розгляду справи не знайшов підтвердження факт порушення позивачем вимог пп.192.1.1 п.192.1 ст.192 Податкового кодексу України щодо проведення розрахунків коригування на зменшення податкового зобов`язання відповідно до не зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунків коригувань по взаємовідносинах з ПП «Мередіан Буд», ТОВ «Епіцентр К» та ДП «Київський бронетанковий завод»

Перевіркою також встановлено, що за вантажно-митною декларацією №UA100110/2018/309905 від 14.04.2018 р. ТОВ «Прогрес-2010» ввезено від Іноземного унітарного підприємства Диском емаль на основі складних поліефірів, алкідну в органічному розчиннику для антикорозійного захисту «Alpina Direkt auf Rost», арт. - 200 кг, упаковану в 8 металевих відрах, не призначену для продажу, призначену для тестування зразків продукції, не в аерозольній упаковці, вартістю 33 565,18 грн, при розмитненні якої сплачено ввізне мито в сумі 2 181,74 грн. та ПДВ у сумі 7 149,38 грн. У бухгалтерському обліку підприємства емаль не оприбуткована та не відображена у регістрах бухгалтерського обліку.

ПДВ сплачений за ВМД включено до складу податкового кредиту податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2018 р. Оскільки для перевірки не надано первинних документів щодо використання емалі на основі складних поліефірів, алкідну в органічному розчиннику для антикорозійного захисту «Alpina Direkt auf Rost» у господарській діяльності (відсутні акти списання/тестування, тощо) контролюючий орган дійшов висновку про заниження ТОВ «Прогрес-2010» податкового зобов`язання за квітень 2018 року на суму 7 149,00 грн, чим порушено вимоги п.189.1 ст.189, абз.«г» п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України.

Позивачем заперечено факт включення до складу ПДВ за квітень 2018 р. суми ПДВ за №UA100110/2018/309905 від 14.04.2018 р.

Так, у декларації з податку на додану вартість за квітень 2018 року ТОВ «Прогрес-2010» включено податковий кредит в сумі 78 495,00 грн. по ввезених на митну територію України товарах, необоротних активах на підставі ВМД №UA901010/2018/002893, №UA901010/2018/003151 та №UA901010/2018/003814.

Згідно до пояснень представника позивача, що підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем, емаль алкідна в органічному розчиннику для антикорозійного захисту «Alpina Direkt auf Rost» на безоплатній основі була поставлена ТОВ «Прогрес-2010» для тестування рецептури фарби з метою подальшого використання у виробництві готової лакофарбової продукції.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що під час розгляду справи не підтверджено факт заниження ТОВ «Прогрес-2010» податкового зобов`язання за квітень 2018 року на суму 7 149,00 грн.

Щодо уцінки запасів.

Перевіркою встановлено, що у перевіряємому періоді ТОВ «Прогрес-2010» здійснено уцінку запасів та списано їх з балансу на рахунку 949 «Інші операційні витрати» за статтею витрат «Втрати від знецінення запасів» на загальну суму без ПДВ 40 127,20 грн., при цьому на рахунках бухгалтерського обліку уцінка запасів відображена не як зменшення їх вартості, а як повне списання з балансу у кількісному та вартісному вираженні та ПДВ при цьому не нараховувалося.

Також перевіркою встановлено, що вищенаведені запаси придбавалися у постачальників з податком на додану вартість, який був відображений ТОВ «Прогрес-2010» у складі податкового кредиту у звітних періодах під час їх придбання. Згідно з даними бухгалтерського обліку по рахунках 949 «Інші операційні витрати», 201 «Сировина та матеріали», 25 «Напівфабрикати», 281 «Товари» списані запаси не використані в оподатковуваних операціях або в господарській діяльності ТОВ «Прогрес-2010».

На думку ГУ ДФС у Кіровоградській області, ТОВ «Прогрес-2010» внаслідок порушення вимог п.189.1 ст.189, абз.«г» п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України занижено податкове зобов`язання на загальну суму 8 026,00 грн.

Відповідно до позиції позивача, що підтверджені матеріалами справи, про те що ТОВ «Прогрес-2010» здійснюється нарахування ПДВ при списанні товарно-матеріальних цінностей, які не використовуються у виробничих цілях. Так, списана продукція перероблялася та була задіяна в господарській діяльності ТОВ «Прогрес-2010», списані розчинники використовуються для змивання обладнання, а фарба невеликими частинами додається при виготовленні нової продукції, такий товар оприбутковувався по рахунку 718.

Доказів протилежного відповідачем не надано.

На підтвердження наведеної позиції позивачем до суду надано висновки Групи стандартизації, сертифікації та контролю якості продукції ТОВ «Прогрес-2010» №6 від 10.03.2016 р., №16 від 11.05.2016 р., №29 від 12.08.2016 р., №44 від 06.10.2016 р., №11 від 06.03.2017 р., №48 від 07.08.2017 р, №53 від 14.11.2017 р., №1 від 11.01.2018 р., №15 від 26.03.2018 р., №25 від 28.05.2018 р., №26 від 25.06.2018 р.. №27 від 28.08.2018 р.; акти списання товарно-матеріальних цінностей №41 від 14.03.2016 р., №101 від 12.05.2016 р, №181 від 12.08.2016 р., №241 від 11.10.2016 р., №44 від 23.03.2017 р., №159 від 14.08.2017 р., №225 від 21.11.2017 р., №6 від 12.01.2018 р., №32 від 27.03.2018 р., №81 від 29.05.2018 р.. №103 від 26.06.2018 р.. №146 від 29.08.2018 р.; накладні на внутрішнє переміщення ТМЦ зі складу до виробничої дільниці №05/04 від 05.04.2016 р., №06/04 від 06.04.2016 р., №07/04 від 07.04.2016 р., №01/08 від 01.08.2016 р., №02/08 від 02.08.2016 р., №03/08 від 03.08.2016 р., №05/09 від 05.09.2016 р., №06/09 від 06.09.2016 р., №01/12 від 01.12.2016 р., №02/12 від 02.12.2016 р., №15/03 від 15.03.2017 р., №16/03 від 16.03.2017 р., №11/09 від 11.09.2017 р., №12/09 від 12.09.2017 р. №13/09 від 13.09.2017 р., №01/12 від 01.12.2017 р., №16/01 від 16.01.2018 р., №26/04 від 26.04.2018 р., №01/06 від 01.06.2018 р.. №01/08 від 01.08.2018 р.. №04/09 від 04.09.2018 р. , №05/09 від 05.09.2018 р.; службові записки начальника виробничої дільниці - цеху №1 про використання отриманих неліквідних ТМЦ у виробничих цілях від 27.05.2016 р., від 29.08.2016 р., від 29.09.2016 р., від 22.09.2016 р., від 28.04.2017 р., від 27.09.2017 р., від 27.02.2018 р., від 29.05.2018 р., від 29.06.2018 р.. від 30.08.2018 р., від 28.09.2018 р.; службові записки головного інженера про використання отриманих неліквідних ТМЦ у виробничих цілях (ремонтно-господарські потреби) від 30.05.2016 р., від 31.08.2016 р., від 30.09.2016 р., від 23.12.2016 р., від 27.04.2017 р., від 25.09.2017 р., від 27.12.2017 р., від 30.05.2018 р., від 29.06.2018 р. від 28.09.2018 р.; службові записки начальника виробничої дільниці- цеху №5 про використання отриманих неліквідних ТМЦ у виробничих цілях від 01.06.2016 р., від 30.08.2016 р., від 30.09.2016 р., від 23.12.2016 р., від 28.04.2017 р., від 26.09.2017 р., від 27.12.2017 р., від 28.02.2018 р., від 29.05.2018 р. від 29.06.2018 р..

На підставі досліджених доказів суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що наданими до матеріалів справи доказами позивачем доведено, що товарно-матеріальні цінності, списані з рахунку 949 «Інші операційні витрати» у подальшому використовувалися у господарській діяльності ТОВ «Прогрес-2010», а тому відсутні підстави для нарахування податкового зобов`язання відповідно до абз.«г» п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «Прогрес-2010» у вересні 2016 році здійснило списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів у загальній сумі 191 137,49 грн., а саме дебіторську заборгованість: ДПРЗ-1 УДСНС України у Кіровоградській області в розмірі 3 424,51 грн, ТОВ «Хімрезерв-Луганськ» - 144 236,07 грн та ТОВ «Хімрезерв-Миколаїв ЛТД» - 43 476,91 грн. Дані витрати відображено у рядку 2180 «Інші операційні втрати Звітів про фінансові результати (Звітів про сукупний дохід) за ІІІ квартал 2016 року та 2016 рік.

За даними перевірки встановлено, що відповідно до наказу про облікову політику підприємства від 01.01.2016 р. №001 ТОВ «Прогрес-2010» повинні використовуватися такі принципи, методи і процедури для ведення бухгалтерського обліку, складання та подання фінансової звітності, зокрема: Суми резерву сумнівних боргів формувати виходячи з платоспроможності окремих (конкретних) дебіторів. Створити резерви в бухгалтерському обліку по мірі виникнення зобов`язань, які з великою часткою ймовірності можуть виникнути в майбутньому. Однак, у перевіряємому періоді ТОВ «Прогрес-2010» не формувало резерв сумнівних боргів та не використовувало рахунок 38 «Резерв сумнівних боргів».

Контролюючим органом зазначено, що ТОВ «Прогрес-2010 не відображало збільшення фінансового результату на суму витрат від списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів у розмірі 191 137,49 грн, у зв`язку з чим занизило різниці, на які збільшується фінансовий результат на суму витрат від списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів по рядку 2.1.3 додатка Р1 до рядка 01 РІ податкової декларації з податку на прибуток, чим порушило вимоги пп.139.2.1 п.139.2 ст.139 Податкового кодексу України.

З матеріалів справи слідує, що ТОВ «Прогрес-2010» резерв сумнівних боргів не нараховував, оскільки має укладені та діючі договори страхування фінансових ризиків, які перевіряючими досліджувалися.

Також відповідно до доводів позивача згідно фінансової звітності за 2016 рік збиток склав 13 683 367,23 грн, але в декларації на прибуток за 2016 рік ТОВ «Прогрес-2010» відображено збиток 13 083 367,00 грн, тобто підприємством за 2016 рік вже зменшено збиток в податковій декларації з податку на прибуток за 2016 рік на 600 000,00 грн, чим збільшено фінансовий результат до оподаткування на 600 000,00 грн.

З огляду пп.139.2.1 п.139.2 ст.139 Податкового кодексу України фінансовий результат до оподаткування збільшується: на суму витрат на формування резерву сумнівних боргів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму витрат від списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів.

Відповідно до Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2016 рік сукупний дохід ТОВ «Прогрес-2010» становив -13 684 000,00 грн.

У податковій декларації з податку на прибуток підприємств за 2016 рік ТОВ «Прогрес-2010» задекларовано фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності відповідно о національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності у розмірі -13 083 367,00 грн .

Зважаючи на те, що позивачем у задекларовано податковій декларації з податку на прибуток підприємств за 2016 рік від`ємне значення фінансового результату на 600 000,00 грн від фінансового результату відображеного у Звіті про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2016 рік, то не відображення збільшення фінансового результату на суму витрат від списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів у розмірі 191 137,49 грн, не призвело до заниження різниці, на яку збільшується фінансовий результат.

За викладених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про не підтвердження факту заниження позивачем різниці, на яку збільшується фінансовий результат на суму витрат від списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів у розмірі 191 138,00 грн.

Враховуючи встановлені фактичні обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №2 від 27.02.2019 , яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Прогрес-2010» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 97 738,00 грн, у тому числі 78 190,00 грн за податковими зобов`язаннями та 19 548,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями, в частині 70 378,00 грн за податковими зобов`язаннями та 17 595,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями; №2 від 27.02.2019, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Прогрес-2010» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 175,00 грн; №2 від 27.02.2019, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Прогрес-2010» зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 580 746,00 грн, в частині 515 617,00 грн.

Так, само правильними є висновки щодо наявності підстав для скасування податкового повідомлення-рішення №2 від 27.02.2019 р. про застосування штрафу у розмірі 6 588,98 грн на підставі ст.1201 Податкового кодексу України у зв`язку з порушенням граничних термінів реєстрації податкових накладних, які ТОВ «Прогрес-2010», оскільки під час розгляду справи не знайшли підтвердження факти заниження ТОВ «Прогрес-2010» податкових зобов`язань на суму 7 149,38 грн. та на суму 8 026,00 грн., з підстав наведених вище, то відсутні підстави для застосування штрафу у розмірі 6 588,98 грн на підставі ст.120-1 Податкового кодексу України.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров