Справа № 500/462/21
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/462/21

26 травня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позов обґрунтовано тим, що на примусовому виконанні у Збаразькому міжрайонному відділі державної виконавчої служби Південно - Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ) перебувало виконавче провадження № 54825663 з примусового виконання виконавчого напису за № 6758 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанку» боргу у розмірі 509626 грн. 90 коп., з яких: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15000,00 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 123887,00 грн.; заборгованості з комісії у розмірі 8100, 00 грн.; заборгованості з пені 3670839,64 грн.; витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800 грн.

Заборгованість за вищевказаним рішенням погашена в повному обсязі.

21.10.2020 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 50957,28 грн. у виконавчому провадженні ВП№54825663. 30.10.2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63454745 з виконання постанови №54825663 від 21.10.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 50957,28 грн. виконавчого збору.

Позивач стверджує, що державний виконавець не стягував у примусовому порядку суму, зазначену у вказаному виконавчому документі, а також кошти з депозитного рахунку виконавчої служби на користь стягувачів не перераховувались, отже у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у спірній постанові.

Відтак позивач вважає дії головного державного виконавця Плавінської І.В. щодо винесення постанов про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у сумі 50957,28 грн. ВП№54825663 від 21.10.2020 року та про відкриття виконавчого провадження ВП№63454745 від 30.10.2020 року з виконання постанови №54825663 від 21.10.2020 року неправомірними, а постанови про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору від 21.10.2020 року та про відкриття виконавчого провадження ВП№63454745 від 30.10.2020 року протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

08 лютого 2021 року ухвалою суду було залишено без руху позовну заяву та надано час для усунення недоліків, шляхом подання до Тернопільського окружного адміністративного суду копій доданих до позовної заяви належним чином засвідчених доказів, що підтверджують дані обставини справи у двох примірниках; сплати судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп. на належний рахунок та подання до суду належних доказів такої сплати або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

23 лютого 2021 року позивачем подано заяву про усунення недоліків, а саме долучено до матеріалів справи оригінал квитанції № 0.0..1 від 12.02.2021 на суму 908,00 грн. та копії документів.

Ухвалою від 02.03.2021 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 25.03.2021. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

30.10.2020 державним виконавцем у відповідності до вимог ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» розпочато виконавче провадження № 63454745 щодо стягнення із ОСОБА_1 50957,28 грн. виконавчого збору.

Згідно ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

А тому відповідач просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 21.04.2021 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 29.04.2021 о 09:30 год.

29 квітня 2021 року судом відкладено розгляд справи на 26.05.2021 о 09:45 год.

В судове засідання 26.05.2021 представник відповідача не прибув, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неприбуття представника до суду відповідач не повідомив.

Представник позивача в судове засідання також не прибув, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно п.1 ч.3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду клопотання сторін у справі в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши адміністративну справу, вивчивши зміст відзиву на позов, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

На примусовому виконанні у Збаразькому міжрайонному відділі державної виконавчої служби Південно - Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ) перебувало виконавче провадження № 54825663 з примусового виконання виконавчого напису за № 6758 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанку» боргу у розмірі 509626 грн. 90 коп., з яких: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15000,00 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 123887,00 грн.; заборгованості з комісії у розмірі 8100,00 грн.; заборгованості з пені 3670839,64 грн.; витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800 грн.

Головним державним виконавцем 04 жовтня 2017 року керуючись ст.3,4,24,25,26,27 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

02 жовтня 2020 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду за №1 до кредитного договору №TEK0SE00000469 від 26.10.2007.

Згідно умов п.1.1.1. даної Додаткової Угоди вбачається, що сторони узгодили про зменшення заборгованості в частині заборгованості по сплаті відсотків на 141241,53 грн., по сплаті комісії на 4950,00 грн., пені на 676812,93 грн. Вказані суми за рішенням Банку прощені.

Відповідно до п.1.1.2 Додаткової Угоди встановлено на дату підписання цієї Додаткової Угоди заборгованість за Договором у розмірі 30000,00 грн., що складає заборгованість за основним боргом 15000,00 грн., відсотками 15000,00 грн., комісії 00 грн., пені 00 грн.

19.10.2020 представник АТ КБ «Приватбанк» листом повідомив начальника Збаразького МР ВДВС Південно-Західного МУМЮ (м.Івано-Франківськ) про те, що в Збаразькому міжрайонному відділі державної виконавчої служби Південно - Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) знаходиться виконавче провадження за № 54825663 з примусового виконання виконавчого напису за № 6758 від 05.07.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанку» 509626 грн. 90 коп. боргу.

Заборгованість за вищевказаним рішенням погашена в повному обсязі.

21.10.2020 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№54825663, якою припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Крім того, пунктом 2.1. постанову про стягнення виконавчого збору постановлено винести в окремому виконавчому провадженні.

Так, 21.10.2020 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 50957,28 грн. у виконавчому провадженні ВП№54825663. 30.10.2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63454745 з виконання постанови №54825663 від 21.10.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 50957,28 грн. виконавчого збору.

Відтак, з матеріалів виконавчого провадження №54825663 вбачається, що державним виконавцем не здійснено будь-яких дій з примусового виконання виконавчого напису за №6758 від 05.07.2017 року про стягнення з позивача на користь стягувана 509626 грн. 90 коп. боргу.

Отже, суд вважає, що оскільки фактично за виконавчим написом не стягнуто кошти та не повернуто майно, у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення з боржника виконавчого збору, визначеного у постанові від 21.10.2020 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 50957,28 грн. в межах виконавчого провадження №54825663, а тому постанови про стягнення виконавчого збору та відкриття виконавчого провадження підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Не погоджуючись із постановою про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у сумі 50957,28 грн. ВП№54825663 від 21.10.2020 року та про відкриття виконавчого провадження ВП№63454745 від 30.10.2020 року з виконання постанови №54825663 від 21.10.2020 року, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначав Закон України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 (далі - Закон № 606-ХІV).

Відповідно до статті 1 Закон № 606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом частини першої статті 11 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною другою статті 17 Закону № 606-ХІV виконавчі листи, що видаються судами, підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Частиною другою статті 25 Закону № 606-ХІV встановлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові (частина п`ята статті 25 Закону № 606-ХІV).

Згідно з частиною першою статті 27 Закону № 606-ХІV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються (частина третя статті 27 Закону № 606-ХІV).

Відповідно до статті 32 Закону № 606-ХІV заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Приписами частини першої статті 28 Закону № 606-ХІV визначено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, стягнення виконавчого збору, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, відшкодування витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, і стягнення штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону, а також у разі виконання рішень у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (частина друга статті 28 Закону № 606-ХІV).

За змістом положень частини п`ятої статті 28 Закону № 606-ХІV у разі якщо стягнутої з боржника суми недостатньо для задоволення в повному обсязі вимог стягувача, виконавчий збір сплачується пропорційно до стягнутої суми.

Отже, основною вимогою статті 28 Закону № 606-ХІV (яка регулює питання стягнення виконавчого збору) було винесення постанови про стягнення виконавчого збору після завершення строку, наданого для добровільного виконання, та встановлення, що рішення боржником у добровільному порядку не виконано.

Разом з тим, самостійне виконання боржником рішення суду після початку його примусового виконання, а також в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 цього Закону, не звільняють боржника від стягнення виконавчого збору згідно з частиною першою статті 28 Закону № 606-ХІV .

З положень Закону № 606-ХІV слідує, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору є окремим виконавчим документом, який приймається державним виконавцем у разі невиконання рішення у строк, встановлений для його добровільного виконання.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі Інструкція, в редакції що діяла на час винесення оскаржуваної постанови про стягнення з боржника виконавчого збору).

Відповідно до пункту 3.7 розділу ІІІ «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» Інструкції стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 28 Закону.

Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до початку його примусового виконання, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником самостійно.

При наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Виходячи зі змісту наведених вище приписів Інструкції, постанова про стягнення виконавчого збору виноситься державним виконавцем на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення.

З матеріалів виконавчого провадження №54825663 вбачається, що на депозитний рахунок Збаразького міжрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) не надходили будь-які кошти з приводу примусового виконання виконавчого напису за №6758 від 05.07.2017 року.

Крім того, державним виконавцем не було вчинено будь-яких дій з приводу примусового виконання виконавчого напису за №6758 від 05.07.2017 року, зокрема стягнення суми боргу з ОСОБА_1 на депозитний рахунок Збаразького міжрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).

Більше того, 02 жовтня 2020 року між АТ КБ «Приватбанк» та позивачем укладено додаткову угоду за №1 до кредитного договору №TEK0SE00000469 від 26.10.2007р. Згідно умов якої встановлено, що сторони узгодили про зменшення заборгованості в частині заборгованості по сплаті відсотків на 141241,53 грн., по сплаті комісії на 4950,00 грн., пені на 676812,93 грн. Вказані суми за рішенням Банку прощені.

Крім того, встановлено на дату підписання цієї Додаткової Угоди заборгованість за Договором у розмірі 30000,00 грн., що складає заборгованість за основним боргом 15000,00 грн., відсотками 15000,00 грн., комісії 0,0 грн., пені 0,0 грн. Заборгованість за вищевказаним рішенням погашена позивачем в повному обсязі, що також підтверджується листом ПАТ КБ «Приватбанк» від 19.10.2020 року.

Аналізуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що будь-яких дій щодо сплати боргу через Збаразький МР ВДВС Південно-Західного МУМЮ (м.Івано-Франківськ) ОСОБА_1 не здійснював, оскільки сплачував борг безпосередньо на рахунки АТ КБ «Приватбанк», державним виконавцем не вчинялись будь-які дії з фактичного виконання виконавчого напису за №6758 від 05.07.2017 року, а тому відсутні будь-які законні підстави щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору ВП№54825663 від 21.10.2020 року та його стягнення у розмірі 50957,28 грн.

Крім цього, державний виконавець не стягував у примусовому порядку суму, зазначену у вказаному виконавчому документі, а також кошти з депозитного рахунку виконавчої служби на користь стягувачів не перераховувались, отже у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у спірній постанові. Дана позиція узгоджується із позицією Верховного Суду постанова від 11 березня 2020 року по справі № 2540/3203/18.

Отже, виконавчий збір в розмірі 50957,28 грн і сплачена реальна сума боргу в розмірі 30000 грн не є співрозмірним.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконане, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом України у постанові від 06.07.2015 у справі № 6-785цс15 та підтримана Верховним Судом у постанові від 14.11.2018 у справі №815/1632/16.

Таким чином, передумовами для стягнення виконавчого збору з боржника є невиконання боржником рішення добровільно в установлений для цього строк, а також вчинення державним виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання рішення. Тобто для стягнення виконавчого збору з боржника державний виконавець повинен вчинити виконавчі дії, а не тільки винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої-другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності оскаржуваного рішення, не спростував обґрунтування позовних вимог позивачем, на надав на неодноразові вимоги суду матеріалів виконавчого провадження, в межах якого виносилася оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору.

Відтак, враховуючи факт відсутності вчинення з боку державного виконавця виконавчих дій та заходів з примусового виконання виконавчого листа, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з позивача виконавчого збору .

Отже, постанови ВП№54825663 від 21.10.2020 року та про відкриття виконавчого провадження ВП№63454745 від 30.10.2020 року з виконання постанови №54825663 від 21.10.2020 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена позивачем відповідно до квитанції № 0.0..1 від 12.02.2021 на суму 908,00 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Плавінської І.В. щодо винесення постанов про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у сумі 50957,28 грн. ВП№54825663 від 21.10.2020 року та про відкриття виконавчого провадження ВП№63454745 від 30.10.2020 року з виконання постанови №54825663 від 21.10.2020 року.

Визнати протиправними та скасувати постанови про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у сумі 50957,28 грн. ВП№54825663 від 21.10.2020 року та про відкриття виконавчого провадження ВП№63454745 від 30.10.2020 року з виконання постанови №54825663 від 21.10.2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 травня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: с. Лопушне,Лановецький район, Тернопільська область,47433 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Збаразький міжрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження/місце проживання: вул. Шолома Алейхема, 19,м. Збараж,Збаразький район, Тернопільська область,47302 код ЄДРПОУ/РНОКПП 40342612);

третя особа:

- Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (місцезнаходження/місце проживання: вул. Грушевського, 1д,м. Київ 1,01001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14360570) .

Головуючий суддя Подлісна І.М.