Справа № 447/683/21
Суддя: Головатий А. П.
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/447/8/21
Справа №447/683/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

26.05.2021 Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Венгер Л.М.,

розглянув у м. Миколаїв Львівської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною.

Процесуальні дії у справі.

Провадження у справі відкрито судом 18.03.2021 на підставі позовної заяви ОСОБА_1 , у якій він просить суд визнати протиправною бездіяльність Миколаївського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні №45688982 та зобов`язати відповідача вчинити у виконавчому провадженні №45688982 встановлений Законом України «Про виконавче провадження» порядок примусового виконання судового рішення в повному об`ємі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує на те, що у провадженні Миколаївського РВ ДВС знаходиться виконавче провадження №45688982, що відкрита 03.12.2014 за виконавчим листом виданим 10.11.2014 Миколаївським районним судом Львівської області у справі №2а-534/11. Позивач зазначає, що вказаним виконавчим листом у справі №2а-534/11 Миколаївським районним судом зобов`язано боржника управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Львівської області здійснити перерахунок виплату пенсії. Виконавче провадження №45688982 є діючим досі. Позивач зазначив, що станом на 15.03.2021 жодних виконавчих дій не провадилося, сьомий рік не отримує призначений рішенням суду перерахунок пенсії. Відтак, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 18.03.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до Миколаївського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання.

01.04.2021 позивач подав до суду заяву про зміну позовних вимог, у якій просив такі зменшити та залишити в силі вимогу щодо визнання бездіяльності Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції протиправною.

01.04.2021 суд ухвалив зменшити позовні вимоги позивача та відкласти судове засідання, у зв`язку з неявкою відповідача.

21.04.2021 до суду надійшов відзив, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки виконання рішення суду було утруднено у зв`язку з реорганізацією Управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Львівської області. Крім цього, 29.03.2021 державним виконавцем винесена постанова про передачу виконавчого провадження до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 20-26).

23.04.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просив задоволити позов, оскільки відзив не містить спростування доводів щодо бездіяльності та не відповідає суті позову (а.с. 28-29).

У судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач 26.05.2021 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав і просив такі задоволити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення розгляду справи, що стверджується розпискою, яка міститься у матеріалах справи (а.с. 19).

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи.

Суд встановив:

10.11.2014 Миколаївським районним судом Львівської області видано виконавчий лист №2-а-534/11, яким зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Львівської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком починаючи з 25.04.2011 виходячи із розміру заробітної плати за період роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, що включає північну надбавку, з врахуванням при обчисленні пенсії середньомісячної заробітної плати за річний обліковий період підсумованого робочого часу за періоди роботи по вахтовому методу з 11.06.1999 по 30.04.2002, з 17.03.2003 по 16.12.2007, з 25.01.2008 по 18.12.2008, з 13.02.2009 по 05.10.2010, в також зарахувати до страхового стажу як повний місяць неповний місяць роботи ОСОБА_1 в жовтні 2010 року (а.с. 6).

Постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 17.02.2015 у справі №447/238/15-а скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №45688982 від 09.02.2015 з примусового виконання виконавчого листа №2а-534/11 від 10.11.2014 (а.с. 7-8).

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області у справі №447/1589/19 від 04.02.2019 визнано протиправними та скасовано постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП №45688982 від 01.06.2018 та ВП №52677858 від 01.06.2018 (а.с. 9).

Оцінка суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», примусовому виконанню підлягають, зокрема, виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст. 3 вказаного Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Виконавчий лист Миколаївського районного суду Львівської області №2а-534/11 від 10.11.2014 є підставою для відкриття виконавчого провадження №45688982. Вказані виконавчі листи видані на підставі та на виконання рішень суду.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною 2 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналогічними за змістом є норми Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802.

Із наведеного вбачається, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має дотримуватись чіткого алгоритму дій, який встановлений Законом України «Про виконавче провадження».

Як вже зазначалось судом, 04.02.2019 рішенням Миколаївського районного суду Львівської області у справі №447/1589/18 скасовано постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №45688982 та ВП №52677858 від 01.06.2018, оскільки державним виконавцем не було перевірено виконання боржником рішення суду.

Суд приходить висновку, що відповідач після скасування зазначених вище постанов про закінчення виконавчих проваджень, повинен був вчинити вичерпний перелік дій, які передбачені, зокрема, ст. 63 та ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Суду не було представлено матеріалів виконавчого провадження, однак, у відзиві (а.с. 20-26) представником відповідача наведено дії, які вчиняв державний виконавець, що у свою чергу стверджує доведеність та обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідачем, всупереч вищенаведеним положенням ЗУ «Про виконавче провадження», не вчинялися виконавчі дії, спрямовані на виконання рішення суду. Крім цього, представником відповідача не долучено до справи достатніх доказів, які б давали суду підстави вважати, що такі ним здійснювались належним чином та у порядку передбаченим законодавством.

Згідно з ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд прийшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 6, 9, 73-76, 90, 242, 244, 245, 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

позов задоволити.

Визнати бездіяльність Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні №45688982 протиправною.

Стягнути з Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Миколаївський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: вул. Шептицького, 9, м. Миколаїв, Львівська область, 81600, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 35048088.

Повний текст рішення складено 26.05.2021.

Суддя Головатий А.П.