Справа № 440/2610/21
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/2610/21
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

24 березня 2021 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України (надалі також - відповідач), відповідно до якої просить:

визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду, матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасникам війни № 1/XІІ/ХVІІ/1 у від 19.01.2021, яким було відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій;

зобов`язати комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасникам війни повторно розглянути звернення ОСОБА_1 та прийняти рішення про надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїм вимог позивач зазначає, що на підставі наказу керівника антитерористичного центру СБУ від 06.04.2014 № 33/55т, від 08.04.2014 33/75т, від 26.05.2014 № 33/201т, наказів МВС України від 02.09.2014 № 1751 о/с дек, УМВС України в Полтавській області від 07.10.2014 № 481 о/с дек, витяг із наказу першого керівника АТЦ при СБУ ( по стройовій частині) від 14.11.2014 № 69 посвідчення про відрядження № 361. книги розстановки нарядів суб`єктів боротьби з тероризмом антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей заведеного загону УМВС України в Полтавській області від 10.10.2014 № 1438 він брав участь в АТО. З посиланням на положення пункту 19 статті 6 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пунктів 2, 4 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413, позивач вважає протиправним оскаржуване рішення та просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі відкрито. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

27 квітня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача наполягав на відмові у задоволенні позову у повному обсязі. Наголошував, що оспорюваним рішенням позивачу було відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій, оскільки на розгляд Комісії не було надано будь-яких доказів (документів), що підтверджували б виконання завдань антитерористичної операції. За твердженням відповідача, наказ про перебування позивача у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, не є доказом щодо його безпосереднього залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення. Лише Антитерористичний центр при Службі безпеки України може надати належні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення. Виконання працівником міліції своїх службових обов`язків в районі проведення АТО, але не пов`язаних із заходами з протидії терористичної діяльності, не є підставою вважати, що цей працівник персонально та безпосередньо залучався до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення. Окремо наголосив стосовно неспівмірності заявленої суми витрат на правову допомогу /а.с. 45-47/.

Позивач своїм правом на надання відповіді на відзив не скористався.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Судом з рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.07.2020 у справі № 440/2154/20 встановлено, що під час проходження служби в органах внутрішніх справ України майора міліції ОСОБА_1 начальника СБЗПТЛ Полтавського МУ, наказом МВС України від 02.09.2014 № 1751 о/с дск з 03.07.2015 строком на 30 діб відряджено до ГУМВС України у Луганській області та зони проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях.

На підставі наказу УМВС України в Полтавській області від 07.10.2014 № 481 о/с дск майор міліції ОСОБА_1 начальник сектору БЗПТЛ Полтавського МУ, з 09.10.2014 строком на тридцять діб був відряджений до ГУМВС України в Харківській області та зони проведення антитерористичної операції з метою належного виконання завдань, визначених Законом України Про боротьбу з тероризмом та організації заходів щодо встановлення осіб, причетних до вчинення тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень, у т.ч. проти державності, а також забезпечення діяльності фільтраційних пунктів і блокпостів на території Харківської області.

На виконання вказаного наказу, позивачу видано посвідчення про відрядження від 07.10.2014 № 361, згідно з яким термін відрядження становив 30 днів з 09.10.2014 до 07.11.2014, і яким ОСОБА_1 відряджено до Харківської області та зони АТО на територію Донецької та Луганської областей.

Наказом першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 14.11.2014 № 69 майора міліції ОСОБА_1 начальника сектору боротьби зі злочинами пов`язаними з торгівлею людьми Полтавського МУ УМВС України в Полтавській області, визнано таким, який у період із 09.10.2014 по 07.11.2014 перебував у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередньо участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпечення її проведення, з метою виконання службових завдань.

07.11.2014 Ізюмським міськвідділом ГУМВС України в Харківській області видано ОСОБА_1 довідку про його безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

14.04.2017 ГУ НП в Полтавській області видано ОСОБА_1 довідку про його безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

В подальшому, подані ОСОБА_2 документи, необхідні для надання статусу учасника бойових дій (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413), були опрацьовані в управлінні кадрового забезпечення та надіслані на розгляд уповноваженої комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни.

Комісією Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни розглянуто матеріали щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та 10 липня 2017 року прийнято рішення №2/V/XVІІ/3 від 10 липня 2017 року про відмову у наданні статусу учасника бойових дій.

У вказаному рішенні зазначено наступні підстави для його прийняття:

1. Абзац 3 пункту 4 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413;

2. Пункти 2, 4 розділу ІІ Положення про комісію МВС з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.08.2016 № 868, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 20.09.2016 за № 1271/29401.

Не погоджуюсь із такою відмовою та вважаючи своє право на отримання статусу учасника бойових дій порушеним, позивач звернувся до суду із позовом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.07.2020 у справі № 440/2154/20 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601, ), Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, 36000, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни від 10 липня 2017 року №2/V/XVII/3 про відмову в наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 . Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути документи щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, з урахуванням висновків суду. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок) /а.с. 12-19/.

На виконання такого рішення суду Комісією Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни розглянуто матеріали щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та 19 січня 2021 року прийнято рішення №1/ХІІ/VІІ/1 про відмову у наданні статусу учасника бойових дій /а.с. 20/.

У вказаному рішенні зазначено наступні підстави для його прийняття:

1. Пункт 4 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення;

2. Пункт 2 Розділу II Положення про комісію МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 травня 2019 року № 395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України віл 07 червня 2019 року за № 588/33559.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ (далі також - Закон № 3551-ХІІ) учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Відповідно до пункту 19 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій, зокрема, визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, а також працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у порядку, встановленому законодавством.

Механізм надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 19 частини першої статті 6 Закону, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413, якою затверджений Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (далі - Порядок № 413).

Пунктом 4 Порядку №413 закріплено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення: витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення; для осіб, які залучалися до проведення антитерористичної операції на строк менше ніж 30 календарних днів, - документи, зазначені в абзаці другому цього пункту, витяги з бойових наказів, бойових розпоряджень, бойових донесень (журналів бойових дій, оперативних завдань), які підтверджують факт безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, проведення розвідувальних заходів; для осіб, які проходять службу (працюють) у військових частинах (органах, підрозділах), установах та організаціях або на підприємствах, які постійно дислокуються чи розташовані безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції, - витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 серпня 2016 року № 868, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 вересня 2016 року за № 1271/29401, затверджено Положення про комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни (далі - Положення № 868).

Положення № 868 визначає основні функції, завдання, повноваження та склад комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни державних службовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України та працівників територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України, інших осіб, визначених чинним законодавством (далі - працівники МВС), а також організацію її роботи (пункт 1 розділу І «Загальні положення» Положення № 868).

Пунктом 2 розділу І «Загальні положення» Положення № 868 визначено, що Комісія Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни (далі - Комісія) утворюється в апараті МВС наказом МВС з метою реалізації заходів, пов`язаних із наданням статусу учасника бойових дій, учасника війни працівникам МВС (тут і надалі посилання на норми Положення № 868 наводяться в редакції, чинній до 02 липня 2019 року).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ «Основні завдання та права Комісії» Положення № 868 основними завданнями Комісії є вивчення документів та прийняття рішення щодо надання працівникам МВС статусу учасника бойових дій, розгляд питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до пунктів 6 і 13 статті 9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Пунктом 2 розділу ІІ «Основні завдання та права Комісії» Положення № 868 закріплено, що з метою забезпечення виконання покладених на неї завдань Комісія має право:

1) вивчати довідки, документи та інші докази, надіслані керівниками структурних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України та керівниками територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України, іншими особами, визначеними чинним законодавством (далі - керівники підрозділів), чи подані особисто;

2) заслуховувати у разі потреби працівників МВС, свідків, представників органів державної влади, громадських організацій, рад ветеранів;

3) подавати на розгляд міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (далі - міжвідомча комісія), документи зі спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання;

4) брати до уваги докази, пропозиції та рекомендації комісій, створених в центральних органах виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністерство внутрішніх справ України, під час вивчення матеріалів щодо надання статусу учасника війни працівникам МВС;

5) повертати документи керівникам підрозділів для подальшого доопрацювання;

6) приймати рішення про відмову в наданні статусу учасника бойових дій, учасника війни;

7) приймати рішення про позбавлення статусу учасника бойових дій, учасника війни;

8) повторно розглядати за рішенням Міністра внутрішніх справ України (особи, яка виконує його обов`язки) питання про надання статусу учасника бойових дій, учасника війни особам, яким було відмовлено в наданні такого статусу раніше.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Основні завдання та права Комісії» Положення № 868 Комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій, учасника війни у разі: відсутності документів, що містять достатні підтвердні докази і є підставою для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни; надання недостовірних даних про осіб, зазначених у пункті 1 розділу І цього Положення; виявлення факту підроблення документів, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни; наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції.

Рішення Комісії може бути оскаржено у судовому порядку (пункт 7 розділу ІІ «Основні завдання та права Комісії» Положення № 868).

Розділом ІІІ Положення № 868 визначені особливості надання працівникам МВС статусу учасника бойових дій, учасника війни за участь в антитерористичній операції.

Так, пунктом 1 розділу ІІІ «Особливості надання працівникам МВС статусу учасника бойових дій, учасника війни за участь в антитерористичній операції» Положення № 868 регламентовано, що Комісія приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій на підставі документів про:

1) безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення;

2) направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції;

3) перебування у районах проведення антитерористичної операції з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.

Підтвердними документами для прийняття рішення про надання статусу учасника бойових дій є витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення (пункт 2 розділу ІІІ «Особливості надання працівникам МВС статусу учасника бойових дій, учасника війни за участь в антитерористичній операції» Положення № 868).

Комісія приймає рішення щодо надання статусу учасника війни на підставі документів про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України), а також документів про направлення (прибуття) у відрядження для безпосередньої участі в антитерористичній операції в районах її проведення (витяги з наказів, розпоряджень, посвідчень про відрядження, книг нарядів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень) (пункт 3 розділу ІІІ «Особливості надання працівникам МВС статусу учасника бойових дій, учасника війни за участь в антитерористичній операції» Положення № 868).

Відповідно до абзацу першого пункту 4 розділу ІІІ «Особливості надання працівникам МВС статусу учасника бойових дій, учасника війни за участь в антитерористичній операції» Положення № 868 для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни керівники підрозділів, у підпорядкуванні яких працівники МВС проходили службу чи працювали, у місячний строк після завершення виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України) зобов`язані подати на розгляд Комісії довідки за формою згідно з додатком 1 до Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413, та документи, зазначені в пунктах 1-3 цього розділу, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни. У разі якщо місце постійної дислокації підрозділу або установи, закладу знаходиться безпосередньо в районі проведення антитерористичної операції, керівники підрозділів подають документи на розгляд Комісії в місячний строк після призначення державних службовців, працівників МВС на відповідні посади.

Згідно з абзацом першим пункту 1 розділу V «Організація роботи Комісії» Положення № 868 формою роботи Комісії є засідання, що проводяться не рідше одного разу на місяць (за наявності документів для розгляду).

Результати засідання Комісії оформлюються протоколом не пізніше 3 робочих днів з дня його проведення. Протокол підписується головою Комісії, його заступником, секретарем та всіма членами Комісії, які брали участь у засіданні. На підставі протоколу Комісією готується рішення про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни працівників МВС за формою, наведеною у додатку до цього Положення, підписується головою (його заступником) і секретарем Комісії та скріплюється гербовою печаткою Міністерства внутрішніх справ України (пункт 4 розділу V «Організація роботи Комісії» Положення № 868).

Матеріали, на підставі яких Комісія прийняла рішення, зберігаються в Міністерстві внутрішніх справ України відповідно до чинного законодавства (пункт 7 розділу V «Організація роботи Комісії» Положення № 868).

Частиною першою статті 13 Закону України від 20 березня 2003 року № 638-IV «Про боротьбу з тероризмом» (далі - Закон № 638-IV) визначено, що при проведенні антитерористичної операції використовуються сили і засоби (особовий склад, спеціалісти, зброя, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) суб`єктів боротьби з тероризмом, а також підприємств, установ, організацій, які залучаються до участі в антитерористичній операції, в порядку, визначеному згідно з Положенням, зазначеним у частині другій статті 12 цього Закону. Покриття витрат та відшкодування збитків, що виникли у зв`язку із проведенням антитерористичної операції, здійснюються згідно з законодавством (тут і надалі посилання на норми Закону № 638-IV наводяться в редакції, чинній на час перебування позивача в районах проведення антитерористичної операції).

За рішенням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із керівництвом відповідних суб`єктів боротьби з тероризмом, до широкомасштабних, складних антитерористичних операцій у районі їх проведення залучаються та використовуються сили та засоби (особовий склад та спеціалісти окремих підрозділів, військових частин, зброя, бойова техніка, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України, Збройних Сил України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону, та органів охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, Управління державної охорони України (частина друга статті 13 Закону № 638-IV).

Працівники правоохоронних органів, військовослужбовці та інші особи, які залучаються до антитерористичної операції, на час її проведення підпорядковуються керівнику оперативного штабу (частина третя статті 13 Закону № 638-IV).

Системний аналіз вищенаведених правових норм дозволяє дійти висновку про те, що підставою для надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, є довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цінності України за формою згідно з додатком 1 до Порядку № 413 та відповідні документальні підтвердження вказаного, якими згідно з абзацом другим пункту 4 Порядку № 413 та пунктом 2 Положення № 868 є документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення.

Суд зазначає, що зарахування позивача до складу осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичної операції, не свідчить про виконання позивачем конкретних завдань, пов`язаних з його безпосередньою участю в проведенні антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей.

Так, зокрема, витягом з Наказу Першого заступника керівника АТЦ при СБУ від 14.11.2014 №69 підтверджено лише, що позивач перебував у службовому відрядженні у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових завдань /а.с. 21/.

Натомість доказів про залучення позивача до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення позивачем не надано.

Також, посилання позивача на витяг з наказу Управління Міністерства внутрішніх справ у Полтавській області від 07.10.2014 № 481 о/с дск "Про відрядження працівників УМВС України в Полтавській області для участі в проведенні антитерористичної операції", довідка Головного управління Національної поліції в Полтавській області про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 14.04.2017 № 1533/115/01/12-2017; посвідчення про відрядження № 361, видане ОСОБА_1 не свідчать про те, що він у період часу з 31.07.2014 по 28.05.2015 брав безпосередню участь в АТО, оскільки такий період часу є загальним періодом, що визначає участь позивача в проведенні антитерористичної операції.

Натомість однією з обов`язкових умов для визнання особи такою, що бере безпосередню фактичну участь у відповідних заходах в АТО, є перебування такої особи у підпорядкуванні (виконання завдань) керівництва штабу АТО. Така фактична участь осіб в Антитерористичній операції має бути підтверджена відповідними наказами командира штабу АТО.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 квітня 2021 року у справі № 360/2336/19 (адміністративне провадження № К/9901/35272/19).

Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В межах розгляду даної справи судом не встановлено обставин, що підтверджують перебування позивача у підпорядкуванні керівництва штабу АТО у спірний у цій справі період часу та свідчать про безпосередню участь у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з цим, як визначено частиною першою цієї статті, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд враховує, що позивачем у ході судового розгляду справи не надано належних та допустимих доказів, що свідчили б про протиправність рішення відповідача.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, а оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень є правомірним, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити повністю.

З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення відповідачем судових витрат, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10, м.Київ, 01601, ідентифікаційний код 00032684) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Г.Ясиновський