Справа № 243/440/21
Суддя: Ушенко С.В.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 р. Справа№243/440/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Ушенка С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3) про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з урахуванням уточнених позовних вимог звернувся до суду з позовом до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення №28 від 05.02.2021 про відмову у перерахунку пенсії, зобов`язання повторно розглянути заяву від 04.02.2021 про перерахунок пенсії із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 05.02.1996 по 17.08.1998 в ПАТ «Укртелеком», з 01.01.2001 по 31.12.2009 підприємницької діяльності у повному обсязі за кожний місяць, та з 01.05.2020 по 31.05.2020.

В обґрунтування позову посилається на те, що перебуває на обліку у відповідача та з 24.12.2020 отримує пенсію у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зазначає, що при призначенні пенсії відповідачем не зараховано до його страхового стажу певні періоди роботи, у зв`язку з чим 04.02.2021 він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії. Рішенням Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №28 від 05.02.2021 йому відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що період з 05.02.1996 по 17.08.1998 не зараховано до страхового стажу, оскільки за цей період є записи у трудовій книжці про звільнення з виправленим номером наказу. Також не зараховано період з 01.01.2001 по 31.12.2003 у зв`язку з відсутністю довідок про сплату страхових внесків за період підприємницької діяльності. Крім того, зазначив, що відповідачем у вказаному рішенні безпідставно не враховано та не зазначено причин незарахування до його трудового стажу періоду з 01.01.2004 по 31.12.2009 та періоду з 01.05.2020 по 31.05.2020 у повному обсязі.

Оскільки, на думку позивача, виправлений номер наказу підприємства у трудовій книжці не може бути підставою для відмови у зарахуванні до його трудового стажу спірного періоду роботи, а здійснюючи підприємницьку діяльність у період з 2001 по 2009 роки ним у повному розмірі сплачено до Пенсійного фонду внески у складі єдиного податку, вважає рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії протиправним і таким, що порушує його соціальні та конституційні права.

Відповідач, не погоджуючись із позовними вимогами, надав до суду відзив, вмотивований тим, що після уточнення даних електронної пенсійної справи, позивачу було зроблено перерахунок пенсії. До страхового стажу зараховано періоди підприємницької діяльності з 03.07.1992 по 31.01.1996, з 01.01.2001 по 31.12.2003, з 01.05.2020 по 31.05.2020. Зазначає, що до загального страхового стажу не враховано періоди роботи з 05.02.1996 по 17.08.1998 в ПАТ «Укртелеком», оскільки в трудовій книжці в підставі запису про звільнення виправлено номер наказу. Крім того, на підставі довідки форми ОК-5 щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу з 01.01.2004 періоди страхового стажу за 2004 - 2009 роки зараховувались пропорційно сплаті страхових внесків. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24.03.2021 вказану позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05.04.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 .

Відповідач в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

04.02.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою № 973 про перерахунок пенсії за віком (а.с.78).

Рішенням відповідача від №28 від 05.02.2021 позивачеві відмовлено у перерахунку пенсії за віком у відповідності до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначено, що період роботи з 05.02.1996 по 17.08.1998 неможливо зарахувати до страхового стажу, оскільки за цей період є записи у трудовій книжці про звільнення з виправленим номером наказу. Також не враховано період 01.01.2001 по 31.12.2003 у зв`язку з відсутністю довідок про сплату внесків за період підприємницької діяльності (а.с. 27).

16.04.2021 позивачу було зроблено перерахунок пенсії. До страхового стажу зараховано періоди підприємницької діяльності з 03.07.1992 по 31.01.1996, з 01.01.2001 по 31.12.2003, з 01.05.2020 по 31.05.2020, загальний страховий стаж позивача, на думку відповідача, склав 36 років 05 місяців 5 днів, що підтверджується Рішенням про перерахунок пенсії у зв`язку з уточненням даних ЕПС від 16.04.2021 № 81 та розрахунком стажу за Формою РС-право (а.с. 88 зворотний бік, 89).

Як вбачається із записів в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 , копія якої наявна в матеріалах справи, останній з 05.02.1996 по 17.08.1998 працював в ПАТ «Укртелеком», в якості електромеханіка електроживлячих установок та інженера електроживлячих установок 2 категорії.

Суд зазначає, що у трудовій книжці відсутні записи щодо діяльності позивача у періоди з 01.01.2001 по 31.12.2009.

Відповідно до розрахунку стажу за Формою РС-право та алгоритму розрахунку пенсії за віком ОСОБА_1 : під час розрахунку стажу позивача, зокрема, враховано період його роботи з 01.01.2001 по 31.12.2003 та з 01.05.2020 по 31.05.2020. Проте, до страхового стажу позивача не зараховано у повному обсязі період з 01.01.2004 по 31.12.2009, та взагалі не зараховано період з 05.02.1996 по 17.08.1998 (а.с. 89-91).

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058).

Згідно ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

В силу ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Також, у відповідності до ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 № 110 (далі - Інструкція № 58) встановлено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 2.6 Інструкції у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 , судом встановлено, що в записі №26 від 17.08.1998 про звільнення позивача за власним бажанням з ПАТ «Укртелеком» в графі «На підставі чого внесено запис (документ, його дата та номер)» номер наказу від 17.08.98 № 66к виправлено, і під ним зроблено допис «Виправленому на 66 вірити».

Суд зауважує, що в даному випадку записи у трудовій книжці виконані акуратно, без дефектів, містять печатки та підписи посадових осіб, при цьому виконання деяких виправлень у трудовій книжці не є тим недоліком, який може мати наслідком порушення конституційного права позивача на пенсійне забезпечення, тому спірний період роботи з 05.02.1996 по 17.08.1998 у ПАТ «Укртелеком» має бути зарахований позивачу до загального страхового стажу.

Такий правовий висновок в повній мірі узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, згідно із яким відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач, виносячи оскаржуване рішення, не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Таким чином, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду з 05.02.1996 по 17.08.1998 у ПАТ «Укртелеком» з підстав заповнення трудової книжки з порушеннями Інструкції.

Що стосується періодів підприємницької діяльності позивача, суд зазначає наступне.

За змістом статті 20 Закону № 1058-ІV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з частиною першою статті 21 Закону № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; органів доходів і зборів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.

Відповідно до частини другої статті 21 Закону № 1058-IV на кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки. Унікальний номер електронної облікової картки формується автоматично шляхом додавання одиниці до останнього наявного унікального номера електронної облікової картки. Порядок та строки впровадження унікальних номерів електронних облікових карток застрахованих осіб, порядок ведення персональних електронних облікових карток визначаються Пенсійним фондом.

Абзацом 5 частини третьої статті 21 Закону № 1058-IV визначено, що відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 Закону № 1058-IV відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом, надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», надання страховим організаціям, що здійснюють страхування довічних пенсій, надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду, обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Підпунктом 1 пункту 3-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV визначено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Згідно з пунктом 1 Указу Президента від 03.07.1998 № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» (далі - Указ № 727/98), який припинив дію з 01 січня 2012 року, установлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких суб`єктів малого підприємництва, зокрема фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Пунктом 2 Указу № 727/98 визначено, що суб`єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Ставка єдиного податку для суб`єктів малого підприємництва - фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць.

Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа, яка сплачує єдиний податок, звільняється від обов`язку нарахування, відрахування та перерахування до державних цільових фондів зборів, пов`язаних з виплатою заробітної плати працівникам, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім`ї.

Згідно з пунктом 6 Указу № 727/98 суб`єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів (обов`язкових платежів), зокрема збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Системний аналіз наведеного вище законодавства дає підстави для висновку, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).

Разом з тим, органи Пенсійного фонду України наділені компетенцією здійснювати перевірку відомостей про особу, зокрема при вирішенні питання щодо наявності правових підстав для призначення їй пенсії і реалізація такого обов`язку покликана забезпечити непорушне конституційне право кожного на пенсійне забезпечення.

У свою чергу, законодавчо визначеною умовою для врахування періоду трудової діяльності особи, яка у проміжок часу з 2000 по 2017 рік займалася підприємницькою діяльністю, до його страхового стажу є сам лише факт сплати ним страхових внесків (єдиного внеску), незалежно від їх розміру.

З огляду на положення Указу № 727/98 фізичні особи-підприємці, які перебували на спрощеній системі оподаткування до 01 січня 2012 року були звільнені від сплати збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки сплачували його у складі єдиного податку. Як наслідок, такі особи звільнялися від обов`язку подання відомостей до Пенсійного фонду України про суми нарахованого прибутку та утриманої з них суми страхового внеску.

Судом встановлено, що згідно з копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців від 26 грудня 2012 року ОСОБА_1 з 14 грудня 2000 року зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с. 30).

Згідно з довідкою форми ОК-5 позивач у період з 2004 по 2009 включно сплачував за себе страхові внески (а.с. 79-81).

Також з цієї довідки судом встановлено, що в період з 2004 по 2009 рік позивач сплачував страхові внески за кодом ставки 8, а в 2009 ще 12.

Згідно з «Довідником кодів типів ставок страхового внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є додатком 1 до «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 05.11.2009 № 26-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2009 за № 1136/17152, який втратив чинність на підставі постанови Пенсійного фонду України від 08.10.2010 № 22-2, код типу ставки страхового внеску 8 відповідає повній назві коду типу ставки страхового збору - Фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - єдиний податок, короткій назві - для ФО - платників єдиного податку;

код типу ставки страхового внеску 12 - повна назва коду типу ставки страхового збору - особи, які на підставі частини третьої статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюють доплату до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою мінімального страхового внеску, коротка назва - особи, які доплачують страхові внески.

Згідно з пунктом 2 постанови Пенсійного фонду України від 03.12.2013 № 25-2 установлено, що облік застрахованих осіб, звіти щодо сум нарахованих внесків та сум нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за періоди до 01 січня 2011 року ведуться відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 10 червня 2004 року № 7-6 «Про затвердження Порядку формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2004 року за № 1000/9599, та постанови правління Пенсійного фонду України від 05 листопада 2009 року № 26-1 «Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2009 року за № 1136/17152.

Таким чином довідкою форми ОК-5 (даними персоніфікованого обліку) підтверджено, що в період 2004-2009 роки позивач перебував на обліку як фізична особа-підприємець, яка обрала спрощену систему оподаткування - єдиний податок.

Отже, вищеописаними доказами, що наявні в пенсійній справі позивача, підтверджено, що позивач у 2004-2009 роках здійснював підприємницьку діяльність на умовах сплати єдиного податку, який ним у вказаному періоді нарахований та сплачений.

Відповідно, судом встановлено, що згідно з підпунктом 1 пункту 3-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV цей період підприємницької діяльності позивача має бути включений до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону повністю, а не пропорційно сплаченим страховим внескам, як це здійснив відповідач при призначенні позивачу пенсії за заявою від 04 лютого 2020 року.

Проте, відповідно до розрахунку стажу за Формою РС-право та алгоритму розрахунку пенсії за віком ОСОБА_1 : під час перерахунку 16.04.2021 стажу позивача, зокрема, враховано період його роботи з 01.01.2001 по 31.12.2003 та з 01.05.2020 по 31.05.2020.

Таким чином, позовні вимоги про зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.01.2001 по 31.12.2003 та з 01.05.2020 по 31.05.2020 втратили свою актуальність та задоволенню не підлягають.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача сталося не тільки внаслідок прийняття відповідачем рішення від 05 лютого 2021 року №28, яким відмовлено позивачу в перерахунку пенсії за його заявою від 04 січня 2021 року, а й вчинення дій щодо невключення до страхового стажу позивача спірних періодів.

Відповідно, з метою відновлення порушених прав позивача, про захист яких він заявляє вимоги, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними вказані дії відповідача.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, суд вважає за можливе покласти судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Як вбачається з матеріалів справи за подання адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір за квитанцією № 0.0..1 від 31.03.2021 у сумі 908,00 грн.

Враховуючи наведене вище, судовий збір у сумі 908,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72-77, 139, 241-246, 255, 263, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3) про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 84122, Донецька обл., м.Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3) щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) періоду його роботи з 05.02.1996 по 17.08.1998 в ПАТ «Укртелеком», з 01.01.2001 по 31.12.2009 підприємницької діяльності у повному обсязі за кожний місяць.

Визнати протиправним та скасувати рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3) №28 від 05.02.2021 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 04.02.2021 про перерахунок пенсії із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 05.02.1996 по 17.08.1998 в ПАТ «Укртелеком», з 01.01.2004 по 31.12.2009 підприємницької діяльності у повному обсязі за кожний місяць.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути зі Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31 травня 2021 року.

Суддя С.В. Ушенко