Справа № 640/1414/21
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

26 травня 2021 року справа №640/1414/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві)
прозобов`язання відповідача розрахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком із розрахунку 41 рік 3 місяці 23 дні страхового стажу та 0,412916 коефіцієнту страхового стажу з 15 листопада 2018 року з нарахуванням компенсації відповідно до статей 1, 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи, що відповідач протиправно штучно занизив страховий стаж позивача при призначенні йому пенсії за віком та здійснив розрахунок пенсії з урахуванням страхового стажу 25 років 10 місяців 9 днів, який за розрахунком згідно денного навчання, записів у трудовій книжці та персоніфікованого обліку форми ОК-5 становить 41 рік 3 місяці 23 дні.

Ухвалою від 28 січня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі №640/1414/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що ним виконано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року по справі №640/9434/19 в межах зобов`язальної частини та позивачу призначена пенсія за віком з урахуванням страхового стажу роботи з 03 січня 1992 року по 03 травня 1994 року та з 06 травня 1997 року по 27 лютого 1998 року, періоди роботи з 01 березня 1998 року зараховані до страхового стажу за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку; пенсія обчислена з урахуванням страхового стажу 25 років 10 місяців 9 днів; до страхового стажу не зараховані періоди роботи згідно записів трудової книжки, оскільки виправлення дати народження на першій сторінці виконане без посилання на номер та дату свідоцтва про народження.

Крім того, відповідач зазначив, що коефіцієнт страхового стажу становить 0,25833, розмір пенсії позивача 2 643, 41 грн.; кошти в сумі 2 643, 41 грн. за листопад поточного року були нараховані на основну відомість на листопад через поштове відділення; кошти в сумі 65 488,35 грн. за період з 08 жовтня 2018 року по 31 жовтня 2020 року нараховані на додаткову відомість на листопад через поштове відділення;

Позивач надав відповідь на відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що предметом спору в справі №640/9434/19 було призначення позивачу пенсії за віком з врахуванням періодів роботи позивача з 03 січня 1992 року по 03 травня 1994 року та з 06 травня 1997 року по 27 лютого 1998 року, інші періоди роботи позивача, зазначені у трудовій книжці відповідачем визнавалися без будь-якого судового підтвердження, але зазначалося, що виправлення дати народження позивача не дає органу пенсійного фонду врахувати стаж роботи, зазначений відповідними записами роботодавця в трудовій книжці; задовольняючи позовні вимоги позивача Окружний адміністративний суду міста Києва від 14 лютого 2020 року по справі №640/9434/19 зазначив, що усі записи в трудовій книжці здійснюються роботодавцем; за змістом зазначеного судового рішення відповідач мав призначити йому пенсію, враховуючи стаж відповідно записів трудової книжки, але ігноруючи висновки суду, врахував лише той період, який був зазначений в рішенні, тобто той період, який відповідач не визнавав за певних причин, не маючи заперечень до інших записів по їх формі та змісту.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 15 листопада 2018 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач листом від 27 березня 2019 року №63629/03 повідомив позивача про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з недостатнім стажем для призначення пенсії та зазначив, що період трудової діяльності згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 не зарахований при обчисленні пенсії, оскільки вбачається виправлення в даті народження.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року у справі №640/9434/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного від 24 вересня 2020 року, дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком визнано протиправними та ГУ ПФУ в м. Києві зобов`язано розглянути по суті питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі його заяви від 15 листопада 2018 року з врахуванням періодів роботи позивача з 03 січня 1992 року по 03 травня 1994 року та з 06 травня 1997 року по 27 лютого 1998 року згідно записів трудової книжки.

Відповідач рішенням №32 від 22 жовтня 2020 року за рішенням суду призначив позивачу пенсію за віком з 08 жовтня 2018 року з урахуванням страхового стажу 25 років 10 місяців 9 днів.

За результатами розгляду заяви позивача від 26 листопада 2020 року відповідач листом від 24 грудня 2020 року №29435-30515/І-02/8-2600/20 повідомив, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року по справі №640/9434/19 ГУ ПФУ в м. Києві зобов`язано розглянути по суті питання щодо призначення пенсії за віком на підставі заяви від 15 листопада 2018 року з врахуванням періодів роботи позивача з 03 січня 1992 року по 03 травня 1994 року та з 06 травня 1997 року по 27 лютого 1998 року згідно записів трудової книжки; рішення суду виконано в межах зобов`язальної частини; пенсія за віком призначена з 08 жовтня 2018 року з урахуванням страхового стажу роботи з 03 січня 1992 року по 03 травня 1994 року та з 06 травня 1997 року по 27 лютого 1998 року, періоди роботи з 01 березня 1998 року зараховані до страхового стажу за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку; пенсія обчислена з урахуванням страхового стажу 25 років 10 місяців 9 днів; до страхового стажу не зараховані періоди роботи згідно записів трудової книжки, оскільки виправлення дати народження на першій сторінці виконане без посилання на номер та дату свідоцтва про народження.

Відповідно до записів в трудовій книжці серія НОМЕР_1 загальний страховий стаж позивача за періоди навчання та роботи з 01 вересня 1975 року по 31 травня 2008 року складає 29 років 9 місяці 01 день, а саме:

- 08 місяців 29 днів - з 30 листопада 1977 року по 27 серпня 1978 року - позивач працював у Бюро впровадження Науково-дослідного інституту будівельних конструкцій Держбуду СРСР (записи №1-2);

- 02 місяці 01 день - з 01 серпня 1981 року по 01 жовтня 1981 року позивач працював у Московському райгастрономторзі (записи №3-4);

- 07 років 01 місяць 01 день -з 01 вересня 1975 року по 01 жовтня 1982 року позивач навчався у Київському інженерно-будівельному інституті (записи №5-6);

- 01 рік 11 місяців 04 дні -з 01 листопада 1982 року по 04 жовтня 1984 року позивач працював у Комбінаті «Київдорзалізобетон» (записи №7-8);

- 07 років 02 місяці 26 днів - з 05 жовтня 1984 року по 30 грудня 1991 року позивач працював у Київському міському СМУ Трест «Укрпобутбудмонтаж» (записи №9-11);

- 02 роки 04 місяці 01 день - з 03 січня 1992 року по 03 травня 1994 року позивач працював в Малому підприємстві - Товаристві з обмеженою відповідальністю «МУК» (записи №12-13);

- 02 роки 04 місяці 01 день - з 04 травня 1994 року по 04 вересня 1996 року позивач працював на Орендному підприємстві «Укрпостачбуд» (записи №14-15);

- 07 місяців 26 днів - з 04 вересня 1996 року по 30 квітня 1997 року позивач працював у відкритому акціонерному товаристві «Укрпостачбуд» (записи №16-17);

- 09 місяців 22 дні - з 06 травня 1997 року по 27 лютого 1998 року позивач працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Фірма Барс ЛТД» (записи №18-19);

- 01 місяць 28 днів - з 02 березня 1998 року по 29 квітня 1998 року позивач працював на Приватному підприємстві «Будкомплекс» (записи №20-21);

- 11 місяців 07 днів - з 30 квітня 1998 року по 06 квітня 1999 року позивач працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Будкомплекс» (записи №22-23);

- 01 рік 03 місяці 15 днів - з 07 квітня 1999 року по 21 липня 2000 року позивач працював у Закритому акціонерному товаристві «Київспецмонтаж» (записи №24-25);

- 01 рік 03 місяці 26 днів - з 05 травня 2001 року по 30 серпня 2002 року позивач працював у Приватному підприємстві «Рекон» (записи №28-29);

- 01 рік 5 місяців 0 днів - з 01 липня 2004 року по 30 листопада 2005 року позивач працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «КТК» (записи 30-31);

- 05 місяців 07 днів - 03 січня 2006 року по 07 червня 2006 року позивач працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Паритет-Комфорт» (записи №1-2);

- 01 рік 09 місяців 16 днів - з 16 серпня 2006 року по 31 травня 2008 року позивач працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Тантал-1» (записи №3-4).

В трудовій книжці позивача НОМЕР_1 на першій сторінці міститься виправлення місяця народження з «декабря» на «октябрь». При цьому, роботодавцем - «Бюро внедрения Научно-исследовательского института строительных конструкций» внесено виправлення в нечинний запис про місяць народження позивача та зроблено застереження «Исправленному в дате рождения «октября» верить», виправлення засвідчено підписом та печаткою.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, керується такими мотивами.

Згідно із частиною першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

При цьому, згідно із частиною першою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувались до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, тобто до січня 2004 року, зараховуються до стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, тобто за Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно із статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі по тексту - Порядок №637) передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договору і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з приписів пункту 3 Порядку №637, підтвердження трудового стажу необхідне в разі відсутності трудової книжки, необхідних записів в трудовій книжці, а також якщо містяться неправильні й неточні записи про періоди роботи.

Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29 липня 1993 року затверджена Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників (далі по тексту - Інструкція №58).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.2 Інструкції №58 передбачено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Пунктом 2.4 Інструкції №58 передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно із пунктом 2.6 Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Таким чином, здійснення записів у трудовій книжці покладено на роботодавця, а не на працівника, отже, відповідальність за можливе невчинення запису або не дотримання всіх формальних вимог при заповненні трудової книжки не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на врахування фактично відпрацьованого часу у складі трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2018 року по справі №677/277/17, згідно з якою відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Суд звертає увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

ГУ ПФУ в м. Києві, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком за заявою позивача від 15 листопада 2018 року, вказало на те, що період трудової діяльності згідно із записів трудової книжки не був зарахований при обчисленні пенсії, оскільки вбачається виправлення в даті народження.

Під час розгляду справи №640/9434/19 Окружний адміністративний суд міста Києва в рішенні від 14 лютого 2020 року зазначив, що недоліки щодо ведення та заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії особі, оскільки, трудова книжка ведеться та заповнюються керівником підприємства, а тому позивач не може нести відповідальності за правильність ведення та заповнення трудової книжки роботодавцем та дійшов висновку про те, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні позивачу пенсії за віком у зв`язку із неврахуванням періодів роботи позивача з 03 січня 1992 року по 03 травня 1994 року та з 06 травня 1997 року по 27 лютого 1998 року з посиланням на те, що у трудовій книжці міститься виправлення в даті народження.

Шостий апеляційний адміністративний суд під час перегляду справи за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в м. Києві в постанові від 24 вересня 2020 року у справі №640/9434/19 зазначив, що документом, який посвідчує особу та її вік відповідно до Закону України від «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» є, зокрема паспорт громадянина України, копію якого позивач також долучав до заяви про призначення йому пенсії.

Крім того, на вимогу суду апеляційної інстанції представником позивача наданий оригінал трудової книжки, відповідно до якої встановлено безпідставність посилання відповідача на незавірені належним чином виправлення у трудовій книжці ОСОБА_1 , оскільки виправлення щодо дати народження завірені гербовою печаткою «Исправленному в дате рождения верить».

Згідно із частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, відповідно до висновків викладених в рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва в від 14 лютого 2020 року у справі №640/9434/19 та постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року у справі №640/9434/19, відповідачем протиправно відмовлено у призначенні позивачу пенсії за віком у зв`язку із неврахуванням періодів роботи позивача з посиланням на те у трудовій книжці міститься виправлення в даті народження, а тому при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідач мав зарахувати до страхового стажу періоди роботи відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 .

Як вже зазначено вище, страховий стаж - період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувались до стажу роботи для призначення пенсії до 01 січня 2004 року, зараховуються до стажу в порядку і на умовах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, відповідно до Законом України «Про пенсійне забезпечення» є трудова книжка.

Таким чином, позивач має право на обчислення розміру пенсії за віком з урахуванням записів про періоди роботи, які містяться в трудовій книжці позивача до 01 січня 2004 року.

Як встановив суд, в трудовій книжці позивача містяться записи про періоди навчання та роботи позивача з 01 вересня 1975 року по 31 травня 2008 року, та відповідно до зазначених записів трудовий стаж позивача з 01 вересня 1975 року по 01 січня 2004 року становить 26 років 01 місяць 8 днів.

Згідно даних персоніфікованого обліку довідки ОК-5 з 01 січня 2004 року страховий стаж позивача становить 13 років 03 місяці 0 днів.

Крім того, в даних персоніфікованого обліку довідки ОК-5 відсутні відомості про внески згідно даних персоніфікованого обліку за серпень та вересень 2006 року (02 місяці), проте записами у трудовій книжці підтверджений період роботи позивача з 16 серпня 2006 року по 31 травня 2008 року у ТОВ «Тантал-1».

Як вже зазначив суд, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а тому суд вважає за необхідне врахувати період роботи позивача на ТОВ «Тантал-1» у серпні та вересні 2006 року до його трудового стажу.

Отже, страховий стаж позивача, з якого має бути обчислена позивачу пенсія за віком становить 39 років 06 місяців 08 днів, що становить 474 місяці.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що не враховує запис в трудовій книжці позивача про роботу у ТОВ ВКФ «ЕСКО» (запис №30), оскільки в трудовій книжці відсутній запис про звільнення та в матеріалах справі відсутні уточнюючі довідки щодо роботи позивача у ТОВ ВКФ «ЕСКО», з огляду на це, суд не має можливості встановити період роботи позивача на вказаному підприємстві.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Отже, коефіцієнт страхового стажу позивача становить (474 х 1%) : (100% х 12) = 0,395.

Пунктом першим частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як встановив суд, пенсія позивачу призначена з 08 жовтня 2018 року, а саме з дня, що настав за днем досягнення позивачем пенсійного віку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо не врахування до страхового стажу позивача періодів роботи, зазначених в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 та наявність правових підстав для зобов`язання відповідача розрахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком із розрахунку 39 років 06 місяців 08 днів страхового стажу та 0,395 коефіцієнту страхового стажу з 08 жовтня 2018 року.

В частині позовних вимог щодо нарахування та виплату компенсації частини доходів суд зазначає таке.

Частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі по тексту - Порядок №159).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характер: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно з пунктом 2 Порядку №159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статтею 2 Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03 липня 2018 року у справі №521/940/17 та від 15 серпня 2018 року у справі №653/3356/17.

Суд звертає увагу, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені, оскільки нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. Правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат.

Як встановив суд, відповідач протиправно відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком на підставі його заяви від 15 листопада 2018 року, а тому несвоєчасна виплата пенсії позивачу за період з 08 жовтня 2019 року по 31 жовтня 2020 року відбулася з вини відповідача.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача розрахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком із розрахунку 39 років 06 місяців 08 днів страхового стажу та 0,395 коефіцієнту страхового стажу з 08 жовтня 2018 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів з 08 жовтня 2018 року по 31 жовтня 2020 року.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 681,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві розрахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком із розрахунку 39 років 06 місяців 08 днів страхового стажу та 0,395 коефіцієнту страхового стажу з 08 жовтня 2018 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів з 08 жовтня 2018 року по 31 жовтня 2020 року з урахуванням раніше виплачених сум.

3. Відмовити в іншій частині адміністративного позову.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 681,00 грн. (шістсот вісімдесят одна гривня) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16; ідентифікаційний код 42098368).

Суддя В.А. Кузьменко