Справа № 200/3086/21-а
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2021 р. Справа№200/3086/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Череповський Є.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним призначення пенсії з 15.01.2021 року, зобов`язання призначити пенсію з 15.01.2020 року з виплатою заборгованості, визнання протиправним не зарахування до загального стажу періодів роботи, зобов`язання зарахувати до загального сажу періоди роботи,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - Відповідач) про визнання протиправним призначення пенсії з 15.01.2021 року, зобов`язання призначити пенсію з 15.01.2020 року з виплатою заборгованості, визнання протиправним не зарахування до загального стажу періодів роботи, зобов`язання зарахувати до загального сажу періоди роботи.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що неврахування позивачем до страхового стажу даних трудової книжки призвело до відмови у призначенні пенсії за віком. 15.01.2021 року позивач надав відповідачу рішення суду про встановлення факту належності трудової книжки, що набрало законної сили. З додатковою заявою про призначення пенсії не звертався. 15.01.2021 року пенсія позивачу була призначена. Однак він не погоджується з призначенням пенсії саме з 15.01.2021 року, а не з 15.01.2020 року - дня, коли виникло право на її призначення Крім того, рішенням № 70 від 19.01.2021 року пенсійний орган не зарахував до загального стажу період роботи з 20.08.1985 року по 01.08.1990 року в в/о «Октябрьуголь». Просить суд:

- визнати протиправним призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області пенсії з 15.01.2021 року та зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію з дня виникнення права на пенсію з 17.01.2020 року з виплатою заборгованості, яка виникла з 15.01.2020 по 15.01.2021 р.

- визнати протиправним незарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області до загального стажу періоду роботи з 20.08.1985 р. по 01.08.1990 року та зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до загального стажу період роботи водієм 1 класу в автобазі в/о «Октябрьуголь» з 20.08.1985 по 30.04.1989 року та період роботи водієм 1 класу в автобазі в/о «Шахтерскуголь» з 01.05.1989 по01.08.1990 року.

Ухвалою суду від 06 квітня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі № 200/8584/19-а в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

З 30.04.2021 року по 27.05.2021 року головуючий суддя перебував у відпустці, тому справа вирішується в перший робочий день після відпустки.

Згідно відзиву на адміністративний позов, наданого відповідачем до суду, в трудовій книжці позивача від 31.08.1977 року зазначена дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 , але згідно паспорту, дата народження позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому при зверненні за призначенням пенсії 21.01.2020 року стаж згідно даної трудової книжки не враховувався. 15.01.2021 року позивач вдруге звернувся з заявою № 133 про призначення пенсії за віком та надав рішення Димитровського міського суду Донецької області від 13.11.2020 року про встановлення факту належності трудової книжки. Пенсійні виплати призначені згідно заяви № 133 від 15.01.2021 року.

До страхового стажу не зараховано період роботи з 20.08.1985 року по 01.08.1990 року, так як дата наказу про прийом на роботу виправлена та не завірена підписом уповноваженої особи та печаткою підприємства.

Відповідач просить в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , згідно ст. 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Відповідач - Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, є органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього пунктом 12 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Положенням про Пенсійний фонд України», затвердженим Указом Президента України від 6 квітня 2011 року №384/2011, згідно ст. 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

В січні 2020 року ОСОБА_1 досяг пенсійного віку та відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» подав заяву та необхідні документи для призначення пенсії за віком до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Рішенням № 255 Позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи.

Рішення мотивовано тим, що в трудовій книжці від 31.08.1977 року вказана дата народження заявника ІНФОРМАЦІЯ_2 , в той час як згідно паспорту - ІНФОРМАЦІЯ_1, тому вона до розгляду не приймається, стаж згідно трудової книжки не враховується. У зв`язку з цим, страховий стаж ОСОБА_1 складає 15 років 06 місяців 12 днів.

15 січня 2021 року позивач вдруге звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії, що підтверджується її копією з пенсійної справи.

Згідно вказаної заяви призначені пенсійні виплати. Однак позивач не погоджується з датою призначення та вважає, що відповідач повинен був призначити її з дня виникнення права на пенсію з 17.01.2020 року.

Крім того, рішенням пенсійного органу № 70 від 19.01.2021 року до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 20.08.1985 по 01.08.1990 в в/о «Октябрьуголь», так як дата наказу про прийом на роботу виправлена та не завірена підписом уповноваженої особи та печаттю підприємства.

Як передбачено Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України (його територіальні органи) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Одними з основних завдань Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; призначення (перерахунок) пенсій, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до покладених завдань і функцій, саме Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому згідно з вимогами частини 2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

В силу положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи (а тому і органи та посадові особи пенсійного фонду України, як органи виконавчої влади, до яких відноситься і Відповідач) зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 8 Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Іноземці та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами. Право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до ст.62 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок), згідно з пунктом 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або записів в ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З матеріалів справи встановлено, що Відповідач відмовив у зарахуванні до загального стажу дані трудової книжки б/н від 31.08.1977, в зв`язку з тим, що вказана в трудовій книжці дата народження заявника - ІНФОРМАЦІЯ_2 , в той час як згідно паспорту - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 1 статті 259 ЦПК України визначено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Суд зауважує, що відомості, що внесені в трудову книжку (копія якої є в матеріалах справи), мають важливе значення при призначенні пенсії її власнику. На час звернення до пенсійного органу 21.01.2020 року неможливо було точно встановити, що дані, що містяться в трудовій книжці з відмінною датою народження, дійсно належать Позивачу, так як було відсутнє рішення суду про встановлення факту належності трудової книжки з помилкою в даті народження саме позивачу.

Для встановлення факту належності трудової книжки з помилкою в даті народження позивач звернувся до суду в серпні 2020 року, більш ніж через 6 місяців з дня звернення до пенсійного органу.

Враховуючи, що на момент звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії позивачем не було надано документів на підтвердження наявності встановленого нормами чинного законодавства страхового стажу, необхідного для призначення пенсії, суд дійшов висновку про правомірність прийнятого відповідачем рішення про відмову у призначенні пенсії № 255 згідно заяви від 21.01.2020 року.

Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 травня 2018 року у справі № 200/9445/16-а(2-а/200/229/17).

Факт належності ОСОБА_1 трудової книжки від 31.08.1977 було встановлено рішенням Димитровського міського суду Донецької області 13 листопада 2020 року, яке набрало законної сили 17.12.2020 року, після чого позивач вдруге звернувся за призначенням пенсії, і саме з цієї дати відповідач правомірно призначив пенсію.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині визнання протиправним призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області пенсії з 15.01.2021 року та зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію з дня виникнення права на пенсію з 17.01.2020 року з виплатою заборгованості, яка виникла з 15.01.2020 по 15.01.2021 р. - задоволенню не підлягають.

Частиною 1 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі по тексту - Закон №1788-XII), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту - Порядок № 637).

Згідно п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 р. № 162 (далі - Інструкція № 162), до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутом про дисципліну; інші заохочення у відповідності з діючим законодавством; відомості про відкриття, на які видан дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені в зв`язку з цим винагороди.

Суд зазначає, що зазначені записи в трудовій книжці позивача містять всю необхідну інформацію про період роботи позивача та підстави внесення таких записів до трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач, приймаючи рішення № 70 від 19.01.2021 року про незарахування страхового стажу, не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки, визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність ведення трудової книжки.

У зв`язку з наведеним орган Пенсійного фонду України неправомірно не зарахував відповідний період до трудового стажу, посилаючись наведені ним обставини.

Якщо розглядати надані позивачем докази в сукупності, очевидним є те, що вказані в трудовій книжці записи стосуються роботи Позивача.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Згідно з даними трудової книжки позивача, в період з 20.08.1985 року по 30.04.1989 року він працював у автобазі в/о «Октябрьуголь» водієм 1 класу, з 01.05.1989 року по 01.08.1990 року - у автобазі в/о «Шахтерскуголь» водієм 1 класу.

Отже суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до загального стажу періоду роботи водієм 1 класу в автобазі в/о «Октябрьуголь» з 20.08.1985 по 30.04.1989 року та періоду роботи водієм 1 класу в автобазі в/о «Шахтерскуголь» з 01.05.1989 по 01.08.1990 року.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З метою ефективного захисту прав Позивача, про захист яких вона просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

Так, суд вважає, що для захисту порушених прав позивача слід визнати протиправним та скасувати рішенням Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 70 від 19.01.2021 року про незарахування страхового стажу.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи часткове задоволення позову, оскільки позивач при поданні позову сплатив судовий збір в розмірі 908 грн., суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору у розмірі 454 грн. на користь позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85323, Донецька обл., м. Мирноград, вул. Центральна, б. 13, ) про визнання протиправним призначення пенсії з 15.01.2021 року, зобов`язання призначити пенсію з 15.01.2020 року з виплатою заборгованості, визнання протиправним не зарахування до загального стажу періодів роботи, зобов`язання зарахувати до загального сажу періоди роботи - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішенням Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 70 від 19.01.2021 року про незарахування ОСОБА_1 страхового стажу.

Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з моменту призначення пенсії до загального стажу період роботи водієм 1 класу в автобазі в/о «Октябрьуголь» з 20.08.1985 по 30.04.1989 року та період роботи водієм 1 класу в автобазі в/о «Шахтерскуголь» з 01.05.1989 по 01.08.1990 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.В. Череповський