Справа № 360/1208/21
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

31 травня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1208/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 27 січня 2021 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно з статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно з статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування" з дня звернення з заявою про призначення пенсії, а саме з 12 січня 2021 року, зарахувавши до стажу роботи періоди роботи з 02 грудня 1977 року по 04 вересня 1979 року, з 26 вересня 1979 року по 25 вересня 1980 року, з 15 грудня 1980 року по 21 вересня 1982 року, з 01 червня 1983 року по 18 березня 1988 року, з 26 жовтня 1988 року по 02 січня 1991 року, з 14 липня 1993 року по 31 грудня 1998 року на підставі довідок від 18 грудня 2020 року № 101/450, від 22 грудня 2020 року № 03-28/1367, від 07 грудня 2020 року № 462, від 24 липня 2018 року № 142, від 28 грудня 2020 року № 59.01-12/1308, № 01.1.09-2/604, виданих архівними установами та підприємствами м. Луганська та м. Зимогір`я.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є внутрішньо переміщеною особою. 12 січня 2021 року позивач звернулася до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування". Під час бойових дій трудова книжка позивача була знищена. Для підтвердження стажу роботи позивач надала копію трудової книжки та довідки про підтвердження факту роботи за відсутності трудової книжки.

27 січня 2021 року відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування", посилаючись на відсутність необхідного стажу роботи для призначення пенсії.

З посиланням на положення статті 62 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29 липня 1993 року № 58, позивач вважає, що відповідачем протиправно не зараховано до її страхового стажу спірні періоди роботи, у зв`язку з чим порушується її право на отримання пенсії при досягненні певного віку та умов.

Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області позов не визнало, про що через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) 19 квітня 2021 року за вхідним реєстраційним № 14104/2021 подало відзив на позовну заяву від 15 квітня 2021 року № 1237-0106-7/2551, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити (арк. спр. 44-47).

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що 12 січня 2021 року позивач звернулась до управління з заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 додала: копію свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 12 квітня 1984 року; копію трудової книжки серії НОМЕР_2 від 06 січня 2015 року; архівну довідку від 09 серпня 2018 року № 748 про заробітну плату за періоди роботи в Білокуракинській ПМК-154; довідку від 18 грудня 2020 року № 101/450 про періоди роботи на Ворошиловградській телеграфно-телефонній станції; архівну довідку від 09 серпня 2018 року № 748 про періоди роботи в Білокуракинській ПМК-154; довідку від 08 листопада 2018 року № 3721 про період роботи в Олексіївській сільській раді; довідку від 08 листопада 2018 року № 3823 про період роботи в Білокуракинській селищній раді; архівну довідку від 22 грудня 2020 року № 03-28/13667 про період роботи в Ворошиловградському тонкосуконному комбінаті; довідку від 07 грудня 2020 року № 462 про період роботи в філії № 1 - фабрика ливарного взуття; довідку від 24 липня 2018 року № 142 про період роботи на Ворошиловградській ордена «Знак Почета» трикотажній фабриці ім. 25 з`їзду КПРС; довідку від 28 грудня 2020 року № 59.01-12/1308 про період роботи в Ворошиловград Донецької залізниці; архівну довідку від 22 жовтня 2018 року № 01.1.09-2/604 про періоди роботи в Зимогір`ївській швейно-трикотажній фабриці; архівну довідку від 26 листопада 2018 року № 01.1.09.-2/653 про періоди роботи в Закритому акціонерному товаристві «Зимогір`ївський цегляний завод»; довідку від 06 серпня 2018 року № 92 про періоди роботи СТОВ Агрофірма «Зоря»; довідку від 08 листопада 2018 року № 769 про періоди перебування на обліку в Білокуракинському районному центрі зайнятості. Інших документів про трудовий стаж заявником надано не було.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року право на призначення пенсії за віком мають жінки, після досягнення 60 років за наявності страхового стажу не менше 28 років. Розглянувши надані документи та індивідуальні відомості про застраховану особу, відповідачем встановлено таке.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У зв`язку з відсутністю трудової книжки до трудового стажу позивача зараховано стаж за період роботи з 08 грудня 1976 року по 25 липня 1977 року в Білокуракинській ПМК-154 згідно з архівною довідкою від 09 серпня 2018 року № 748, догляд за дитиною до 3 років згідно з свідоцтвом про народження, періоди перебування на обліку в центрі зайнятості згідно з довідкою від 08 листопада 2018 року № 769, а також стаж з 01 січня 1999 року по 07 вересня 2018 року згідно з даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

До трудового стажу не зараховано періоди: з 02 грудня 1977 року по 04 вересня 1979 року, з 26 вересня 1979 року по 25 вересня 1980 року, з 15 грудня 1980 року по 21 вересня 1982 року, з 01 червня 1983 року по 18 березня 1988 року, з 26 жовтня 1988 року по 02 січня 1991 року та з 14 липня 1993 року по 31 грудня 1998 року у зв`язку з тим, що довідки про підтвердження стажу роботи за вказаний період видані підприємствами і архівними установами, які знаходяться на тимчасово окупованій території в м. Луганську та м. Зимогір`я, та не можуть бути прийняті відповідачем до роботи.

Згідно з наданими документами та індивідуальними відомостями на застраховану особу страховий стаж ОСОБА_1 складає 10 років 27 днів, якого недостатньо для призначення пенсії за віком. Таким чином, призначити пенсію за віком не має можливості у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Ухвалою від 22 березня 2021 року позовну заяву залишено без руху (арк. спр. 29-30).

Ухвалою від 07 квітня 2021 року про відкриття провадження в адміністративній справі судом відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі та ухвалено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 37-39).

Ухвалою від 23 квітня 2021 року призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 31 травня 2021 року о 15 год. 15 хв. у приміщенні Луганського окружного адміністративного суду за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Космонавтів, 18, І поверх, зала судових засідань № 3; зобов`язано відповідача у строк до 12 травня 2021 року надати для приєднання до справи в належним чином засвідченій копії детальний розрахунок страхового стажу позивача для визначення права на пенсію (арк. спр. 98-99).

Позивач у судове засідання не прибула, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином (арк. спр. 105).

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (арк. спр. 101, 101 зв.).

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки сторони про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином і відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) звернулась до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області із заявою від 12 січня 2021 року, зареєстрованою за № 33, про призначення пенсії за віком, додавши до неї зазначені в розписці-повідомленні документи (арк. спр. 50, 52).

В розписці-повідомленні до заяви від 12 січня 2021 року про призначення пенсії за віком відсутній запис про те, що до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, а також про те, які документи заявнику необхідно подати додатково (арк. спр. 52).

Заявою від 12 січня 2021 року б/н позивач просила відповідача розглянути її звернення за призначенням пенсії без трудової книжки на підставі наданих документів через втрату оригіналу трудової книжки (арк. спр. 51).

Рішенням Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 20 січня 2021 року № 65 "Про відмову в призначенні пенсії" ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу. За розрахунком відповідача страховий стаж позивача складає 10 років 27 днів. Відповідачем до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи з 02 грудня 1977 року по 04 вересня 1979 року, з 26 вересня 1979 року по 25 вересня 1980 року, з 15 грудня 1980 року по 21 вересня 1982 року, з 01 червня 1983 року по 18 березня 1988 року, з 26 жовтня 1988 року по 02 січня 1991 року та з 14 липня 1993 року по 31 грудня 1998 року через неможливість застосувати до роботи довідки про підтвердження стажу роботи за вказаний період, видані підприємствами, розташованими на тимчасово окупованій території України (арк. спр. 70-71).

Згідно з інформацією, що міститься в ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії, стаж ОСОБА_1 (для розрахунку права на пенсію за віком) складає 10 років 00 місяців 27 днів. У межах спірних правовідносин до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 02 грудня 1977 року по 04 вересня 1979 року на Ворошиловградській телеграфно-телефонній станції на посаді учениці телеграфістки апаратного цеху, з 26 вересня 1979 року по 25 вересня 1980 року у Ворошиловградському тонкосуконному комбінаті на посаді учня оператора та зап. оператором чесальних апаратів, з 15 грудня 1980 року по 21 вересня 1982 року у Філії № 1 - Фабрика ливарного взуття Ворошиловградського виробничого об`єднання взуттєвих підприємств № 8 імені 50-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції на посаді комірника цеху № 3, з 01 червня 1983 року по 18 березня 1988 року у Ворошиловградській ордена "Знак Пошани" трикотажній фабриці імені ХХV з`їзду КПРС на посаді швачки-мотористки, з 26 жовтня 1988 року по 02 січня 1991 року на Ворошиловград Донецькій залізниці на посаді учня оператора, оператора станції та з 14 липня 1993 року по 31 грудня 1998 року на Зимогір`ївській швейно-трикотажній фабриці, яка в подальшому перейменована у Дочірнє підприємство «Зимогорянка» Акціонерного товариства «Луганська фірма «Лутри» та у Відкрите акціонерне товариство «Зимогорянка», на посаді швачки 3 розряду (арк. спр. 103).

Відповідно до довідки від 18 грудня 2020 року № 101/450, виданої Товариством з обмеженої відповідальністю «Луганська телефонна компанія», ОСОБА_1 дійсно працювала на Ворошиловградській телеграфно-телефонній станції на посаді учениці телеграфістки апаратного цеху з 02 грудня 1977 року (наказ від 02 грудня 1977 року № 175-к) по 04 вересня 1979 року (наказ від 04 вересня 1979 року № 142-к), що складає 1 рік 9 місяців 3 дні (арк. спр. 18, 75-76).

Відповідно до архівної довідки від 22 грудня 2020 року № 03-28/13667, виданої Архівним управлінням адміністрації міста Луганськ Луганської народної республіки, ОСОБА_1 у період з 26 вересня 1979 року (наказ (розпорядження) від 12 вересня 1979 року № 1020) по 25 вересня 1980 року (наказ (розпорядження) від 26 вересня 1980 року № 900) працювала у Ворошиловградському тонкосуконному комбінаті на посаді учня оператора та зап. оператором чесальних апаратів, що складає 1 рік 00 місяців 00 днів (арк. спр. 21, 95).

Відповідно до довідки від 07 грудня 2020 року № 462, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Лугань», ОСОБА_1 дійсно працювала у Філії № 1 - Фабрика ливарного взуття Ворошиловградського виробничого об`єднання взуттєвих підприємств № 8 імені 50-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції на посаді комірника цеху № 3 з 15 грудня 1980 року (наказ від 08 грудня 1980 року № 275) по 21 вересня 1982 року (наказ від 22 вересня 1982 року № 155), що складає 1 рік 9 місяців 7 днів (арк. спр. 20, 84).

Відповідно до довідки від 24 липня 2018 року № 142, виданої Публічним акціонерним товариством «Луганська фірма «Лутри», ОСОБА_1 дійсно працювала у Ворошиловградській ордена "Знак Пошани" трикотажній фабриці імені ХХV з`їзду КПРС на посаді швачки-мотористки швейної дільниці с. Зимогір`я з 01 червня 1983 року (наказ від 30 травня 1983 року № 319) по 18 березня 1988 року (наказ від 08 квітня 1988 року № 210), що складає 4 роки 9 місяців 18 днів (арк. спр. 16, 72).

Відповідно до довідки від 28 грудня 2020 року № 59.01-12/1308, виданої відособленим підрозділом Станція Луганськ Державного унітарного підприємства Луганської народної республіки «Луганська залізниця», ОСОБА_1 дійсно працювала на Ворошиловград Донецькій залізниці з 26 жовтня 1988 року (наказ від 26 жовтня 1988 року № 131) по 28 листопада 1988 року на посаді учня оператора станції та з 29 листопада 1988 року (наказ від 29 листопада 1988 року № 138) по 02 січня 1991 року (наказ від 11 січня 1991 року № 5) на посаді оператора станції, що складає 2 роки 2 місяці 7 днів (арк. спр. 17, 90).

Відповідно до архівної довідки від 22 жовтня 2018 року № 01.1.09-2/604, виданої Адміністрацією Слов`яносербського району Луганської народної республіки, ОСОБА_1 у період з 14 липня 1993 року (наказ від 13 липня 1993 року № 81) по 02 лютого 2000 року (наказ від 02 лютого 2000 року № 11-к) працювала на Зимогір`ївській швейно-трикотажній фабриці, яка в подальшому перейменована у Дочірнє підприємство «Зимогорянка» Акціонерного товариства «Луганська фірма «Лутри» та у Відкрите акціонерне товариство «Зимогорянка», на посаді швачки 3 розряду, що складає 6 років 6 місяців 19 днів (спірний період з 14 липня 1993 року по 31 грудня 1998 року - 5 років 5 місяців 18 днів) (арк. спр. 19, 73).

Згідно з інформацією, що міститься в ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії, відповідачем до страхового стажу позивача зараховано період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 05 лютого 1984 року по 04 лютого 1987 року, що складає 3 роки 00 місяців 00 днів (арк. спр. 103).

Отже, спірний період роботи позивача на Ворошиловградській ордена "Знак Пошани" трикотажній фабриці імені ХХV з`їзду КПРС, який не зараховано відповідачем до страхового стажу, становить з 01 червня 1983 року по 04 лютого 1984 року (період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 05 лютого 1984 року по 04 лютого 1987 року зарахований до страхового стажу, а тому з розрахунку спірного стажу виключається) та з 05 лютого 1987 року по 18 березня 1988 року та сукупно складає 1 рік 9 місяців 18 днів.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Абзацом першим частини першої статті 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до абзаців другого, третього частини першої статті 26 Закону № 1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року (абзаци чотирнадцятий, двадцять другий частини першої статті 26 Закону № 1058-IV).

Тобто для призначення пенсії позивачу необхідно дотримання таких умов: досягнення віку 58 років 6 місяців (на час звернення позивачу виповнилось 60 років 10 місяців 6 днів) та наявність страхового стажу не менше 25 років.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (абзац перший частини першої статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з абзацом дев`ятим частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Абзацом першим частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV регламентовано, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону (абзац перший частини другої статті 27 Закону № 1058-IV).

Згідно з абзацом першим частини першої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини (абзац четвертий частини першої статті 40 Закону № 1058-IV).

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (абзац п`ятий частини першої статті 40 Закону № 1058-IV).

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу I "Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії" Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2017 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Пунктом 1.6, абзацом першим пункту 1.7 розділу I "Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії" Порядку № 22-1 передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Відповідно до абзацу третього пункту 1.7 розділу I "Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії" Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону (абзац четвертий пункту 1.7 розділу I "Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії" Порядку № 22-1).

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II "Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший" Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно з пунктом 3.2 розділу ІІІ "Підготовка і подання документів для призначення пенсій" Порядку № 22-1 у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії посадова особа підприємства, установи, організації оформляє всі необхідні документи і направляє їх до органу, що призначає пенсію, за місцезнаходженням підприємства, установи, організації або передає документи працівнику для їх подачі до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації). У необхідних випадках посадова особа підприємства, установи, організації надає працівнику допомогу щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії. У разі якщо підготовлено не всі необхідні для призначення пенсії документи, до органу, що призначає пенсію, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково у строки, передбачені пунктом 1.7 розділу І цього Порядку.

Пунктом 3.3 розділу ІІІ "Підготовка і подання документів для призначення пенсій" Порядку № 22-1 передбачено, що орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу І цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.1 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі (абзаци другий, третій пункту 4.1 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1).

Згідно з абзацами першим, другим пункту 4.3 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління (абзац шостий пункту 4.3 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1).

Відповідно до пункту 4.7 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії (абзац другий пункту 4.9 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1).

З системного аналізу вищенаведених норм права слідує, що орган, що призначає пенсію, після надходження відповідної заяви (про призначення пенсії) разом з поданими документами зобов`язаний письмово повідомити особу, яка звернулась з такою заявою, про недостатність поданих документів та необхідність надання у тримісячний строк з дня прийняття заяви додаткових документів для призначення пенсії. При цьому, перелік документів, які необхідно подати додатково, а також строк для їх подання мають бути зазначені органом, що призначає пенсію, у розписці, яка видається особі, що звернулась з заявою про призначення пенсії. Невиконання таких вимог органом, що призначає пенсію, призводить до позбавлення особи, яка звертається з заявою про призначення пенсії, права надати у тримісячний строк додаткові документи та унеможливлює призначення пенсії з дня прийняття заяви про призначення пенсії.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Абзацом першим пункту 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Щодо наданих позивачем документів, виданих та засвідчених підприємствами, які розташовані на тимчасово окупованій території (м. Луганськ, смт. Слов`яносербськ), суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 14 Закону України від 20 березня 2003 року № 638-ІV "Про боротьбу з тероризмом" (зі змінами, внесеними Законом України від 05 червня 2014 року) у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2018 року № 79-р) м. Луганськ належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Закон України від 18 січня 2018 року № 2268-VIII "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" (далі - Закон № 2268-VIII) має на меті визначити особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях.

У межах тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях діє особливий порядок забезпечення прав і свобод цивільного населення, визначений цим Законом, іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Відповідно до частин другої та третьої статті 9 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі "Ковач проти України" від 07 лютого 2008 року, пункт 59 рішення у справі 2Мельниченко проти України" від 19 жовтня 2004 року, пункт 50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13 січня 2011 року, пункт 54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинилась в ситуації, що відповідно позбавляє її можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Крім того, відповідач має враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Луганської області, Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області має врахувати довідки, які містять відомості про періоди роботи позивача, та інші документи, видані ОСОБА_1 підприємствами, що розташовані на тимчасово непідконтрольній українській владі території, оскільки їх неприйняття порушуватиме баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Разом з цим, суд зазначає, що відповідач не може повторно зарахувати до страхового стажу позивача період роботи у Ворошиловградській ордена "Знак Пошани" трикотажній фабриці імені ХХV з`їзду КПРС на посаді швачки-мотористки швейної дільниці с. Зимогір`я з 05 лютого 1984 року по 04 лютого 1987 року, оскільки цей стаж вже враховано як догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Таким чином, за наслідками судового розгляду судом встановлено, що відповідачем при призначенні позивачу пенсії за віком за заявою від 12 січня 2021 року, зареєстрованою за № 33, протиправно не зараховано до страхового стажу 13 років 11 місяців 23 дні, внаслідок чого неправильно обчислено страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Проте, судом встановлено, що у разі зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів роботи (13 років 11 місяців 23 дні) загальний страховий стаж позивача станом на дату звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії складатиме 24 роки 00 місяців 10 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком.

Таким чином, рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 20 січня 2021 року № 65, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком через недостатність страхового стажу, відповідає вимогам Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", внаслідок чого позовні вимоги про визнання протиправним та скасування зазначеного рішення належить залишити без задоволення.

Вимоги про зобов`язання Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно з статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування" з дня звернення з заявою про призначення пенсії, а саме з 12 січня 2021 року, є похідними від позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 20 січня 2021 року № 65, відтак підстави для задоволення таких позовних вимог також відсутні.

Оскільки обчислення страхового стажу та визначення розміру пенсії є повноваженнями відповідача, які реалізовуються в процесі прийняття рішення про призначення пенсії, а страховий стаж позивача складає менше 25 років - 24 роки 00 місяців 10 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на цьому етапі вимоги про зобов`язання Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області зарахувати до стажу роботи періоди роботи з 02 грудня 1977 року по 04 вересня 1979 року, з 26 вересня 1979 року по 25 вересня 1980 року, з 15 грудня 1980 року по 21 вересня 1982 року, з 01 червня 1983 року по 18 березня 1988 року, з 26 жовтня 1988 року по 02 січня 1991 року, з 14 липня 1993 року по 31 грудня 1998 року на підставі довідок від 18 грудня 2020 року № 101/450, від 22 грудня 2020 року № 03-28/1367, від 07 грудня 2020 року № 462, від 24 липня 2018 року № 142, від 28 грудня 2020 року № 59.01-12/1308, № 01.1.09-2/604, виданих архівними установами та підприємствами м. Луганська та м. Зимогір`я, є передчасними, а отже, їх також належить залишити без задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк (частина перша статті 133 КАС України).

Згідно з частиною другою статті 133 КАС України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Станом на 01 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2270,00 грн. Тобто, за одну вимогу немайнового характеру фізична особа мала сплатити судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі з метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя, на підставі пункту 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" позивачу відстрочено сплату судового збору у розмірі 908,00 грн до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки у задоволенні позовних вимог суд відмовляє, судовий збір у розмірі 908,00 грн до Державного бюджету України належить стягнути з позивача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (ідентифікаційний код 41246789, місцезнаходження: 92200, Луганська область, Білокуракинський район, смт. Білокуракине, вул. Історична, буд. 81) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.І. Чернявська