Справа № 420/4161/21
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4161/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого по справі судді Бжассо Н.В.,

розглянув в порядку письмового провадження в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA500110/2021/000008/2 від 14.01.2021 року, визнання протиправною та скасування картки відмови № UA500110/2021/00011

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» до Одеської митниці Держмитслужби, за результатом розгляду якого позивач просить суд:

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA500110/2021/000008/2 від 14.01.2021 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500110/2021/00011 від 14.01.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що на підтвердження заявленої митної вартості товару за першим методом - за ціною договору до митного оформлення було надано достатньо доказів. Проте, Одеською митницею Держмитслужби, всупереч вимогам діючого законодавства за результатами опрацювання поданої митної декларації та документів, винесена картка відмови у прийнятті митної декларації та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів, яким митну вартість товарів визначено за другорядним методом.

Ухвалою суду від 29.03.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Копію ухвали суду від 29.03.2021 року та адміністративний позов з додатками представник відповідача отримав 01.04.2021 року, проте, відзив на адміністративний позов на надав.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

10.11.2020 року між фірмою «КALYONCU NAKLAYAT TURZ.TIC VE SAN.LTD.STI» та ТОВ «Дунайська імпортна компанія» укладено контракт на поставку № 09/20 від 10.11.2020 року.

Згідно пункту 1.1. контракту №09/20 від 10.11.2020 року, фірма «КALYONCU NAKLAYAT TURZ.TIC VE SAN.LTD.STI» зобов`язується поставити, а ТОВ «Дунайська імпортна компанія» прийняти та оплатити товар, зазначений у специфікаціях і замовленнях покупця та у виставлених на їх підставах інвойсах, що є невід`ємною частиною цього контракту, у порядку та на умовах обумовлених у контракті.

Відповідно до пункту 1.4 контракту №09/20 від 10.11.2020 року, кількість, асортимент, найменування та вартість товару, що постачається, узгоджується сторонами у відповідних специфікаціях та зазначаються в інвойсах.

Згідно з п. 3.1 контракту, оплата за товар покупцем здійснюється на наступних умовах:

- 50% передплати;

- 50% протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем, що підтверджується ВМД.

Частиною 4 контракту №09/20 від 10.11.2020 року визначено базисні умови поставки.. Зокрема, постачальник може здійснювати поставку за цим контрактом на наступних умовах: FCA (Одеса, Южне, Чорноморськ), CFR (Одеса, Чорноморськ, Південний), CPT (Одеса, Південний, Чорноморськ).

Додатковою угодою №1 від 11.11.2020 року до контракту №09/20 від 10.11.2020 року, серед іншого, змінено та викладено пункт 3.1 частини 3 (Умови платежу) контракту наступним чином: « 3.1. Оплата за Товар Покупцем здійснюється на наступних умовах: 100% протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення Товару Покупцем, що підтверджується ВМД».

На виконання умов зазначеного контракту компанія «КALYONCU NAKLAYAT TURZ.TIC VE SAN.LTD.STI» поставила ТОВ «Дунайська імпортна компанія» партію товару: помідор свіжий у пластикових ящиках 800 шт., на 6 дерев`яних палетах, та у картонних ящиках 2700 шт., на 20 дерев`яних палетах, врожай 2021 року, країна виробництва - Туреччина.

З метою здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці Держмитслужби 13.01.2021 року надано митну декларацію № UA500110/2021/000829, в якій митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною договору.

ТОВ «Дунайська імпортна компанія» до митного оформлення було надано:

рахунок-фактуру (інвойс) № KID007 від 09.01.2021 року, автотранспортна накладна від 10.01.2021 року, фіто санітарний сертифікат EC/TR A 4223160, сертифікат про походження товару форми А D0361651 від 09.01.2021 року, загальна декларація прибуття 21UA38Z7 від 13.01.2021 року, контракт на поставку № 09/20 від 10.11.2020 року, договір про надання послуг митного брокера № 11/06-20 від 11.06.2020 року, заява від 09.01.2021 року, інформація про позитивні результати державних видів контролю № 6408019 від 14.01.2021 року, лист відправника від 09.01.2021 року, копія митної декларації країни відправлення № 21410700ЕХ000213 від 10.01.2021 року.

Позивач вважав, що надані документи у повній мірі підтверджували митну вартість товару, базувались на об`єктивних, достовірних, документально підтверджених даних, які підлягали обчисленню та містили всі реквізити, які ідентифікували ввезений товар.

13.01.2021 року декларант надав до митного органу пояснення щодо виявлених митним органом недоліків та зазначив про відсутність інших документів, які можуть бути надані до митного оформлення.

14.01.2021 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500110/2021/000008/2 та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500110/2021/00011.

В обставинах прийняття Рішення зазначено, що митним органом було проведено аналіз бази даних АСМО «Інспектор 2006» ЄАІС Держмитслужби та встановлено, рівень митної вартості подібних товарів у максимально наближений до митного оформлення час є більшим, ніж заявлено декларантом.

З огляду на рішення про коригування митної вартості товарів № UA500110/2021/000008/2 від 14.01.2021 року, відповідачем були виявлені наступні розбіжності у документах, які були надані позивачем:

- у наданому до митного оформлення інвойсу № KID007, від 09.01.2021 року не зазначено договір купівлі-продажу на підставі якого здійснюється зовнішньоекономічна операція;

- згідно п.4.8. контракту, продавець зобов`язаний надати покупцеві копію митної декларації країни відправлення, проте даний документ до митного оформлення не надавався;

- згідно п.3 контракту №09/20 від 10.11.2020 року, оплата за товар покупцем здійснюється на наступних умовах: 50% передплати, однак до митного оформлена дану переплату не надано.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, (далі - МКУ), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.52 МКУ, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 МКУ, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

З огляду на ч.1 ст.53 МКУ, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з ч.1 ст.54 МКУ, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.4 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

У відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з ч.6 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МКУ, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст.57 МКУ, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.58 МКУ, основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Перевіряючи правильність висновків митного органу, судом встановлено наступне.

Відповідач, у якості однієї із розбіжностей зазначив, що у наданому до митного оформлення інвойсу № KID007 від 09.01.2021 року не зазначено договір купівлі-продажу на підставі якого здійснюється зовнішньоекономічна операція.

Суд зазначає, що затвердженої форми інвойсу та вимог щодо його заповнення діючим законодавством не передбачено, але зазвичай, інвойс має містити такі дані: номер інвойсу, дату складання, найменування та реквізити продавця і покупця, платіжні реквізити, реквізити зовнішньоекономічної угоди, відповідно до якої здійснюється поставка, умови поставки згідно Інкотермс, умови оплати, найменування товарів, їх ціну, загальну вартість рахунку, валюту, ставки та розмір податку, місце завантаження.

У свою чергу, відсутність в інвойсі вказівки на реквізити зовнішньоекономічного контракту не може бути підставою для висновку про неможливість ідентифікації інвойсу з поставкою товару, якщо така ідентифікація може бути проведена на основі інших документів, доданих на підтвердження митної вартості товару.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права вже була висловлена Верховним Судом у постанові по справі №821/3874/15-а від 02 листопада 2018 року.

Суд зазначає, що до митного оформлення було надано лист контрагента позивача від 09.01.2021 року, згідно з яким, при оформленні інвойсу № KID007, від 09.01.2021 року було допущено помилку при зазначенні дати та номеру контракту, що не був врахований відповідачем.

Крім того, наявність технічної помилки у документі та зміст помилкового відсутньої інформації, орган доходів і зборів може встановити за допомогою інших документів, пов`язаних з цим документом. Наявність технічної помилки у документі не є підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у ньому міститься.

Щодо посилань відповідача про ненадання до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення, суд зазначає, що зазначені твердження не відповідають дійсності, оскільки з огляду на картку відмови від 14.01.2021 року № 500110/2021/00011, до митного оформлення була надана митна декларація країни відправлення № 21410700ЕХ000213 від 10.01.2021 року.

Щодо тверджень відповідача про ненадання до митного оформлення доказів на підтвердження сплати передплати за товар, суд зазначає, що згідно з додатковою угодою №1 від 11.11.2020 року до контракту №09/20 від 10.11.2020 року, змінено та викладено пункт 3.1 частини 3 (Умови платежу) контракту наступним чином: « 3.1. Оплата за Товар Покупцем здійснюється на наступних умовах: 100% протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення Товару Покупцем, що підтверджується ВМД».

На думку суду, позивач до митного оформлення надав достатній та належний перелік документів на підтвердження відомостей про вартість перевезення товару.

Посилання відповідача в рішенні про коригування митної вартості товару на відомості з баз даних ЄАІС не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта усіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

З огляду на вищевикладене, суд робить висновок, що встановлені відповідачем недоліки щодо розбіжностей у документах, що були надані позивачем - є безпідставними та, відповідно, рішення про коригування митної вартості та картка відмови, що прийняті на підставі встановлених відповідачем розбіжностей, є такими, що належать до скасування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, суд робить висновок, що відповідач по справі прийняв рішення про коригування митної вартості, за відсутністю обґрунтованих підстав вважати заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів неповними, недостовірними чи з розбіжностями, у зв`язку з чим, під час здійснення митного контролю правильності визначення позивачем митної вартості товарів, діяв у спосіб, що не відповідає вимогам Митного кодексу України, застосувавши другорядний метод визначення митної вартості товару, за наявності законних підстав для застосування основного методу за ціною договору.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що за звернення до суду із зазначеним адміністративним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 4540,00 грн., який має бути стягнутий з відповідача на користь позивача.

Таким чином, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія».

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 139, 205, 243, 245, 246, 257-262, 295, 382 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA500110/2021/000008/2 від 14.01.2021 року, визнання протиправною та скасування картки відмови № UA500110/2021/00011.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA500110/2021/000008/2 від 14.01.2021 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500110/2021/00011 від 14.01.2021 року.

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» () суму сплаченого судового збору в розмірі 4540, 00 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень 00 копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ» (68600, м. Ізмаїл, Болградське шосе, будинок 31/1, ).

Відповідач - Одеська митниця Держмитслужби (, вул. Івана та Юрія Лип, буд. 21А, м. Одеса, 65078).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 28 травня 2021 року.

Суддя Н.В. Бжассо