Справа № 335/2962/21
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/2962/21 2-а/335/76/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря Якимової О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в особі представника Рогальського Володимира Миколайовича до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області, інспектора відділу безпеки дорожнього ружу Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Касаткіної Олени Олександрівни про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області, інспектора відділу безпеки дорожнього ружу Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Касаткіної Олени Олександрівни про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що 11.03.2021р., інспектором Касаткіною О.О., йому було вручено копію постанови про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАА №142677, за порушення п. 2.9 (в) ПДР України, що передбачає відповідальність за ч. 6 ст. 121 КУпАП. В даній постанові від 11.03.2021р., зазначено: «11.03.2021р. о 16:05 годині ОСОБА_1 , керуючи «Volkswagen Passat» з реєстраційний № НОМЕР_1 , в м. Запоріжжя, Дніпровський район, вул. Дудикіна б. 26-А, водій керував т/з з державним номерним знаком що не належить цьому транспортному засобу , чим порушив вимогу п. 2.9 (в) ПДР». В зв`язку з чим, авто, в той же день було поміщено на штрафмайданчик. З вказаною постановою, не згодний, про що відкрито заявляв інспектору Volkswagen Passat 1998року випуску, колір червоний, з реєстраційний № НОМЕР_2 , номер кузов знищений після викрадення авто, належить ОСОБА_2 , однак перебуває у його користуванні і володінні на підставі свідоцтва про реєстрацією серії НОМЕР_3 . Ніяких доказів інспектором, про належність державного номерного знаку № НОМЕР_4 іншому транспортному засобу, не було надано. На противагу протиправним діям відповідача, із наданням доказів належності вказаного державного знаку саме цьому авто, пояснював, що: 19.02.2020р., в Дніпровському відділі ГУНП в Запорізькій області було відкрито кримінальне провадження №0000617, за ч. 4 ст. 358 КК України (про підозру щодо ознак підробки свідоцтва про реєстрацією серії НОМЕР_3 ), та за ч. 1 ст. 290 КК України. 10.03.2021р., відділом дізнання СД Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, прийнята постанова про закриття кримінального провадження №0000617, в зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 290 КК України. Мотивувальною частиною даної постанови від 10.03.2021р. встановлено, що державний номерний знак№ НОМЕР_2 належить саме «Volkswagen Passat» 1998 року випуску, колір червоний, номер кузова знищений внаслідок викрадення авто. Також встановлено, відсутність доказів підробки свідоцтва про реєстрацією серії НОМЕР_3 .Дана постанова надавалась для огляду представнику патрульної поліції, однак не взята до уваги. На підставі викладеного, позивач просить скасувати зазначену постанову про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою судді від 19.03.2021 року прийнято до розгляду адміністративний позов, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими ст.ст. 268, 272, 286 КАС України, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання, надано учасникам справи строк для надання заяв по суті справи та роз`яснено наслідки їх неподання.

До суду від відповідачів надійшов відзив, в якому відповідачі проти позову заперечують виходячи з такого. Подаючи позов ОСОБА_1 свідомо вводить суд в оману, посилається на завідомо недостовірні дані та свідомо ухиляється від надання суду наявних у нього доказів, які фактично підтверджують його вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Так, зазначаючи про начебто відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення позивач посилається на те. що в його користуванні перебуває транспортний засіб Фольксваген Пассат, державний номер НОМЕР_4 . 1998 року випуску, червоного кольору, номер кузову якого знищено після викрадення. Також він зазначає про те, що підставою для користування цим транспортним засобом є свідоцтво про його реєстрацію НОМЕР_5 видане 24.10.2004р. власнику вказаного транспортного засобу ОСОБА_2 . Також ним надано постанову про закриття кримінального провадження від 10.03.2021р., тобто винесену за день до вчинення правопорушення, яке стало підставою для винесення оскаржуваної позивачем постанови у справі про адміністративне правопорушення. Також у постанові про закриття кримінального провадження зокрема вказано про те, що ймовірний номер кузову зазначеного транспортного засобу читається як НОМЕР_6 . Там же зазначено про те, що інформація про реєстрацію транспортного засобу з таким номером кузову в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів відсутня, але номерний знак НОМЕР_4 належить саме автомобілю Фольксваген Пассат, 1998 року випуску, червоного кольору. Зазначена інформація не відповідає дійсності, оскільки у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів наявна інформація про реєстрацію транспортного засобу Фольксваген Пассат. 1983 року випуску, колір червоний. НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію якого НОМЕР_5 видане 04.09.2004р. власниці ОСОБА_3 . Таким чином у використовуваному позивачем начебто свідоцтві про реєстрацію невірно вказані: дата видачі свідоцтва, яка одночасно є датою реєстрації транспортного засобу, рік випуску транспортного засобу, прізвище власника, тощо. Надана позивачем постанова про закриття кримінального провадження не може бути прийнята судом у якості достатнього, належного та допустимого доказу та сама повинна стати підставою та доказом у кримінальному провадженні відносно посадової особи, яка її видала. З вказаного приводу Департамент патрульної поліції має намір звертатись до відповідного підрозділу внутрішньої безпеки Національної поліції України та ТУ ДБР у м. Мелітополі.

Разом з цим позивачем, при спілкуванні з працівниками поліції 11.03.2021р., зокрема з відповідачем ОСОБА_4 було пред`явлено відповідь Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області від 28.07.2020р., згідно якої інформація про реєстрацію автомобіля з номером кузову НОМЕР_6 відсутня.

З приводу безпосередньо вчиненого позивачем правопорушення зазначено, що Правилами дорожнього руху, а саме пунктом 2.9.в. водієві заборонено керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, без номерного знаку або з номерним знаком, що не належить транспортному засобу. Оскільки позивач керував транспортним засобом з номерним знаком, який йому не належить, що було встановлено за допомогою перевірки за наявними відомостями Єдиного державного реєстру транспортних засобів, чим і порушив вказаний вище пункт Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.6 ст. 121 КУпАП, відносно нього працівником поліції Касаткіною О.О. було винесено оскаржувану постанову.

При цьому підставою для зупинки транспортного засобу позивача працівниками поліції, відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію» була саме відсутність даних про реєстрацію транспортного засобу, яким він керував, оскільки автомобіль Фольксваген Пассат, 1983 р.в., який зареєстровано у визначеному законом порядку та про який внесені відомості у Єдиний державний реєстр транспортних засобів візуально відрізняється від автомобіля Фольксваген Пассат, яким керував позивач, та рік випуску якого, як було встановлено з наданого ним свідоцтва про реєстрацію, 1998 . Саме свідоцтво про реєстрацію викликало у працівників поліції обґрунтовані підозри у його справжності, оскільки візуально не відповідало бланку, який перебуває у офіційному обігу на території України.

Ухвалою від 21.04.2021 року здійснено перехід зі спрощеного позовного провадження без виклику сторін у спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. У судовому засіданні 13.05.2021 року представник позивача надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві і просить позов задовольнити. Зазначив, що позивач керував транспортним засобом Фольксваген Пассат, 1998 року 11.03.2021 року на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу і після зупинки транспортного засобу надав інспектору свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та відповідь на адвокатський запит, постанову про закриття кримінального провадження, однак все одно на нього було безпідставно складено постанову, які просить скасувати.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним, причини неявки суду не повідомив. У судовому засіданні 13.05.2021 відповідачі, кожен окремо, надали пояснення які відповідають запереченням викладеним у відзиві на позов. Інспектор Касаткіна О.О. зазначила, що 11.03.2021 року було зупинено автомобіль під керуванням позивача. При перевірці по базі даних встановлено, що у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів наявна інформація про реєстрацію транспортного засобу Фольксваген Пассат. 1983 року випуску, колір червоний. НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію якого НОМЕР_5 видане 04.09.2004р. власниці ОСОБА_3 , тобто номерний знак не належить автомобілю під керуванням ОСОБА_1 . При спілкуванні 11.03.2021р., позивачем було пред`явлено відповідь Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області від 28.07.2020р., згідно якої інформація про реєстрацію автомобіля з номером кузову НОМЕР_6 відсутня.

Представник ДПП у судовому засіданні 13.05.2021 року зазначав, що автомобілі Фольксаваген Пассат 1998 року та 1983 року є зовсім різними автомобілями. Також пояснив, що наявність двох однакових номерів легкових автомобілів виключається і є неможливим. У Єдиному державному реєстрі транспортних засобів наявна інформація про реєстрацію транспортного засобу Фольксваген Пассат, 1983 року випуску, колір червоний, НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію якого НОМЕР_5 видане 04.09.2004р. власниці ОСОБА_3 , а також наявні дані про реєстрацію мотоциклу ІЖ Планета 5К 1991 р.в., інші засоби з таким номерним знаком у базі даних відсутні, що свідчить про те, що позивач керував транспортним засобом з номерним знаком, який йому не належить. Крім того вказав, що слідчий при закритті кримінального провадження послався на ті обставини, що номерний знак НОМЕР_4 належить саме Фольксваген Пассат, 1998 року випуску, разом із тим, у базі даних таких відомостей немає, як і немає даних щодо автомобіля, яким керував позивач. Крім того, з постанови про закриття кримінального провадження не є зрозумілим на підставі яких даних слідчий встановив такі обставини. На підставі наведеного просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази, які в ній містяться, у сукупності, суд доходить до висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.6 КАС України).

Адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами (ч.1 ст.286 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII.

За приписами статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно ст. 222 КУАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Крім того, відповідно до положень пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 р. та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 121 КУАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 245 КУАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з положеннями ст. 31 Закону України «Про дорожній рух», поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких перевірка документів, опитування особи, зупинення транспортного засобу.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», інформація про зареєстровані транспортні засоби та їх власників, належних користувачів, що міститься у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України, є відкритою та загальнодоступною. Інформація про зареєстрований транспортний засіб чи його власника, належного користувача, отримана в електронній чи паперовій формі відповідно до законодавства за допомогою програмних засобів ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів, є офіційною та використовується відповідно до законодавства.

Згідно ст. 37 Закону України «Про дорожній рух» забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає встановленим вимогам, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Пунктом 2.4 Правил дорожнього руху України передбачено, що на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Статтею 37 ЗУ «Про дорожній рух» забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає встановленим вимогам, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно зі ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до положень статті 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з постановою серії №БАА №142677 від 11.03.2021 року було встановлено, що 11.03.2021 о 16 год. 05 хв. у м.Запоріжжя вул. Дудикіна 26А, ОСОБА_1 , керуючи «Volkswagen Passat» з реєстраційний № НОМЕР_4 , керував т/з з державним номерним знаком що не належить цьому транспортному засобу , чим порушив вимогу п. 2.9 (в) ПДР та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.6 ст. 121 КУпАП.

За вчинення даного правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч. 6 ст. 121 Кодексу та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян- 170,00 грн.

Позивач у позові зазначає, що в його користуванні перебуває транспортний засіб Фольксваген Пассат, державний номер НОМЕР_4 . 1998 року випуску, червоного кольору, номер кузову якого знищено після викрадення. Також він зазначає про те, що підставою для користування цим транспортним засобом є свідоцтво про його реєстрацію НОМЕР_5 видане 24.10.2004р. власнику вказаного транспортного засобу ОСОБА_2 .

Позивачем не заперечується факт керування ним транспортним засобом Фольксваген Пассат, 1998 р.в. у місті та в час, вказаний у постанові.

З пояснень учасників процесу встановлено, що ОСОБА_1 під час зупинки керованого ним транспортного засобу ним надано постанову про закриття кримінального провадження від 10.03.2021р.

У постанові про закриття кримінального провадження №0000617 від 10.03.2021 року за ч.4 ст.358, ч.1 ст.290 КК України, вказано про те, що ймовірний номер кузову зазначеного транспортного засобу читається як НОМЕР_6 . Там же зазначено про те, що інформація про реєстрацію транспортного засобу з таким номером кузову в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів відсутня, але номерний знак НОМЕР_4 належить саме автомобілю Фольксваген Пассат, 1998 року випуску, червоного кольору.

Разом із тим, з даної постанови та матеріалів справи неможливо встановити на підставі яких саме даних слідчий дійшов висновку, що державний номерний знак НОМЕР_9 належить саме автомобілю Фольксваген Пассат, 1998 року випуску, червоного кольору. З огляду на вказані обставини, а також те, що слідчий не є особою, яка уповноважена встановлювати належність номерного знаку певному автомобілю, висновки експерта на підставі якого встановлені обставини, позивачем суду надано не було, а тому суд дійшов висновку про неналежність наданого позивачем доказу.

Тим більше, згідно ст.78 КАС України ухвала про закриття кримінального провадження, яка набрала законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Натомість, як убачається з Витягу з інформаційної системи в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів наявна інформація про реєстрацію транспортного засобу Фольксваген Пассат. 1983 року випуску, колір червоний. НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію якого НОМЕР_5 видане 04.09.2004р. власниці ОСОБА_3 , тобто транспортний засіб Фольксваген Пассат, номерний знак НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_1 , дійсно обладнаний номерним знаком, який не належить цьому транспортному засобу.

Також судом враховуються присутність непояснюваних збігів у даних з Витягу з інформаційної системи в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів та наданим позивачем свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу - прізвище власника автомобіля ОСОБА_2 (свідоцтво) та ОСОБА_3 (дані реєстру), серія свідоцтва НОМЕР_11 (дані реєстру) та НОМЕР_12 (свідоцтво) (різниця в одному знаку), реєстрація -Чернівецька область, дата державної реєстрації та видачі свідоцтва 04.09.2004 року, дата видані свідоцтва у самому свідоцтві - 21.10.2004 року. Оскільки у Єдиному державному реєстрі відсутні відомості про реєстрацію за транспортним засобом Фольксваген Пассат, 1998 р.в. номерного знаку НОМЕР_4 , який належить іншому ТЗ сумнівним є зазначення у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу який використовує ОСОБА_1 - Фольксваген Пассат, 1998 р.в. номерного знаку НОМЕР_4 .

Судом також встановлено і не оспорюється сторонами, що під час зупинки ОСОБА_1 при спілкуванні з працівниками поліції 11.03.2021р., зокрема з відповідачем ОСОБА_4 було пред`явлено відповідь Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області від 28.07.2020р., згідно якої інформація про реєстрацію автомобіля з номером кузову НОМЕР_6 відсутня.

При цьому п. 2.9.в ПДР передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу

Оскільки позивач керував транспортним засобом з номерним знаком, який йому не належить, що було встановлено за допомогою перевірки за наявними відомостями Єдиного державного реєстру транспортних засобів, оскільки у Єдиному державному реєстрі відсутні відомості про реєстрацію за транспортним засобом Фольксваген Пассат, 1998 р.в. номерного знаку НОМЕР_4 , який належить іншому ТЗ, чим порушив вказаний вище пункт Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.6 ст. 121 КУпАП, відносно нього працівником поліції Касаткіною О.О. було винесено оскаржувану постанову.

При вирішенні справи судом також враховуються ті обставини, що з витягу з ЄРДР №0000617 встановлено, що у лютому 2020 року було зупинено транспортний засіб Фольксваген Пассат д.з. НОМЕР_10 під керуванням ОСОБА_1 та при перевірці бази НАІС встановлено, що номерні знаки НОМЕР_4 , які закріплені до автомобілю Фольксваген Пассат, належать іншому ТЗ.

Разом із тим, протягом більше року позивач, будучи обізнаним про факт належності номерного знаку НОМЕР_10 іншому автомобілю, до органів патрульної поліції не звертався з приводу з`ясування цих обставин щодо належності номерного знаку іншому транспортному засобу та врегулювання цих розбіжностей, а достовірно знаючи, що згідно даних в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, номерний знак НОМЕР_4 належить іншому транспортному засобу - Фольксваген Пассат, 1983 року випуску, колір червоний. НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію якого НОМЕР_5 видане 04.09.2004р. власниці ОСОБА_3 , а не автомобілю Фольксваген Пассат, 1998 року випуску, керував вказаним транспортним засобом 11.03.2021 року, з номерним знаком, який належить іншому транспортному засобу.

Наразі, при розгляді даного позову, позивач просить суд взяти до уваги, як доказ власні його заперечення своєї вини у вчиненні правопорушення.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що відповідач надав достатньо аргументовані докази, які спростовують вимоги позивача.

Частиною 6 ст.121 КУпАП встановлено, що керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тому суд приходить до висновку, що інспектором у відповідності до ст. 280 КУпАП були з`ясовані всі обставини справи, які мають істотне значення для вирішення справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності і його дії вчинені у передбачені законом межах та у спосіб, а, відтак, і підстав для скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, винесеної відносно ОСОБА_1 не встановлено.

Посилання позивача зазначені в позові не може бути прийняті судом як докази відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, оскільки з пояснень відповідача, матеріалів адміністративної справи вбачається, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення мали місце.

При винесені постанови, дії відповідача відповідають вимогам ст. 33 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення. Тобто при накладанні стягнення відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують, оскільки санкція ч. 6 ст. 121 КУпАП передбачає покарання у вигляді накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170,00 грн.

Інспектор при винесені оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описано правопорушення, яке було скоєно, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивач не надав, його позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку інспектора, що в судовому засіданні не було встановлено.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів з приводу порушень інспектором поліції прав позивача під час складання постанови про притягнення до адмінвідповідальності. Відсутність факту правопорушення, позивач доводить своїми ж поясненнями. Натомість, відповідач, в порядку ч.2 ст. 77 КАС України, надав докази своїх заперечень.

З огляду на не представлення позивачем доказів, які спростовують обставини, викладені поліцейським в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності, судом розцінюються не обґрунтованими доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих,свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, щовикористовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зважаючи на викладене, суд вважає що у спірному випадку у співробітників патрульної поліції були законні підстави для зупинки транспортного засобу позивача та відповідно перевірки наявності документів передбачених законодавством.

Доводи позивача про те, що доказів вчинення ним будь-яких порушень чи скоєння ДТП, внаслідок яких у інспектора виникало право вимагати від позивача пред`явити документ на транспортний засіб, суд вважає помилковим і не бере до уваги, оскільки зазначені обставини не є підставою для визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Аналогічна позиція щодо застосування норм права викладена у постанові Верховного Суду від 16.08.2019 у справі № 524/126/17.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупинити транспортний засіб, в тому числі і у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього рух; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідачем відповідно до ч.2 ст.77 КАС України достовірними, достатніми, належними та допустимими доказами доведена наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення п.2.9 в) ПДР України, за яке встановлена адміністративна відповідальність за ч. 6 ст. 121 КУпАП, а саме - водій експлуатував транспортний засіб, з державним номерним знаком що не належить цьому транспортному засобу, та відповідно доведена правомірність та обґрунтованість постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАА№142677 від 11.03.2021 року та дій щодо її складення.

Частиною 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, судом не встановлено будь-яких порушень вимог закону при розгляді справи та винесення постанови, оскільки у ній міститься логічний виклад обставин вчиненого правопорушення, зокрема у ній зазначено, коли, де і ким вчинено правопорушення, викладено суть його вчинення, дотримано інші вимоги, встановлені ст. 283 КпАП України, що свідчить про те, що оскаржувана постанова є законною та порушень з боку інспектора патрульної поліції, щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд не вбачає. При цьому суд виходить з того, що відповідач під час виявлення, фіксування правопорушення та складання постанови про притягнення позивача до відповідальності діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про дорожній рух» ст.ст. 77, 90, 286 КАС України, ст.ст. 121, 251, 283-284 КУпАП, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 в особі представника Рогальського Володимира Миколайовича до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області, інспектора відділу безпеки дорожнього ружу Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Касаткіної Олени Олександрівни про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю.В. Апаллонова