Справа № 420/1006/21
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 травня 2021 року

м. Київ

справа № 420/1006/21

адміністративне провадження № К/9901/16685/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Другого Київського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

25 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Другого Київського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса), в якому просила:

- визнати протиправною та скасувати постанову Другого Київського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження №63485386 від 12 листопада 2020 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року позов задоволено.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року стягнуто з Другого Київського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 26 квітня 2021 року касаційну скаргу повернуто скаржнику через те, що вона не містить оригінального власноручного підпису скаржника.

07 травня 2021 року позивачкою подано до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року.

Скаржниця посилаючись на порушення норма матеріального та процесуального права просить скасувати судові рішення та ухвалити нове, яким задовольнити в повному обсязі заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і стаття 13 КАС України.

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України (в чинній редакції) суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

У свою чергу, стаття 287 регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що спірні правовідносини в цій справі виникли з приводу дій державної виконавчої служби щодо відкриття виконавчого провадження.

За такого правового врегулювання та обставин справи оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Скаржниця зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, але жодним чином не обґрунтувала в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики у спорах щодо оскарження дій державного виконавця, із зазначенням новітніх, проблемних та раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права.

Суд відхиляє твердження скаржника, що справа має виняткове значення для нього, оскільки вони не підтверджені належними доказами та не обґрунтовані обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів.

Верховний Суд відхиляє доводи скаржника про застосування судом норми права без урахування висновків Великої Палати Верховного Суду, висловлені у цивільній справі №755/9215/15ц та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07 травня 2020 року у справі № 820/4281/17 оскільки принцип співмірності щодо витрат на правничу допомогу застосовано з урахуванням обставин, установлених судами у цій справі, що не є подібною до спірних правовідносин. Крім того, вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суди надають правову оцінку в залежності від обставин, встановлених у кожному конкретному випадку.

Інші аргументи скарги зводяться до переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний позивачем спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду цієї касаційної скарги не матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики у цій категорії адміністративних справ.

Відтак, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 287, 333 КАС України

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Другого Київського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: А.Г. Загороднюк

Судді: Л.О. Єресько

В.М. Соколов