Справа № 280/2075/21
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
24 травня 2021 року о/об 17 год. 00 хв.Справа № 280/2075/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Новіковій Д.А., розглянувши у місті Запоріжжі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_2 ), в якому позивач просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не виплати ОСОБА_1 в зв`язку із звільненням з військової служби грошової компенсації вартості за неотримане речове майно; 2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 надати ОСОБА_1 довідку про вартість не отриманого речового майна станом на 01.02.2019, оформлену у відповідності до "Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримдне речове майно", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 за №178; 3) зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 01.02.2017 по 01.02.2019, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 01.02.2019.

У позові зазначено, що з 01.02.2017 по 01.02.2019 ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 на посаді осіб, що мають звання сержантського і старшинського складу - старшого сержанта. Позивач звільнений із займаної посади техніка метеорологічної батареї дивізіону артилерійської розвідки військової частини за його згодою, припинено дію контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України, 01.02.2019 виключений зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення, для подальшого проходження служби до Служби Безпеки України. В період часу з 01.06.2014 по 24.09.2014, з 10.11.2014 по 19.01.2015 та з 10.03.2015 по 25.03.2015 ОСОБА_1 приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції в складі Військової частини - польова пошта НОМЕР_4 , що підтверджується довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції №5110 від 14.07.2016. ОСОБА_1 було присвоєно статус учасника бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_5 , виданого 04.06.2015. При виключенні з особового складу військової частини, ОСОБА_1 не виплачувалась компенсація за не отримане речове майно. 26.08.2020 представником позивача до Військової частини НОМЕР_2 було надано заяву ОСОБА_1 про нарахування та виплату йому грошової компенсації за не отримане речове майно, та адвокатський запит на витребування документів. У вересні 2020 року отримано Лист №4442 від 11.09.2020, за підписом командира ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_2 у відповідь на адвокатський запит від 26.08.2020 та щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про нарахування та виплату компенсації за не отримане речове майно ОСОБА_1 відмовлено, довідки-розрахунку на утримання вартості речового майна, за яке підлягає нарахування та виплата грошової компенсації, яку просив у своїй заяві ОСОБА_1 не надано, як і не надано на адвокатський запит копію Атестату військовослужбовця ОСОБА_1 на предмети речового майна. З вказаною бездіяльністю ОСОБА_1 не згодний, вважає його право на отримання грошової компенсації за не отримане речове майно за період з 01.02.2017 по 01.02.2019 порушеним відповідачем, а бездіяльність відповідача протиправною, у зв`язку із чим звернувся до суду із вказаним позовом.

Позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби або загибелі (смерті) військовослужбовця. Згідно доказів доданих позивачем до матеріалів адміністративного позову, а саме Витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 №26 від 01.02.2019 «старшину військової служби за контрактом ОСОБА_1 техніка метеорологічної батареї дивізіону артилерійської розвідки військової частини, якого наказом Першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 23.01.2019 року №13-РС увільнено від займаної посади, припинено дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України ...» тобто правових підстав для виплати зазначеної вище компенсації за не отримане речове майно у ВЧ НОМЕР_2 не було та відповідно таку довідку військова частина надати не може. Спірні правовідносини щодо отримання грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки у зв`язку із звільненням позивача виникли під час дії особливого періоду. Відповідач вважає, що позивач не набув відповідного права на отримання грошової компенсації за не отриману додаткову відпустку, оскільки ч.19 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» припинено надання військовослужбовцям додаткової відпустки. В особливий період з моменту оголошення мобілізації до припинення відповідного періоду надання військовослужбовцям інших видів відпусток, зокрема, додаткової відпустки, передбаченої п.12 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Таким чином у зв`язку з настанням особливого періоду, командир військової частини не мав права надавати додаткову відпустку із збереженням заробітної плати.

Відповідач проти позовної заяви заперечував.

Ухвалою судді від 22.03.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

У Витязі з Наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.02.2019 за №26 зазначено: «… 7.Старшину військової служби за контрактом ОСОБА_3 , техніка метеорологічної батареї дивізіону артилерійської розвідки військової частини, якого наказом Першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 25.01.2019 року №13-РС за його згодою увільнено від займаної посади, припинено дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, з "01" лютого 2019 виключити із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення, вважати таким, що справи та посаду здав та вибув для подальшого проходження служби до Служби Безпеки України місто Київ. Підйомна допомога у зв`язку з переїздом до нового місця служби, що передбачена наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 року №45 «Про затвердження Порядку виплат військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги» за 2019 рік не надавалась. Щорічна основна відпустка за 2018 рік та 2019 рік не надавалась. Грошова допомога на оздоровлення за 2019 рік, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 (зі змінами), виплачена. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 (зі змінами), не виплачена. Виплатити грошову премію у розмірі 95,00% за період з "01" січня 2019 по "01" лютого 2019 року в повному обсязі. Виплатити надбавку у розмірі 65% за особливості проходження служби за період з "01" січня 2019 по "01" лютого 2019 року в повному обсязі. Загальна вислуга років станом на 01 лютого 2019 року складає 16 років 07 місяці 19 днів. Військові перевізні документи за формою 1 та формою 2 на військовослужбовця та членів його сім`ї не надавались. За час проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_2 не забезпечувався службовим житлом за рахунок Міністерства Оборони України. …». (а.с.19).

Згідно з Посвідченням серії НОМЕР_5 , виданому 04.06.2015, позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с.16).

Відповідно до Довідки ВЧ НОМЕР_2 від 08.09.2020 за №2081 позивач перебував на військовій службі в Військовй частині НОМЕР_2 з 31.01.2017 по 01.02.2019 на посаді старшого сержанта.

На заяву позивача від 26.08.2020 про виплату компенсації за неотримане речове майно відповідачем надано відповідь від 11.09.2020 за №4442, в якій зазначено наступне: «… Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця. Відповідно до змін до інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний та особливий період які затверджені Наказом Міністра оборони України №306 від 10 червня 2019р. а саме п.3 під час звільнений в запас або у відставку військовослужбовців, які були прийняті на військову службу за контрактом із запасу, нараховується заборгованість за наявності календарної вислуги більше ніж 5 років, пропорційно часу, який минув з настання права на отримання речового майна, що не було отримане під час проходження служби в повному обсязі. З даної інструкції можно зробити висновок, що для набуття права на компенсацію за не отримане речове майно необхідно мати календарну вислугу не менш ніж п`ять років. Громадянин ОСОБА_1 має календарну вислугу менше ніж потрібно для реалізації права на відповідну компенсацію. …».

При вирішенні спору по суті суд виходить з викладеного вище та наступного.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. (…).

У ч.1 ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено: «… Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України. …».

Відповідно до п.3 «Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно», затвердженого 16.03.2016 постановою Кабінету Міністрів України №178 (надалі «Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно»), грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Як зазначено у п.4 «Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно», грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Згідно з п.5 «Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

У п.242 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого 10.12.2008 Указом Президента України №1153/2008 (надалі «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України»), зазначено: «… Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини».

Наказом Міністерства оборони України від 10.06.2019 за №306 «Про внесення змін до наказу Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232» (зареєстрованим 05.07.2019 в Міністерстві юстиції України за №745/33716) п.4 розділу ІІІ «Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період», затвердженої 29.04.2016 наказом Міністерства оборони України №232 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за №768/28898), доповнено новими абзацами сьомим-одинадцятим такого змісту: «Особам офіцерського, сержантського, старшинського та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, нарахування заборгованості здійснюється: під час звільнення в запас або у відставку з правом носіння військової форми одягу за речове майно, що не було отримане під час проходження служби в повному обсязі; під час звільнення в запас без права носіння військової форми одягу за речове майно пропорційно часу, який минув з настання права на отримання цього майна до дня виключення зі списків військової частини; під час звільнення в запас або у відставку військовослужбовців, які були прийняті на військову службу за контрактом із запасу, нараховується заборгованість за наявності календарної вислуги більше ніж 5 років, пропорційно часу, який минув з настання права на отримання речового майна, що не було отримане під час проходження служби в повному обсязі; під час звільнення військовослужбовців військової служби за призовом осіб офіцерського складу, призваних на 18 місяців, пропорційно часу, який минув з настання права на отримання цього майна до дня виключення зі списків військової частини».

Відповідно до ч.3 ст.7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Враховуючи наведені норми права та обставини справи, суд при вирішенні справи не застосовує п.4 розділу ІІІ «Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період», затвердженої 29.04.2016 наказом Міністерства оборони України №232 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за №768/28898) із змінами внесеними Наказом Міністерства оборони України від 10.06.2019 за №306 «Про внесення змін до наказу Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232» (зареєстрованим 05.07.2019 в Міністерстві юстиції України за №745/33716), оскільки він не відповідає наведеним правовим актам, які мають вищу юридичну силу, та обмежує право позивача на виплату йому грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

При цьому, у порушення п.242 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» відповідач при звільненні позивача з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини не забезпечив повністю позивача грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням, що стало причиною пред`явлення позивачем до адміністративного суду даної позовної заяви.

Крім того, позивач був увільнений від займаної посади та виключений із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення з 01.02.2019, а Наказ Міністерства оборони України від 10.06.2019 за №306 «Про внесення змін до наказу Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232» (зареєстрований 05.07.2019 в Міністерстві юстиції України за №745/33716) набрав чинності 27.08.2019.

Таким чином, на думку суду, позивач має право на виплату йому відповідачем грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

За матеріалами справи відповідач по суті не заперечує щодо не отримання позивачем у повному обсязі речового майна під час проходження військової служби.

Звідси, суд з метою захисту прав та інтересів позивача вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо: визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не виплати ОСОБА_1 в зв`язку із звільненням з військової служби грошової компенсації вартості за неотримане речове майно; зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 надати ОСОБА_1 довідку про вартість не отриманого речового майна станом на 01.02.2019, оформлену у відповідності до "Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 за №178.

Судом з`ясовано, що 20.08.2020 рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/3600/20 (яке 04.11.2020 набрало законної сили) задоволено позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 06.06.2015 по 01.02.2019, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 01.02.2019; зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 06.06.2015 по 01.02.2019, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 01.02.2019.

Отже, позовна вимога в адміністративній справі №280/2075/21 у частині щодо зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 01.02.2017 по 01.02.2019, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 01.02.2019, фактично вирішена судом в адміністративній справі №280/3600/20.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Доводи позивача та відповідача частково не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Представником позивача у позові заявлено про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3500 грн. 00 коп.

Позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідач заперечував проти задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача до суду подано: Договір про надання правничої допомоги №200715-01 від 15.07.2020; Детальний розрахунок вартості адвокатського гонорару за договором про надання правничої допомоги №200715-01 від 15.07.2020; Акт прийому передачі виконаних робіт і послуг за договором про надання правничої допомоги №200715-01 від 15.07.2020; Квитанція до прибуткового касового ордера №30 від 27.02.2021 на суму 3500,00 грн.

В Детальному розрахунку вартості адвокатського гонорару за договором про надання правничої допомоги №200715-01 від 15.07.2020 зазначено: «… 26.08.2020р. складання заяви про нарахування та виплату компенсації вартості речового майна та адвокатського запиту до військової частини НОМЕР_2 30 хвилин 500 грн.; 27.02.2021р. - складання позовної заяви до військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії із підготуванням додатків до неї, для подання до Запорізького окружного адміністративного суду 4 години 3000 грн. Всього 3500 грн. …».

Судом прийнято до уваги, що така категорія адміністративних справ є пошириною, а, отже, не потребує витрат значних зусиль при здійсненні професійної правничої допомоги.

Завником документально та нормативно не обґрунтовано кількість витраченого часу щодо надання професійної правничої допомоги.

Також, суд вважає вартість послуг і робіт правничої допомоги, зазначену у наданих до суду документах, не співмірною з фактично виконаними послугами та роботами.

На думку суду, підготовка позовної заяви включає в себе: складання заяв, адвокатських запитів.

Отже, судові витрати на правничу допомогу у сумі 3500,00 грн. є не обґрунтованими та не можуть бути стягнуті на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На думку суду, з урахуванням вимог ч.5 ст.134 КАС України, витрати на професійну правничу допомогу мають бути відшкодовані позивачу лише у сумі 1500 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) в зв`язку із звільненням з військової служби грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) довідку про вартість не отриманого речового майна станом на 01.02.2019, оформлену у відповідності до "Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 за №178.

В іншій частині позовної заяви відмовити.

У стягненні на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відмовити.

Задовольнити частково заяву представника позивача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500 грн. 00 коп.

В іншій частині заяви представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складено 24.05.2021.

Суддя О.О. Прасов