Справа № 280/721/21
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року Справа № 280/721/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Стовбур А.Ю., представника позивача: Волтера О.В., представника відповідача: Прокоф`єва С.А., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ» (69034, м.Запоріжжя, вул.Цимлянська, 29-а, )

до Дніпровської митниці Держмитслужби (49038, м.Дніпро, вул.Княгині Ольги, буд.22, )

про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, стягнення шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ» (далі - позивач, ТОВ «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ») до Дніпровської митниці Держмитслужби (далі - відповідач, Митниця), в якій позивач просить суд визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2021/000013/2 від 21.01.2021.

Позовна заява та додатки до неї сформовані в системі "Електронний суд".

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано документи, які визначені ч.2 ст.53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі - МКУ) і підтверджують митну вартість товару. Працівники позивача припустилися помилки під час подання документів. ТРанспортно-експедиційне обслуговування позивача здійснює ТОВ «МІТРІДАТ ОДЕСА», який первинно повідомив про перевізника ТОВ «ТОПТРАК» і надав договір з ним. Працівники позивача надали ці документи до митного оформлення. Під час митного оформлення з`ясувалось, що експедитор змінив перевізника, і транспортування по території України здійснював ТОВ «ТЕЛК ЮВІС». Оскільки порушень митних правил не виявлено, позивач скористався правом на подання заяви про відкликання митної декларації з метою виправлення допущеної помилки. Оскільки відповідач відмовив у відкликанні митної декларації, позивач подав заяву про внесення змін у митну декларацію, однак відповідач також відмовив та повторно повідомив, що зажадає протягом 10 календарних днів додатково витребувані документи. Отже відповідач штучно перешкоджав виправленню помилки. Зазначає, що у будь-якому випадку витребувані відповідачем документи стосуються перевезення по митній території України, що не впливає на визначення митної вартості товару. Тобто, митному органу було надано документи, які надавали можливість встановити митну вартість товару, проте, він безпідставно не врахував їх при перевірці митної вартості товару. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 01.02.2021 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

02.02.2021 позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, за змістом якої позивач уточнив дату складення оскаржуваного рішення (№UA110230/2021/000013/2 від 25.01.2021) та додатково заявив позовні вимоги про стягнення з Державного бюджету України 3 990,28 грн. на відшкодування завданої відповідачем шкоди. Завдану шкоду обґрунтовує тим, що декларацію подано 21.01.2021, а рішення прийнято 25.01.2021. Протягом часу, доки відповідач приймав рішення, відбулось понаднормове використання автотранспорту на території України (автомобіль із контейнером перебував під митним контролем). За понаднормовий простій експедитор виставив рахунок на 3 990,28 грн., який на час звернення до суду не оплачений. Шкодою є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Ухвалою суду від 05.02.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 01.03.2021.

Ухвалою суду від 01.03.2021 прийнято до розгляду заяву ТОВ «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ» про уточнення позовних вимог, відкладено підготовче засідання на 31.03.2021.

03.03.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх.№12819), в якому висловлює свою незгоду із заявленими позовними вимогами з тих підстав, що під час подання електронної митної декларації для підтвердження митної вартості товарів декларантом на виконання вимог ст.53 МКУ надані документи, які містили розбіжності, що не дозволяли перевірити заявлену позивачем митну вартість товару, у зв`язку з чим витребувано додаткові документи. Після отримання декларантом вимог щодо надання додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, позивач направив заяву на відкликання митної декларації у зв`язку з помилковим зазначенням договору з перевізником, однак у задоволенні такої заяви відмовлено у відповідності до ч.1 ст.269 МКУ, оскільки позиву надано повідомлення про проведення перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів. Після цього декларантом направлено заяву про внесення змін до митної декларації, у якій відмовлено з посиланням та п.п. 34 та 36 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №450. Декларантом надано додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, до яких встановлено зауваження. Таким чином позивачем належним чином не підтверджено заявлену митну вартість товару, підстави для оформлення товару за визначеною ним митною вартістю були відсутні, що зумовило прийняття Митницею оскаржуваного рішення. Щодо стягнення коштів на відшкодування шкоди заперечив, оскільки вважає, що в даному випадку відсутній елемент протиправності поведінки органу державної влади. Просить в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 31.03.2021 продовжено підготовче провадження у справі на тридцять днів, відкладено підготовче засідання на 21.04.2021.

Ухвалою суду від 21.04.2021 відкладено підготовче засідання на 12.05.2021.

Ухвалою суду від 12.05.2021 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 20.05.2021.

У судовому засіданні 20.05.2021 оголошено перерву до 24.05.2021.

Під час судового розгляду представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Під час судового розгляду представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив в задоволенні позову відмовити.

Представники сторін подали клопотання (вх.№28298 та №28899 від 20.05.2021), в яких просили розглянути справу в порядку письмового провадження.

У відповідності до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) подальший розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Судом встановлено такі обставини.

21.01.2021 ТОВ «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ» надіслано до митного контролю та митного оформлення засобами електронного зв`язку у відповідності до статті 257 МКУ електронну митну декларацію, якій присвоєно № UA110230/2021/000945, на товар (що зазначений в гр. 31):

« 1.POLYALUMINIUM CHLORIDE (type ZB-009) хлорид поліалюмінія (тип ZB-009)-2lm. Cas № 1327-41-9. Показники згідно сертифікату : партії №:ZB20001030 . Зовнішній вигляд: світло-жовтий порошок. Повністю розчинний у воді.Оксид алюмінію(А1203) -30.68%. Основність- 75.31%. РН (1% водний розчин) -4.І%.Водонерозчиність-0.09%.А./<0.0002. РЬ<0.001%. Cd<0.0002%. Hg<0.00001%. Сг6+<0.0002%.Призначення:очищення і кондиціювання питної води ,очистка стічних вод і водоподготовка.Хлорід поліалюмінія знижує рівень Рн очищається, зменшує утворення осаду і збільшує термін служби фільтрів за рахунок збільшення часу фильтроцикла. Виробник: SНANDONG JIAHUA WATER TREATMENT TECHNOLOGY CO., LTD. Країна виробництва CN.».

До митного оформлення вказаного товару разом з електронною митною декларацією надіслано копії таких документів: - сертифікат якості б/н від 13.10.2020; пакувальний лист від 16.11.2020 б/н; - проформа-інвойс від 13.10.2020 № 20ZH1015; - комерційний інвойс від 16.11.2020 № 20UK0116; - коносамент (bill of lading) від 21.11.2020 №MRFB20112367; - автомобільна транспортна накладна CMR від 19.01.2021 №451015; - сертифікат про походження товару від 16.11.2020 №20UK0116; - виписка з банку №TF08681С9020 від 03.11.2020; - рахунок на оплату послуг експедитора №47027 від 11.01.2021; - Акт надання послуг №70 від 11.01.2021; - прас-лист б/н від 13.10.2020; - калькуляції б/н 11.01.2021; - комерційна пропозиція б/н від 13.10.2020; - Зовнішньоекономічний договір (контракт) 20409/ІМ від 27.02.2020; - Додаткова угода №1 від 13.10.2020; - договір на транспортно-експедиційне обслуговування при перевезеннях вантажів автомобільним транспортом №0201/20 від 02.01.2020; - договір на надання транспортно-експедиційних послуг №29/01-20 від 24.12.2019; - лист від виробника від 15.10.2020; - лист про експортну декларацію від 06.01.2021; - лист про печатки в інвойсі від 06.01.2021; - лист про помилку в проформі-інвойсі від 02.12.2020; - лист про рахунок від 06.01.2021; - опис продукту від виробника від 27.02.2020; - копія митної декларації країни відправлення 00070260 від 17.11.2020.

За результатами формато-логічного контролю АСАУР за електронною митною декларацією згенеровано обов`язкову форму контролю правильності визначення митної вартості товарів.

При проведенні перевірки документів, які надані на підтвердження заявленої митної вартості товарів, виявлено наступне:

1. Відповідно до вимог п. 3.2 Постанови Нацбанку України 28.07.2008 №216 відповідальний виконавець уповноваженого банку має проставити на всіх примірниках платіжного доручення в іноземній валюті дати надходження і виконання такого документа, засвідчивши їх своїм підписом та відбитком штампа уповноваженого банку, натомість платіжне доручення в іноземній валюті від 03.11.2020 № TF08681С90201103 не містить дати надходження і виконання такого документа, підпису уповноваженого банку.

2. Згідно відміток, що містяться у товаротранспортній накладній від 19.01.2021 №451015, перевізником партії товару є TOB «ТЕЛК ЮВІС» (39811061), натомість декларантом надано документи на транспортно-експедиційне обслуговування між TOB «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ» та TOB «МІТРІДАТ ОДЕСА» (36110921), а саме: акт надання послуг, рахунок на оплату та договір на транспортно-експедиційне обслуговування. Звертаємо Вашу увагу, наданий до митного оформлення договір від 02.01.2020 №0201/20 стосується відносин TOB «МІТРІДАТ ОДЕСА» та TOB «ТОПТРАК» (41988678). Документальне підтвердження відношення TOB «ТОПТРАК» (41988678) до заявленої партії товару відсутнє.

3. Відповідно до п.5 контракту від 27.02.2020 №20409/ІМ продавець надає разом з партією товару зокрема такий документ, як пакувальний лист (із зазначенням ваги брутто та нетто кожної одиниці товару), натомість пакувальний лист від 16.11.2020 б/н містить загальну вагу брутто/нетто партії товару.

4. У копії митної декларації країни відправлення від 17.11.2020 № 00070260 наявне посилання на реквізити накладної №206212385, але до митного оформлення зазначений документ не надавався.

21.01.2021 декларанту надіслано електронне повідомлення та зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) виписку з бухгалтерської документації;

4) каталоги виробника товару;

5) копію митної декларації країни відправлення;

6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також, враховуючи норми частини 6 статті 53 МКУ декларанту було запропоновано за власним бажанням подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.

21.01.2021 уповноважена позивачем особа подала заяву, у якій зазначено «Бажаю надати додаткові документи».

25.01.2021 позивач направив заяву №1 про надання дозволу на відкликання митної декларації №UA110230/2021/00945 із обґрунтуванням «помилково в графі 44 було зазначено під кодом 4301 Договір на перевезення вантажу №0201/20 від 02.01.2020р. Повинно бути №1/230918 від 23.09.2018».

За результатами розгляду вказаної заяви 25.01.2021 декларанту в електронному вигляді направлено повідомлення: «У відповідності до ч. 1 ст. 269 МКУ на Вашу заяву від 25.01.2021 б/н щодо відкликання митної декларації від 21.01.2021 №UA110230/2021/00945 повідомляємо про наступне. Відповідно до п. 34 ПКМУ від 21.05.2012 № 450 (зі змінами), не дозволяється, серед іншого, внесення змін або відкликання митної декларації після надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, якому подана така митна декларація, інформації про призначення митним органом митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення або перевірки документів на товари (крім випадків, коли після проведення зазначених митних формальностей порушень митних правил не виявлено). Посадова особа митного органу в електронному повідомленні, засвідченому електронним цифровим підписом, від 25.01.2021 (направлене о 08:18:37) надано Вам інформацію про проведення перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів. Повторно повідомляємо, що згідно вимог п.З ст.53 МКУ протягом 10 календарних днів декларанта зобов`язано надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення».

Декларантом 25.01.2021 направлено заяву №2 про надання дозволу на відкликання митної декларації №UA110230/2021/00945 із обґрунтуванням «Відповідно до п.34 ПКМУ від 21.05.2012 №450 (зі змінами), не дозволяється, серед іншого, внесення змін або відкликання митної декларації після надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, якому подана така митна декларація, інформації про призначення митним органом митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення або перевірки документів на товари (крім випадків, коли після проведення зазначених митних формальностей порушень митних правил не виявлено). У даному випадку, після проведення зазначених митних формальностей порушень митних правил не виявлено. Відкликаємо митну декларацію від 21.01.2021 №UA110230/2021/00945».

За результатами розгляду вказаної заяви 25.01.2021 декларанту в електронному вигляді направлено повідомлення: «У відповідності до ч.1 ст.269 МКУ на Вашу заяву від 25.01.2021 б/н щодо відкликання митної декларації від 21.01.2021 №UА110230/2021/00945 повідомляємо про наступне. Відповідно до п. 34 ПКМУ від 21.05.2012 № 450 (зі змінами), не дозволяється, серед іншого, внесення змін або відкликання митної декларації після надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, якому подана така митна декларація, інформації про призначення митним органом митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення або перевірки документів на товари (крім випадків, коли після проведення зазначених митних формальностей порушень митних правил не виявлено). Посадова особа митного органу в електронному повідомленні, засвідченому електронним цифровим підписом, від 25.01.2021 (направлене о 08:18:37) надано Вам інформацію про проведення перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів. Повторно повідомляємо, що згідно вимог п.3 ст.53 МКУ протягом 10 календарних днів декларанта зобов`язано надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення».

Декларантом 25.01.2021 направлено заяву №1 про надання дозволу на внесення змін до митної декларації №UA110230/2021/00945 із обґрунтуванням «Відповідно до п. 33 ПКМУ від 21.05.2012 №450 (зі змінами), за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного оформлення відомості, зазначені в поданій митній декларації, можуть бут змінені, шляхом доповнення. Помилково в гр 44 код 4103 зазначено договір №0201/20 від 2.січня.2020року. повинно бути 1/230918 від 23.вересня.2018р (наявний у митниці)».

За результатами розгляду вказаної заяви 25.01.2021 декларанту в електронному вигляді направлено повідомлення: «У відповідності до ч. 1 ст. 269 МКУ на Вашу заяву від 25.01.2021 б/н щодо внесення змін до митної декларації від 21.01.2021 №UA110230/2021/00945 повідомляємо про наступне. Відповідно до п. 36 ПКМУ від 21.05.2012 № 450 (зі змінами), внесення змін до поданої митному органу електронної митної декларації здійснюється шляхом її відкликання. Відповідно до п. 34 ПКМУ від 21.05.2012 № 450 (зі змінами), не дозволяється, серед іншого, внесення змін або відкликання митної декларації після надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, якому подана така митна декларація, інформації про призначення митним органом митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення або перевірки документів на товари (крім випадків, коли після проведення зазначених митних формальностей порушень митних правил не виявлено). Посадова особа митного органу в електронному повідомленні, засвідченому електронним цифровим підписом, від 25.01.2021 (направлене о 08:18:37) надано Вам інформацію про проведення перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів. Повторно повідомляємо, що згідно вимог п.3 ст.53 МКУ протягом 10 календарних днів декларанта зобов`язано надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення».

Особою, уповноваженою на роботу з митницею, 25.01.2021 додатково надано для підтвердження заявленої митної вартості:

1. Договір на транспортно-експедиційне обслуговування при перевезеннях вантажів автомобільним транспортом від 23.09.2018 №1/230918.

2. Лист роз`яснення про вагу від 25.01.2021 б/н.

3. Лист про накладну 206212385 від 25.01.2021 б/н.

Також позивач повідомив «Від надання неіснуючих додаткових документів у строк визначений ст.53 МКУ відмовляюсь. Відмовляють від консультацій по методу крім першого, Вимагаю завершення митного оформлення декларації №UA110230/2021/00945 від 21/01/2021».

До додатково наданих документів Митницею встановлено наступні зауваження:

- Листом від 25.01.2021 б/н щодо наявного посилання на реквізити накладної №206212385 у копії митної декларації країни відправлення від 17.11.2020 №00070260 не надано до митного оформлення накладної №206212385 для підтвердження заявленої митної вартості.

Після подання декларантом додаткових документів митниця направила повідомлення, в якому зазначено про наявність у митниці інформації щодо вищих рівнів митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Зазначено, що декларант відмовився від надання в повному обсязі документів, що підтверджують заявлену митну вартість. Враховуючи вимоги ст. 59 МКУ використана наявна в митниці інформація щодо ідентичних товарів за методом 2А) (з розрахунку 360 USD/т + транспортні витрати за партією товару (50488,19 грн), за МД №UА110230/2020/013005 від 12.06.2020). Визначена митна вартість товарів ґрунтується на раніше визначеній митній вартості відповідно до поставки товару, ввезеного у співставних обсягах на комерційних умовах РОВ.

За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів Митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA110230/2021/000013/2 від 25.01.2021.

Не погоджуючись з рішенням митного органу щодо коригування митної вартості товару та вважаючи, що протиправні дії відповідача щодо безпідставної затримки митного оформлення призвели до понаднормового простою автотранспортного засобу, у зв`язку з чим позивачу завдана шкода, яку просить стягнути з Державного бюджету України, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 МКУ).

Згідно з ч.1 ст.246 МКУ метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 МКУ митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.257 МКУ декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ст.49 МКУ митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.51 МКУ митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 МКУ визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 МКУ декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 МКУ у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 МКУ).

Відповідно до ч.3 ст.53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МКУ).

За правилами ч.6 ст.53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Частиною 1 ст. 54 МКУ передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.2 ст. 54 МКУ контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.54 МКУ за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 54 МКУ визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За положеннями ч.1 ст. 55 МКУ рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (частина 2 статті 55 МКУ).

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 256 МКУ, відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.12 ст. 264 МКУ у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст.VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

При цьому митний орган перевіряє правильність визначення саме числового значення і складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, достовірність та точність заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутність обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у вищезазначених нормах.

Сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

З огляду на наведені норми, суд також зазначає, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною договору, а обов`язок доведення митної вартості товару покладається саме на декларанта.

При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 05.06.2018 року по справі №804/475/16 (провадження №К/9901/32960/18).

Необхідно зауважити, що Законом України №227-V від 05.10.2006 "Про приєднання України до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур у зміненій редакції згідно з Додатком I до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур" Верховна Рада України постановила: Приєднатися до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, вчиненого 26 червня 1999 року в м.Брюсселі, в тому числі Додатку I та Додатку II до нього, прийнявши Спеціальні додатки (додаток III до Протоколу).

Відповідно до Стандартного правила 8 Розділу 1 Спеціального додатку А "Додатку III до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Спеціальні додатки)" у випадках, коли митна служба вимагає документи в зв`язку з представленням їй товарів, інформація, що міститься у цих документах, обмежується лише даними, необхідними для ідентифікації товарів та транспортного засобу.

Рекомендації Європейської економічної комісії ООН №18 "Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі" 26-29 березня 2001 року вимагають, щоб документарні вимоги були зведені до мінімуму.

Відповідно до Стандартного правила 3.16. Розділу 3 Загального додатку Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (Кіотська конвенція) від 18.05.1973: "На підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства".

Отже, митний орган може додатково вимагати лише ті документи, які можуть усунути обґрунтовані сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару.

Вирішуючи даний спір, суд зазначає, що відповідно до встановлених обставин справи підставою для витребування митним органом додаткових документів стало встановлення розбіжностей в ході перевірки поданих декларантом документів, які на думку Митниці викликали обґрунтовані сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості:

1. Відповідно до вимог п.3.2 Постанови Нацбанку України 28.07.2008 №216 відповідальний виконавець уповноваженого банку має проставити на всіх примірниках платіжного доручення в іноземній валюті дати надходження і виконання такого документа, засвідчивши їх своїм підписом та відбитком штампа уповноваженого банку, натомість платіжне доручення в іноземній валюті від 03.11.2020 № TF08681С90201103 не містить дати надходження і виконання такого документа, підпису уповноваженого банку.

2. Згідно відміток, що містяться у товаротранспортній накладній від 19.01.2021 №451015 перевізником партіє товару є TOB "ТЕЛК ЮВІС" (39811061), натомість декларантом надано документи на транспортно-експедиційне обслуговування між TOB "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" та TOB "МІТРІДАТ ОДЕСА" (36110921), а саме: акт надання послуг, рахунок на оплату та договір на транспортно-експедиційне обслуговування. Звертаємо Вашу увагу, наданий до митного оформлення договір від 02.01.2020 №0201/20 стосується відносин TOB "МІТРІДАТ ОДЕСА" та TOB "ТОПТРАК" (41988678). Документальне підтвердження відношення TOB "ТОПТРАК" (41988678) до заявленої партії товару відсутнє.

3. Відповідно до п.5 контракту від 27.02.2020 № 20409/ІМ продавець надає разом з партією товару зокрема такий документ, як пакувальний лист (із зазначенням ваги брутто та нетто кожної одиниці товару), натомість пакувальний лист від 16.11.2020 б/н містить загальну вагу брутто/нетто партії товару.

4. У копії митної декларації країни відправлення від 17.11.2020 № 00070260 наявне посилання на реквізити накладної №206212385, але до митного оформлення зазначений документ не надавався.

Щодо першої розбіжності суд зазначає, що банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, є обов`язковими документами, що підтверджують митну вартість товарів відповідно до положень ч.2 ст.53 МКУ.

Положенням про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженим Постановою Нацбанку України 28.07.2008 №216 (зі змінами) визначено, серед іншого, порядок оформлення платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах, а також порядок подання та відкликання платником платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах та його виконання банком.

Відповідно до п.3.2 вказаного Положення відповідальний виконавець банку має проставити на всіх примірниках платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах дати надходження і виконання цього документа, засвідчивши їх своїм підписом та відбитком штампа банку. Банк має право не проставляти дату надходження платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах, якщо вона збігається з датою його виконання.

Отже, виконане платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах має обов`язково містити дату надходження і виконання цього документа, підпис відповідального виконавця банку та відбиток штампу банку.

Суд зазначає, що сама по собі наявність платіжного доручення не є достатнім доказом митної вартості певної поставки товару в разі, якщо таке платіжне доручення має дефекти оформлення, що викликає обґрунтовані сумніви в його достовірності.

Суд вважає помилковим здійснене позивачем порівняння процедури оформлення митних документів та банківських документів, оскільки останні регулюються різними нормативно-правовими актами та не є уніфікованими.

Враховуючи відсутність в наданому до митного оформлення платіжному документі в іноземній валюті від 03.11.2020 № TF08681С90201103 підпису відповідального працівника банку, суд дійшов висновку, що у митниці були обґрунтовані сумніви в достовірності такого документа, у зв`язку із чим витребування додаткових документів на цій підставі на думку суду є правомірним.

Разом з тим, суд зазначає, що позивач у повній мірі усунув вказану розбіжність, подавши до митного органу лист АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 25.01.2021 №Д4-В78/62-25, відповідно до якого повідомлено, що на платіжному дорученні (документ SWIFT) №TF08681С90201103 від 03.11.2020 на суму 7 035,00 дол.США помилково не було проставлено підпис уповноваженої особи банку, а також було надано належним чином оформлений платіжний документ (а.с.39-40).

Щодо виявленої розбіжності в особі перевізника, суд зазначає таке.

Відповідно до положень п.6 ч.2 ст.53 МКУ транспортні (перевізні) документи є обов`язковими документами на підтвердження заявленої митної вартості товару, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Частиною 10 статті 58 МКУ передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Позивач визнає, що до митного оформлення були подані документи щодо особи перевізника, який не мав відношення до перевезення оцінюваного товару.

Суд зазначає, що сторонами не надано до матеріалів справи копію рахунку на оплату покупцю №47027 від 11.01.2021, який надавався до митного оформлення товару, однак зі змісту Акту надання послуг №70 від 11.01.2021 (в якому міститься посилання на рахунок на оплату послуг покупцю №47027 від 11.01.2021 і який також надавався до митного оформлення) судом встановлено, що надані послуги стосувались морського фрахту за маршрутом Циндао (Китай) - ЧРП (Україна) ТЕМU2134452 (а.с.94), тобто охоплювали транспортування оцінюваного товару і поза межами митної території України.

Аналіз наданого до митного оформлення Договору №29/01-20 від 24.12.2019, укладеного між позивачем (Клієнт) та TOB "МІТРІДАТ ОДЕСА" (Експедитор) також свідчить про те, що предметом договору є виконання та організація комплексу послуг, які не обмежуються митною територією України.

Надані до митного оформлення документи свідчать про те, що поставка здійснювалась на умовах FOB Qingdao, Китай.

Відповідно до умов поставки FOB (… named port of shipment) англ. Free On Board, або Франко борт (… назва порту відвантаження) за правилами Інкотермс 2010, продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін застосовується тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом.

Отже, транспортні витрати від порту Qingdao, Китай до місця перевезення на митну територію України додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Наведене вище дозволяє дійти висновку, що допущена позивачем помилка в особі перевізника щодо надання до митного оформлення договору на транспортно-експедиційне обслуговування, який не має відношення до даної партії товару, не дозволяла митному органу перевірити факт понесення транспортних витрат у заявленому позивачем розмірі від заявленого перевізника, а тому сумніви Митниці були обґрунтованими.

Разом з тим, додатково наданими позивачем документами вказану розбіжність усунуто в повному обсязі, що не враховано відповідачем при винесенні оскаржуваного рішення.

Щодо виявлених розбіжностей в пакувальному листі та митній декларації країни відправлення, суд звертає увагу, що в розумінні ст.53 МКУ пакувальний лист та митна декларація країни відправлення не є документами, які підтверджують митну вартість товарів, у зв`язку з чим посилання митного органу на недоліки у таких документах, як на підставу для витребування додаткових документів, є безпідставним.

Таким чином, суд дійшов висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи мали розбіжності, які викликали у митного органу обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості оцінюваного товару, однак, додатково наданими документами позивач усунув зазначені розбіжності в повному обсязі, що не перешкоджало митному органу перевірити заявлену позивачем митну вартість.

Відтак, рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2021/000013/2 від 25.01.2021 є протиправним та підлягає скасуванню, а позов цій частині - задоволенню.

Щодо позовних вимог про відшкодування шкоди, завданої протиправними діями відповідача, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Таким чином, в адміністративному судочинстві вимоги про відшкодування шкоди нерозривно пов`язані із визнанням протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Зазначене також узгоджується з положеннями статті 1173 Цивільного кодексу України, якою визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Позивач пов`язує наявність підстав для настання майнової шкоди із тим, що митну декларацію №UA110230/2021/00945 подано для митного оформлення товару 21.01.2021, а митне оформлення товару завершено 25.01.2021. Протягом цього часу відбулось понаднормове використання автотранспорту на території України, у зв`язку з чим експедитор виставив рахунок на 3 990,28 грн., отже позивач поніс вимушені додаткові витрати, які пов`язує з протиправними діями митного органу щодо тривалого митного оформлення.

Разом з тим, за встановленими судом обставинами та висновками, наведеними вище, під час перевірки документів, наданих позивачем до митного оформлення імпортованого товару, митниця дійшла обґрунтованих сумнівів в достовірності заявленої митної вартості у зв`язку з розбіжностями в поданих документах, про що повідомила позивача та запропонувала подати додаткові документи у строк протягом 10 календарних днів, як того вимагає п.3 ст.53 МКУ, і уповноважена позивачем особа 21.01.2021 повідомила про бажання надати додаткові документи (а.с.103).

При цьому те, що позивач безуспішно намагався відкликати подану митну декларацію, а потім змінити її, не вплинуло на перебіг строку митного оформлення, оскільки, як встановлено судом, першу заяву про відкликання митної декларації №1 позивач подав 25.01.2021 (а.с.29-34), і у той самий день митне оформлення було завершено прийняттям оскаржуваного рішення.

Отже, судом встановлено, що у період з 21.01.2021 по 25.01.2021 позивачем не вчинялись дії, спрямовані на завершення митного оформлення, а тому твердження про те, що понаднормове використання автотранспорту у зв`язку з його перебуванням під митним контролем в цей період, є наслідком протиправних дій митного органу, є безпідставним.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

21.05.2021 представник позивача подав заяву про стягнення судових витрат з відповідача, у якій просить стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору 2 270 грн., вартість професійної правничої допомоги 21 565,000 грн.; компенсацію за відрив на протязі п`яти місяців від звичайних занять менеджера з митного оформлення у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат - 30 000,00 грн., компенсацію за відрив на протязі п`яти місяців від звичайних занять заступника директора у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат - 30 000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивач поніс витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270,00 грн., у зв`язку з чим вказана сума підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Відповідно до положень статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7).

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зазначає, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлений у постанові Верховного суду від 26.06.2019 у справі №200/14113/18-а.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з метою отримання правової допомоги 21.01.2021 позивач (Замовник) уклав із Адвокатом Будовською Наталією Володимирівною (Адвокат) договір про надання професійної правничої допомоги щодо рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2021/000013/2 від 21.01.2021 та інших рішень. Сторони домовились, що вартість послуг за надання правничої допомоги складає: за 1 час роботи - в розмірі 1 135,00 грн., що складає 50% прожиткового мінімуму, визначену Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік». Оплата послуг проводиться замовником по факту стягнення протягом 7 (семи) днів.

Згідно Акту виконаних робіт по договору про надання професійної правничої допомоги від 21.01.2021, складеного 20.05.2021, Адвокатом проведено таку роботу:

1. Адвокат виїхав до Замовника і опитав його працівників з питання подій, які призвели до прийняття рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2021/000013/2 від 21.01.2021, провів консультацію з зазначеного питання, узгодив з Замовником правову позицію щодо судового оскарження неправомірних дій - 8 год. х 1 135.00 грн. = 9 080,00 грн.

2. Адвокат підготував проект позову до Дніпровської митниці Держмитслужби «Про визнання протиправними та скасування рішення щодо визначення (коригування) митної вартості товарів №UA110230/2021/000013/2 від 21.01.2021 - 3 год. х 1135,00 грн. = 3405,00 грн.

3. Адвокат ознайомився із відповіддю на відзив, виїхав до Замовника для ознайомлення із документами, які митниця зазначила додатками до відзиву, але не приклала їх для позивача, ознайомилась із судовими рішеннями, які наведені у відзиві - 8 год. х 1 135,00 грн. = 9 080,00 грн.

Дослідивши надані документи, суд звернув увагу, що Договір про надання професійної правничої допомоги укладений між позивачем та Адвокатом Будовською Наталією Володимирівною 21.01.2021, тобто до виникнення спірних правовідносин в даній справі, оскільки рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2021/000013/2, яке оскаржується в даній справі, датовано 25.01.2021.

На користь такого висновку свідчить також і той факт, що всі надані на підтвердження понесення витрат на професійну допомогу адвоката документи містять посилання на те, що предметом надання послуг адвоката є рішення відповідача від 21.01.2021.

Отже, з наданих до суду документів на підтвердження витрат на правничу допомогу не вбачається, що вони відносяться саме до цієї справи та відсутній безпосередній зв`язок з предметом оскарження, а тому заявлені позивачем витрати на правничу допомогу не підтверджені належними документами.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Таким чином заявлені позивачем витрати, як «компенсація за відрив від звичайних занять» не відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи, а тому такі вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2021/000013/2 від 25.01.2021.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ» за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.).

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та компенсації за відрив від звичайних занять - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ», місцезнаходження: 69034, м.Запоріжжя, вул. Цимлянська, 29-а, .

Відповідач - Дніпровська митниця Держмитслужби, місцезнаходження: 49038, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22; .

Повне судове рішення складено 28.05.2021.

Суддя М.О. Семененко