Справа № 520/11306/2020
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 р.Справа № 520/11306/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання - Севастьянової А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2021, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., м. Харків, повний текст складено 19.01.21 року по справі № 520/11306/2020

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Акін-М"

до Головного управління ДПС України у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Акін-М" (далі по тексту ТОВ «Акін-М», позивач) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту відповідач, контролюючий орган, податковий орган, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати: податкове повідомлення - рішення № 8 від 27.11.2019, яким було збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на суму 61451,00 грн та нараховано штрафні санкції у сумі 30725,50 грн; податкове повідомлення - рішення № 8 від 27.11.2019, яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, у сумі 69193,00 грн; податкове повідомлення - рішення № 8 від 27.11.2019, яким накладено штрафні санкції в сумі 1020,00 грн. Стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області (ід. код юридичної особи 43143704, юридична адреса: 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ТОВ «Акін-М» (ідентифікаційний код юридичної особи 36555491, юридична адреса: 61091, м. Харків, вул. Танкопія, буд. 14, кв. 112) судові витрати у сумі 32435,85 грн, в тому числі судовий збір у сумі 2435,85 грн та витрати на правову допомогу у сумі 30000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на помилкових судженнях та припущеннях суб`єкта владних повноважень, що викладені в акті перевірки від 06.11.2019 року №653/20-40-14-12-11/36455491, оскільки працівниками ДПС при перевірці не були використані первинні бухгалтерські документи підприємства на підтвердження реальності господарської діяльності із ПП «Автоторг 7», ТОВ «Будімекс Плюс», ТОВ «Будмаркет - Пром 2017», ТОВ «Іннерсел» за березень 2018 року, а також дані щодо подальшої реалізації та/або використання у власній господарській діяльності придбаних товарів (робіт, послуг), які були надані в повному обсязі відповідачу. У зв`язку з чим, висновки контролюючого органу про допущення ТОВ «Акін-М» порушень п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.201.1, п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України при формуванні показників податкового кредиту, податкових зобов`язань та від`ємного значення з податку на додану вартість за спірний період є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2021 по справі № 520/11306/2020 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Акін-М» (вул. Танкопія, буд. 14, кв. 112, м. Харків, 61091) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Головного у правління ДПС у Харківській області № 8 від 27.11.2019, яким було збільшено суму грошового зобов`язання за ПДВ на суму 61451,00 грн та нараховано штрафні санкції у сумі 30725,50 грн, № 8 від 27.11.2019, яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, у сумі 69193,00 грн, № 8 від 27.11.2019, яким накладено штрафні санкції в сумі 1020,00 грн.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Акін-М» (вул. Танкопія, буд. 14, кв. 112, м. Харків, 61091, ) судовий збір у сумі 2 435,85 грн. (дві тисячі чотириста тридцять п`ять гривень) 85 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ).

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права (п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 ПК України) та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2021 по справі № 520/11306/2020, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що при опрацюванні бухгалтерських документів ТОВ «Акін-М» встановлено взаємовідносини щодо отримання товарно-матеріальних цінностей та послуг від низки контрагентів, за наслідками аналізу податкової інформації по яким не підтверджено реальність здійснення господарських відносин у зв`язку з відсутністю необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів; відсутністю кваліфікованого персоналу; незначним штатом працюючих осіб; відсутністю можливості виконання операцій з придбання товарів наявним трудовим ресурсам; наявністю пояснень директора ТОВ "Будмаркет - Пром 2017" ОСОБА_1 щодо непричетності до ведення діяльності та інформація з Єдиного реєстру судових рішень щодо створення ТОВ "Будмаркет - Пром 2017" з метою прикриття незаконної діяльності; відсутністю на балансі підприємства транспортних засобів, хоча перевезення товару повинно було здійснюватися за його рахунок; відсутністю звітів за формами 1-ДФ та Д4, що не дає можливості встановити на підприємстві штатну чисельність працівників, необхідних для реалізації товару, та як результат підтвердити реальну можливість реалізації товару в адресу ТОВ "Акін-М"; складання первинних документів особою, яка не підтверджує свою причетність до ведення господарської діяльності.

Вказує також, що відповідно до інформації з Єдиного реєстру податкових накладних у контрагентів з початку діяльності відсутнє придбання товару за номенклатурою, яку в подальшому зазначено в податкових накладних, виписаних на адресу ТОВ "Акін-М". Таким чином, встановлено реалізацію товарів за номенклатурою, відмінною від номенклатури документально оформленого попереднього придбання, відповідно до податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та реалізацію товарів невідомого походження. Виходячи з вищенаведеного, стверджує, що джерело походження товару, нібито реалізованого на адресу ТОВ "Акін-М" невідоме, а отже неможливий його рух по всьому ланцюгу.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що посадовими особами ТОВ "Акін-М" в ході перевірки не надано оригінали первинних документів, які підтверджують фінансово-господарську діяльність підприємства по взаємовідносинах з вищевказаними контрагентами, у зв`язку з чим складено акти ненадання первинних документів у ході проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо господарських взаємовідносин.

На переконання апелянта, неврахування судом першої інстанції наведених обставин свідчить про формальний підхід суду першої інстанції до з`ясування фактичних обставин даної справи, без урахування доводів та пояснень, наданих представником відповідача.

29.04.2021 від апелянта до суду надійшли письмові пояснення, в яких останній з приводу встановлених під час перевірки порушень, окрім доводів наведених в апеляційній скарзі, зазначив, що згідно інформаційних ресурсів ДПС України отримано інформацію щодо контрагентів позивача (з ПП «Автоторг 7», ТОВ «Будімекс Плюс», ТОВ «Будмаркет Пром 2017»), яка свідчить про наявність ознак фіктивності таких підприємств, зокрема, що ПП «Автоторг 7» та ТОВ «Будімекс Плюс», починаючи з грудня 2018 року не надавали до ДПІ податкову звітність, а ТОВ «Будмаркет Пром 2017» - з березня 2019, що унеможливлює встановлення штатної чисельності на вказаних підприємствах, необхідної для реалізації товару, та, як наслідок, підтвердження реальності реалізації товару на адресу ТОВ «Акін-М».

Крім того, наявність ознак фіктивності вказаних підприємств підтверджується також поясненнями директорів, засновників ПП «Автоторг 7» ОСОБА_2 та ТОВ «Будімекс Плюс», ТОВ «Будмаркет - Пром 2017» Голуба К.Ю., які повідомили, що на вказаних підприємствах рахуються, як посадові особи, однак ніяких документів по веденню господарської діяльності не підписували, як і не уповноважували на це інших осіб, товари та послуги нікому не поставляли, тобто діяльності на цих підприємствах ніколи не здійснювали. Наведене підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень про наявність кримінальних проваджень № 00000105 від 30 вересня 2016 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 27 ч. З ст. 212 КК України, № 0000019 від 30.05.2016 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27 ч.1 ст.205 КК України, № 0001288 від 27.04.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч. 3 ст. 197-1, ч. 3 ст. 212, ч. 1 с г. 205, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364-1, ч. 3 ст. 368 КК України, №0000526 від 22 травня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191, ч.3 ст. 358 КК України, в межах яких здійснюється досудове розслідування щодо створення та використання фіктивних суб`єктів підприємницької діяльності ПП «Автоторг 7», ТОВ «Будімекс Плюс», ТОВ «Будмаркет - Пром 2017», ТОВ «Іннерсел».

Також в наданих до суду поясненнях апелянтом наведено розрахунок сум, включених до спірних податкових повідомлень-рішень від 27.11.2019.

Представник позивача, у надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2021 по справі №520/11306/2020 залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Вважає, що відповідачем не наведено у чому саме полягає неправильність застосування норм права або неповнота дослідження доказів та встановлення обставин у справі судом першої інстанції, а викладеним в апеляційній скарзі та письмових поясненнях доводам щодо повідомлень директорів контрагентів позивача, а також аналізу схем руху сум ПДВ по ланцюгу постачання щодо придбання постачальниками позивача відповідних товарів у інших контрагентів надана належна оцінка. Відповідні докази на підтвердження реальності фінансово-господарських правовідносин з постачання товару між позивачем та ПП «Автоторг 7», ТОВ «Будімекс Плюс», ТОВ «Будмаркет-Пром 2017», ТОВ «Іннерсел», були досліджені у судовому рішенні, у зв`язку з чим встановлено, що такі висновки спростовуються первинними бухгалтерськими документами позивача, наданими відповідачу для перевірки у повному обсязі, а тому твердження апелянта про не надання позивачем первинних бухгалтерських документів за спірними взаємовідносинами із товариствами-контрагентами (ПП «Автоторг 7», ТОВ «Будімекс Плюс», ТОВ «Будмаркет - Пром 2017», ТОВ «Іннерсел») не відповідають дійсності.

Крім того зауважує, що реальність фінансово-господарських правовідносин між позивачем та ТОВ «Іннерсел» вже перевірялась відповідачем в ході проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача (акт №983/20-40-14-12-19/36455491 від 28.03.2019), за результатами якої відповідачем винесено податкові повідомлення - рішення від 26.04.2019, які в подальшому, за результатами розгляду позову ТОВ «Акін-М» до ГУ ДПС у Харківській області, були визнані протиправними та скасовані рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 у справі №520/11751/19, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2020.

Наполягає, що на час здійснення фінансово-господарських операцій відповідачем не ставилися під сумнів придбання у ПП «Автоторг 7», ТОВ «Будімекс Плюс», ТОВ «Будмаркет - Пром 2017» та ТОВ «Іннерсел» та подальша реалізація позивачем товарів, що підтверджується реєстрацією відповідачем податкових накладних.

Щодо сплати коштів за придбаний товар на адресу контрагентів ПП «Автоторг 7», ТОВ «Будімекс Плюс», ТОВ «Будмаркет - Пром 2017» та ТОВ «Іннерсел» позивачем надано банківські виписки по його рахункам, відкритих у АТ «ВТБ Банк».

Пояснив, що транспортування придбаних у ПП «Автоторг 7», ТОВ «Будімекс Плюс», ТОВ «Будмаркет - Пром 2017» та ТОВ «Іннерсел» товарів здійснювалось вказаними контрагентами позивача до складу позивача, де у зв`язку з відсутністю у штаті комірника, облік здійснювався директором ТОВ «Акін-М» особисто, дані складського обліку надавались разом із позовом та досліджувались судом першої інстанції.

З приводу посилань відповідача на наявність в Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвал слідчих суддів щодо здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР, вказує, що відповідачем взагалі жодним чином не наведено зв`язок між позивачем та здійснюваної ним фінансово-господарської діяльності та вказаними кримінальними провадженнями. Позивач не є фігурантом вказаних кримінальних проваджень, повідомлення про підозру службовим особам ТОВ «Акін-М» у них не пред`являлись, в якості свідків для допиту такі особи не викликались; в Державному реєстрі судових рішень України відсутні вироки по вказаних кримінальних провадженнях. У зв`язку з чим, податковий орган не може спиратися на позицію органів державного обвинувачення при перевірці реальності господарських операцій.

З огляду на викладене, посилаючись, зокрема, на п. 57 Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Булвес» АД проти Болгарії від 22 січня 2009 року, стверджує, що позивач не може нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку або допущення порушень податкового законодавства, оскільки такі вимоги є надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

Надані позивачем до суду документи первинного бухгалтерського обліку, які також досліджувались податковим органом під час проведення перевірки, підтверджують здійснення руху активів та зміни у власному капіталі та зобов`язаннях позивача, підтверджують використання придбаних у наведених вище підприємств товарів у власній господарській діяльності, що також свідчить про їх фактичне отримання позивачем, що в свою чергу доводить правомірність включення до складу податкового кредиту певних сум ПДВ та формування від`ємного значення сум, які підтверджені первинними документами бухгалтерського та податкового обліку.

Також просив стягнути на користь позивача витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою за подання відзиву на апеляційну скаргу та участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції у сумі 10000 грн за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби. Зазначив при цьому, що докази, підтверджуючі кінцевий розмір витрат на професійну правничу допомогу у вказаній адміністративній справі, будуть надані суду відповідно до вимог ч. 7 ст. 139 КАС України, протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

25.05.2021 від представник позивача надійшли письмові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу, в яких він висвітлив обставини оплати за поставлений до ТОВ «Акін-М» контрагентами-постачальниками товар та надав копії документів, якими підтверджується наявність на даний час у ПП «Автоторг 7» та ТОВ «Будмаркет-Пром 2017» кредитної заборгованості за поставлений позивачем товар. Також вказав, що дані складського обліку надавались разом із позовом у вигляді картки складського обліку за 2018 рік, ведення якої здійснювалось позивачем у електронній формі.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2021 клопотання представника Головного управління ДПС у Харківській області - задоволено. Замінено відповідача по справі № 520/11306/2020 з Головного управління ДПС у Харківській області () на Головне управління ДПС у Харківській області, утворене як відокремлений підрозділ (61057, місто Харків, вул. Пушкінська, будинок 46, код ЄДРПОУ ВП 43983495) юридичної особи - ДПС України ().

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга Головного управління ДПС у Харківській області не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем у період з 24.10.2019 по 31.10.2019 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Анкін-М" з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо господарських взаємовідносин з ПП «Автоторг 7» за лютий, серпень, жовтень, листопад 2018 року; ТОВ «Будімекс Плюс» за січень 2018 року; ТОВ «Будмаркет - Пром 2017» за листопад 2018 року, січень 2019 року; ТОВ «Іннерсел» за березень 2018 року, а також даних щодо подальшої реалізації та/або використання у власній господарській діяльності придбаних товарів (робіт, послуг), за результатами якої складено акт від 06.11.2019 року №653/20-40-14-12-11/36455491.

Згідно висновків акту перевірки від 06.11.2019 року № 653/20-40-14-12-11/36455491 фахівцями податкового органу встановлено наступні порушення ТОВ «Анкін-М»:

- п.198.1., п.198.2., п.198.3. ст.198, п.201.1., п.201.7. ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого, підприємством завищено податковий кредит на загальну суму 130 644,50 грн, у тому числі за січень 2018 року на суму 38 846,93 грн, за лютий 2018 року на суму 30 346,34 грн, за серпень 2018 року на суму 7 882,00 грн (включено до податкової декларації за жовтень 2018 року), за жовтень 2018 року на суму 13 834,60 грн, за листопад 2018 року на суму 19 867,32 грн, за січень 2019 року на суму 19 867,32 грн, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 61 451,00 грн, у тому числі за жовтень 2018 року на суму 21 717,0 грн, за листопад 2018 року на суму 19 867,00 грн, за січень 2019 року на суму 19 867,00 грн та завищення від`ємного значення у розмірі 69 193,00 грн, у тому числі за лютий 2018 року на суму 69 193,00 грн.

- п. 44.6 ст.44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) підприємством до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті не надано посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності. Отже, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

- п.121.1 ст.121 Податкового Кодексу України № 2755-УІ від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями) платником податків не надано контролюючому органу в ході перевірки оригінали/копії документів, що передбачає штраф в розмірі 510,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки та у зв`язку із встановленими порушенням контролюючим органом прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення - рішення № 8 від 27.11.2019, яким було збільшено суму грошового зобов`язання за ПДВ на суму 61451,00 грн та нараховано штрафні санкції у сумі 30725,50 грн;

- податкове повідомлення - рішення № 8 від 27.11.2019, яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, у сумі 69 193,00 грн;

- податкове повідомлення - рішення № 8 від 27.11.2019, яким накладено штрафні санкції в сумі 1020,00 грн.

Позивач, не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до суду з цим позовом про їх скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для скасування спірних податкових повідомлень-рішень, оскільки первинні документи по взаємовідносинам позивача із контрагентами ПП «Автоторг 7», ТОВ «Будімекс Плюс», ТОВ «Будмаркет - Пром 2017», ТОВ «Іннерсел» оформлені у відповідності до вимог ст.ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні", спростовують висновки перевіряючих під час проведення перевірки стосовно порушення позивачем положень податкового законодавства та підтверджують правомірність формування позивачем за спірний період податкового кредиту та від`ємного значення з податку на додану вартість.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що фактичною підставою для висновків ГУ ДПС у Харківській області про порушення позивачем п.198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 201.1, 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, викладених в акті перевірки №653/20-40-14-12-11/36455491 від 06.11.2019 року, в частині завищення податкового кредиту на суму 130644,50 грн, що призвело до заниження суми податку на додану вартість у розмірі 61451 грн та завищення суми від`ємного значення у розмірі 69193 грн, у т.ч. за лютий 2018 року 69193 грн, слугувало твердження контролюючого органу про відсутність реальності господарських операцій між ТОВ "Акін-М" та його контрагентами - ПП «Автоторг 7», ТОВ «Будімекс Плюс», ТОВ «Будмаркет - Пром 2017», ТОВ «Іннерсел» з огляду на ненадання під час перевірки первинних бухгалтерських документів за спірними взаємовідносинами, які б підтверджували ведення господарської операції з вказаними контрагентами та відображення їх в бухгалтерському обліку.

Колегія суддів вважає такі висновки відповідача необґрунтованими та такими, що не є підставою для зменшення позивачеві податкового кредиту, від`ємного значення та донарахування грошового зобов`язання з податку на додану вартість з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі по тексту - ПК України) цей кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Розділом V ПК України врегульовані питання, пов`язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з, зокрема, постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У пункті 198.6 статті 198 ПК України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (абзац другий пункту 198.6 статті 198 ПК України).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). (пункт 201.7 статті 201 ПК України).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При цьому законодавцем презюмується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку.

За змістом наведених норм право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту, формування від`ємного значення та обов`язок формування податкових зобов`язань обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання та реалізація цим платником податків товарів (послуг) або основних фондів, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений пунктом 201.11 статті 201 ПК України) суми витрат на придбання товару (послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Згідно з частиною другою статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (частина друга статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Вказане також закріплене у Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 (далі по тексту - Положення № 88), згідно з п. 2.4 якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

З наведених законодавчих положень вбачається, що обов`язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції. При цьому, неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку, при цьому визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що у спірний період позивач здійснював господарські відносини з ПП «Автоторг 7», ТОВ «Будімекс Плюс», ТОВ «Будмаркет - Пром 2017» та ТОВ «Іннерсел».

З приводу господарських взаємовідносин позивача з ПП «Автоторг 7» в лютому, серпні, жовтні, листопаді 2018, колегія суддів зазначає наступне.

Так, у лютому 2018 року позивач придбав у ПП «Автоторг 7» товар на суму 182 078,02 грн, в т.ч. ПДВ - 30 346,34 грн, що підтверджується видатковою накладною № 27 від 12.02.2018 на придбання позивачем у ПП «Автоторг 7» вимикачів автоматичних ВА 04-36 160 А (4 шт.), металоконструкції 1600*800*300 ІР 54 на суму з ПДВ 6 517,00 грн, ТЕН 290 3 кВт (12 шт.), ТЕН кварцовий 1,5 кВт (2 шт.), ТЕН 600 1,5 кВт (8 шт.), шафу силову ШС-400, модуль газового пожежогасіння «Імпульс-20», заряджений хладагентом 125 (18,5 кг) (4 шт.), пристрій УП-ЗМ (50 шт.), генератор вогнегасного аерозолю Допинг-1.Р/100 (1 шт.), градирні ИВА-150 без електродвигуна (1 шт.) ( т.1 а.с. 65) та зареєстрованою податковою накладною № 206 від 12.02.2018 на загальну суму 182 078,02 грн (т.1 а.с. 66).

За вказаною видатковою накладною постачальником ПП «Автоторг 7» видано рахунок на оплату №27 від 12.02.2018 на загальну суму 182 078,02 грн, у тому числі ПДВ - 30 346, 34 грн ( т.1 а.с. 64).

Оплата вказаного товару підтверджується випискою з банківського рахунку позивача, відкритого у ПАТ «ВТБ БАНК», з якої вбачається, що 20.02.2018 на рахунок отримувача ПП «Автоторг 7» ТОВ «Акін-М» було перераховано грошові кошти у розмірі 182 078,02 грн (т. 1 а.с. 133).

В подальшому отриманий за видатковою накладною №27 від 12.02.2018 від ПП «Автоторг 7» товар позивачем відвантажено наступним суб`єктам господарювання: TOB «НВО «А.Т.О.Р.» за видатковою накладною № 72 від 18.07.2018 - відчужено генератор вогнегасного аерозолю Допінг-1.Р/100 у кількості 1 шт. (т. 1 а.с. 68); Дочірньому підприємству «Харківспецгасіння» Колективного підприємства «Харківспецсервіс» за видатковою накладною № 13 від 16.02.2018 - відчужено модуль газового пожежогасіння «Імпульс-20», заряджений хладагентом 125 (18,5 кг) у кількості 4 шт. (т. 1 а.с. 69); ТОВ «Спецмонтаж-Груп» за видатковою накладною №14 від 12.02.2018 (т.1 а.с. 70); ПАТ «Кондитерська фабрика «Харків`янка» за видатковими накладними №№ 16, 17, 17 від 23.02.2018 (т. 1 а.с. 71-73); ПП «Галафрут» за видатковою накладною № 22 від 12.03.2018 (т.1 а.с. 74).

У серпні 2018 року позивач придбав у ПП «Автоторг 7» товар на суму 83 007,60 грн, в тому числі разом з ПДВ 13 834,60 грн, що підтверджується видатковою накладною № 1008 від 10.08.2018 року на придбання ТОВ «Акін-М» у ПП «Автоторг 7» модулів пожежогасіння тонкорозпиленою водою Буран 15 ТРВ (10 шт.), кріплення к Буран 15 ТРЕ (10 шт.) всього на суму 83 007,60 грн (т.1 а.с. 76) та зареєстрованою податковою накладною за №№ 821 822 від 10.08.2018 (т. 1 а.с. 77, 78).

За вказаною видатковою накладною постачальником ПП «Автоторг 7» видано рахунок на оплату № 1008 від 10.08.2018 на загальну суму 83 007,60 грн, у тому числі ПДВ 13 834,60 грн ( т.1 а.с. 75).

В подальшому отриманий за видатковою накладною № 1008 від 10.08.2018 у ПП «Автоторг 7» товар позивачем відвантажено наступним суб`єктам господарювання: за видатковою накладною № 153 від 03.12.2018 ПП «Експертно-технічний центр» - відвантажено кріплення к Буран 15 ТРВ у кількості 6 шт. для модернізації модулю пожежогасіння тонкорозпиленою водою Буран 15ТРВ (т.1 а.с. 79), за видатковою накладною №154 від 03.12.2018 - відчужено модулі пожежогасіння тонкорозпиленою водою Буран 15ТРВ у кількості 2 шт. (т.1 а.с. 81).

У жовтні 2018 року позивач придбав у ПП «Автоторг 7» товар на суму на суму 47 292,00 грн, у тому числі ПДВ - 7 882,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 2910 від 29.10.2018 року на придбання ТОВ «Акін-М» у ПП «Автоторг 7» ТЕН 950 15 кВт (2 шт.), ТЕН 320 280в 3*0,65 кВт (5 шт.), ТЕН 290 З кВт (15 шт.), лотків оцинкованих перфорованих 100*50 (36 м), кришок лотків 100 (36 м), комплектів кабельного кріплення (50 шт.), ТЕН 290 3 кВт (5 шт), генератора вогнегасного аерозолю Допинг 1.Р/100 (5 шт) всього на суму 47 292,00 грн (т.1 а.с. 84) та зареєстрованою податковою накладною № 165 від 29.10.2018 на суму 47 292,00 грн (т. 1 а.с. 77, 78).

За вказаною видатковою накладною постачальником ПП «Автоторг 7» видано рахунок на оплату № 2910 від 29.10.2018 на загальну суму 47 292,00 у тому числі ПДВ - 7 882,00 грн. ( т.1 а.с. 83).

В подальшому отриманий за видатковою накладною № 2910 від 29.10.2019 у ПП «Автоторг 7» товар позивачем відвантажено наступним суб`єктам господарювання: ПАТ «Кондитерська фабрика «Харків`янка» за видатковою накладною № 138 від 13.11.2018 - відчужено якір до шліфувальної машини (1 шт), ТЕН 950 15 кВт (2 шт.), ТЕН 320 280в (5 шт.) (т.1 а.с. 87), за видатковою накладною № 139 від 13.11.2018 - відчужено лотки оцинковані перфоровані 100*50 (36 м), кришки лотків 100 (36 м), комплекти кабельного кріплення у кількості 50 шт. (т.1 а.с. 88), за видатковою накладною № 140 від 13.11.2018 - відчужено ТЕН 290 3 кВт у кількості 15 шт. (т. 1 а.с. 89), за видатковою накладною № 141 від 13.11.2018 - відчужено ТЕН 290 3 кВт у кількості 5 шт. (т. 1 а.с. 90). ТОВ «НВО «А.Т.О.Р.» за видатковою накладною № 150 від 27.11.2019 - відчужено генератор аерозолю Допинг-1 Р/100 (5 шт.) (т.1 а.с. 92).

У листопаді 2018 року позивач придбав у ПП «Автоторг 7» товар на суму 59 601, 96 грн, у тому числі разом з ПДВ - 9933,66 грн, що підтверджується видатковою накладною № 1711 від 17.11.2018 року на придбання ТОВ «Акін-М» у ПП «Автоторг 7» комплекту ЗІП до модулів порошкового пожежогасіння на суму 59 601,96 грн, в т.ч. ПДВ - 9 933,66 грн (т.1 а.с. 95) та зареєстрованою податковою накладною № 224 від 17.11.2018 на суму 59601,96 грн (т. 1 а.с. 96).

За вказаною видатковою накладною постачальником ПП «Автоторг 7» видано рахунок на оплату № 1711 від 17.11.2018 на загальну суму 59 601,96 грн, у тому числі ПДВ - 9 933,66 грн ( т.1 а.с. 94).

В подальшому отриманий за видатковою накладною № 2910 від 29.10.2019 у ПП «Автоторг 7» товар позивачем відвантажено наступним суб`єктам господарювання: ПАТ «Кондитерська фабрика «Харків`янка» за видатковою накладною № 138 від 13.11.2018 - відчужено якір до шліфувальної машини (1 шт), ТЕН 950 15 кВт (2 шт.), ТЕН 320 280в (5 шт.) (т.1 а.с. 87), за видатковою накладною № 139 від 13.11.2018 - відчужено лотки оцинковані перфоровані 100*50 (36 м), кришки лотків 100 (36 м), комплекти кабельного кріплення у кількості 50 шт., за видатковою накладною № 140 від 13.11.2018 - відчужено ТЕН 290 3 кВт у кількості 15 шт., за видатковою накладною № 141 від 13.11.2018 - відчужено ТЕН 290 3 кВт у кількості 5 шт. ТОВ «НВО «А.Т.О.Р.», за видатковою накладною № 150 від 27.11.2019 - відчужено генератор аерозолю Допинг-1 Р/100 (5 шт.) (т.1 а.с. 89, 90, 92).

Як вбачається з наданого представником позивача витягу з журналу-ордеру за рахунком 631 по ПП «Автоторг 7» за період з 01.08.2018 по 25.05.2021, станом на 25.05.2021 у позивача по розрахункам з ПП «Автоторг 7» за серпень, жовтень, листопад 2018 року рахується кредитна заборгованість у розмірі 189 901,56 грн.

З приводу фінансово-господарських правовідносин між ТОВ «Акін-М» та ТОВ "Будімекс Плюс" в січні 2018 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, у січні 2018 року позивач придбав у ТОВ «Будімекс Плюс» товар на суму 152 819,65 грн, у тому числі разом з ПДВ - 25 469,94 грн., що підтверджується видатковою накладною № 901 від 09.01.2018 року на придбання ТОВ «Акін-М» у ТОВ «Будімекс Плюс» проводу ПВС-4*10 (100 м), ТЕН 350 4,5 кВт (2шт.), ТЕН 290 З кВт (18 шт.), пускачу ПМА-4100 63а (1 шт.), реле теплового РТЛ 2059 (1 шт.), вимикача автоматичного ВА 04-36 160А (1 шт.), наконечників мідно-луджених 10*70 (10 шт.), кабелю КГнг 4*70 (14 шт.), ТЕН 350 3*1000 (5 шт.), ТЕН 480 3*500 (3 шт.), металоконструкцію 500*500*250 ІР 54, парогенератор АПЭП-240, гірлянду ялинкову (4 шт.) (т. 1 а.с. 98) та зареєстрованою податковою накладною № 1 від 09.01.2018 на суму 152 819,65 грн (т. 1 а.с. 99).

За вказаною видатковою накладною постачальником ТОВ «Будімекс Плюс» видано рахунок на оплату № 901 від 09.01.2018 на загальну суму 152 819, 65 грн, у тому числі ПДВ - 25 469,94 грн ( т.1 а.с. 97).

Оплата вказаного товару підтверджується випискою з банківського рахунку позивача, відкритого у ПАТ «ВТБ БАНК», з якої вбачається, що 22.01.2018 на рахунок отримувача ТОВ «Будімекс Плюс» ТОВ «Акін-М» було перераховано грошові кошти у розмірі 152 819, 65 грн (т. 1 а.с. 144).

В подальшому отримани за видатковою накладною №901 від 09.01.2018 у ТОВ «Будімекс Плюс» товар позивачем відвантажено наступним суб`єктам господарювання: ТОВ «Розма» за видатковою накладною № 1 від 19.01.2018 - відчужено парогенератор АПЭП-240 у кількості 1 шт., ПАТ «Кондитерська фабрика «Харків`янка», за видатковою накладною № 2 від 26.01.2018 - відчужено ТЕН 350 4,5 кВт у кількості 2 шт., за видатковою накладною № 3 від 26.01.2018 - відчужено провід ПВС-4*10 довжиною 100 м, за видатковою накладною № 4 від 26.01.2018 ТЕН 290 3 кВт у кількості 3 шт., за видатковою накладною №5 від 26.01.2018 -відчужено ТЕН 290 3 кВт у кількост 15 шт., за видатковою накладною № 6 від 26.01.2018 - відчужено ТЕН 350 3*1000 у кількості 5 шт., ТЕІ 480 3*500 у кількості 3 шт., металоконструкцію 500*500*250 ІР 54 у кількості шт., гірлянду ялинкову у кількості 4 шт., за видатковою накладною № 7 від 26.01.2018 - відчужено пускач ПМА-4100 63 у кількості 1 шт., реле теплове РТЛ 2059 у кількості 1 шт., вимикач автоматичний ВА 04- 36 160А у кількості 1 шт., наконечник мідно-луджений 10*70 (10 шт.) у кількості 10 шт., кабель КГнг 4*70 у кількості 14 шт.

Також ТОВ «Акін-М» у січні 2018 придбало у ТОВ «Будімекс Плюс» товар на суму 80 261,93 грн, у т.ч. ПДВ - 13 376,99 грн, що підтверджується видатковою накладною № 901/1 від 10.01.2018 року на придбання ТОВ «Акін-М» у ТОВ «Будімекс Плюс» модулю порошкового пожежогасіння Буран 15 КД (18 шт.) на суму 80261,93 грн, у т.ч. ПДВ - 13376,99 грн (т.1 а.с.110) та зареєстрованою податковою накладною № 5 від 10.01.2018 на суму 80261,93 грн (т.1 а.с. 111).

За вказаною видатковою накладною постачальником ТОВ «Будімекс Плюс» видано рахунок на оплату № 901/1 від 09.01.2018 на загальну суму 80 261,93 грн, у тому числі ПДВ - 13 376,99 грн ( т.1 а.с. 109).

Оплата вказаного товару підтверджується випискою з банківського рахунку позивача, відкритого у ПАТ «ВТБ БАНК», з якої вбачається, що 25.01.2018 на рахунок отримувача ТОВ «Будімекс Плюс» ТОВ «Акін-М» було перераховано грошові кошти у розмірі 80261,93 грн (т. 1 а.с. 143).

В подальшомку отриманий за видатковою накладною № 901/1 від 10.01.2018 у ТОВ «Будімекс Плюс» товар позивачем відвантажено ТОВ «Центральне протипожежне охоронне спостереження» за видатковою накладною №8 від 11.01.2018 на суму 81 990,00 грн (т.1 а.с. 112).

З приводу фінансово-господарських правовідносин між ТОВ «Акін-М» та ТОВ «Будмаркет-Пром 2017» у листопаді 2018 та січні 2019, колегія суддів зазначає наступне.

Так, у листопаді 2018 року ТОВ «Акін-М» придбав у ТОВ «Будмаркет-Пром 2017» товар на суму 59 601,96 грн, в т.ч. ПДВ - 9933,66 грн, що підтверджується видатковою накладною № 123 від 21.11.2018 року на придбання ТОВ «Акін-М» у ТОВ «Будмаркет-Пром 2017» комплекту ЗІП до модулів порошкового пожежогасіння (11 шт.) на загальну суму 49 668,30 грн, в т.ч. ПДВ - 9 933,66 грн. (т. 1 а.с. 114), видатковою накладною № 165 від 29.01.2019 на придбання комплекту ЗІП до модулів де порошкового пожежогасіння (11 шт.) на суму 49 668,30 грн, в т.ч. ПДВ - 9 933,66 грн (т. 1 а.с. 117) та видатковою накладною № 175 від 29.01.2019 на придбання комплекту ЗІП до модулів де порошкового пожежогасіння (11 шт.) (т. 1 а.с. 116) та зареєстрованими податковими накладними № 115 від 21.11.2018 на суму 59 601,96 грн, № 229 від 24.01.2019 на суму 59 601,96 грн, № 230 від 24.01.2019 на суму 59 601,96 грн (т. 1 а.с. 115, 118, 121).

За вказаними видатковими накладними постачальником ТОВ «Будмаркет-Пром 2017» видано рахунки на оплату № 123 від 21.11.2018 на загальну суму 59 601,96 грн у тому числі ПДВ - 9 933,66 грн, № 165 від 24.01.2019 на загальну суму 59 601,96 грн, у тому числі ПДВ - 9 933,66 грн та №175 від 29.01.2019 на загальну суму 59 601,96 грн, у тому числі ПДВ - 9 933,66 грн. ( т.1 а.с. 97, 119-120).

Як вбачається з наданого представником позивача витягу з журналу-ордеру за рахунком 631 по ТОВ «Будмаркет-Пром 2017» за період з 01.08.2018 по 25.05.2021, станом на 25.05.2021 у позивача по розрахункам з ТОВ «Будмаркет-Пром 2017» за листопад 2018 року та січень 2019 року рахується кредитна заборгованість у розмірі 178 805,88 грн.

З приводу фінансово-господарських правовідносин між ТОВ «Акін-М» та ТОВ «Іннерсел» у березні 2018, колегія суддів зазначає наступне.

Так, у березні 2018 року позивач придбав у ТОВ «Іннерсел» товар, що підтверджується видатковою накладною № 303 від 30.03.2018 року на придбання ТОВ «Акін-М» у ТОВ «Іннерсел» парогенератору АПЕП-30 (1шт.), ТЕН 290 з кВт (27 шт.), магнієвих анодів (3 шт.), шафи силової (1шт.) на загальну суму 88 440,18 грн, в т.ч. ПДВ - 14 740,03 грн (т. 1 а.с. 123).

За вказаною видатковою накладною постачальником ТОВ «Іннерсел» видано рахунок на оплату № 303 від 30.03.2018 на загальну суму 88440,18 грн, в т.ч. ПДВ - 14740,03 грн ( т.1 а.с. 122).

Оплата вказаного товару підтверджується випискою з банківського рахунку позивача, відкритого у ПАТ «ВТБ БАНК», з якої вбачається, що 11.04.2018 на рахунок отримувача ТОВ «Іннерсел» ТОВ «Акін-М» було перераховано грошові кошти у розмірі 88 440,18 грн (т. 1 а.с. 204).

В подальшому отриманий за видатковою накладною №303 від 30.03.2018 у ТОВ «Іннерсел» товар позивачем відчужено ПАТ «Кондитерська фабрика «Харків`янка», а саме за видатковою накладною № 28 від 05.04.2018 ТЕН-290 3кВт., магнієвий анод, всього на загальну суму 9086,40 грн, у т.ч. ПДВ - 1514,40 грн, за видатковою накладною № 29 від 05.04.2018 - відчужено шафу силову ШС-400 на суму 37680,00 грн, у т.ч. ПДВ - 6280,00 грн; за видатковою накладною № 30 від 05.04.2018 - відчужено ТЕН-290 3кВт на суму 10476,00 грн у т.ч. ПДВ - 1746,00 грн, а також ТОВ «Нововолинський м`ясокомбінат» за видатковою накладною №143 від 16.11.2018 було відчужено парогенератор АПЕП-30 на суму 33000,00 грн, у т.ч. ПДВ 5500,00 грн (т.1 а.с.124-127).

Складський облік всіх зазначених вище товарі здійснювався позивачем у електронній формі, що підтверджується наявними в матеріалах справи витягами з картки складського обліку за 2018 рік (т.2 а.с. 97-106).

Колегія суддів зазначає, що копії долучених до матеріалів справи первинних і розрахункових документів не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.4 Положення № 88 спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Слід зауважити, що виконання завдань адміністративного судочинства залежить від встановлення адміністративним судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 75 КАС України).

Приписи статті 76 КАС України встановлюють, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що право платника довести обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, не обмежене поданням виключно тих доказів, що надавалися ним контролюючому органу. Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Крім цього, вимоги частини четвертої статті 9 КАС України зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 20 листопада 2018 року у справі № 806/434/16, від 18 листопада 2019 року у справі № 815/1088/15, від 31 березня 2020 року у справі № 140/10/19, від 21 травня 2020 року у справі №560/391/19.

За таких обставин, необхідно надати оцінку усім документам, наданим позивачем до матеріалів справи, в тому числі тим документам, що не були надані до перевірки, однак у своїй сукупності підтверджують реальний характер господарських операцій позивача та його контрагентів за спірний період.

Припущення відповідача про відсутність у контрагента ресурсів, необхідних для здійснення господарської діяльності, є неприйнятним для висновку про нереальність господарських операцій без надання належних та допустимих доказів.

Як зазначалось вище, підґрунтям для висновку про фіктивність господарських операцій між позивачем та вказаними вище контрагентами слугували відомості автоматичних баз даних ДПС та наявна у них податкова інформація щодо контрагентів позивача, з якої встановлено певні ознаки нереальності здійснення контрагентами позивача господарських операцій.

Проте, колегія суддів вважає безпідставними посилання податкового органу в обґрунтування висновків щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства на податкову інформацію щодо контрагентів позивача, оскільки позивач як платник податку не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності та податкового законодавства, а тому не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Отже, платник податків, який придбав товар та або/послуги (роботи) в особи, що порушує вимоги податкового законодавства, не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію та не знав про певні порушення правил ведення господарської діяльності та оподаткування своїм контрагентом або постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання.

Такий висновок суду апеляційної інстанції відповідає практиці Європейського суду з прав людини: рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 (заява №803/02) у справі «Інтерсплав проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 (заява №3991/03) «Справа БУЛВЕС проти Болгарії»; рішення Європейського суду з прав людини від 18.03.2010 (заява №6689/03) у справі «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії».

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит та праві на отримання бюджетного відшкодування. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а повинні бути підтверджені належними, достатніми, достовірними доказами із законних джерел.

Отже, в силу закону отримання податковим органом податкової інформації, акту перевірки, довідки зустрічної звірки або акту про неможливість проведення зустрічної звірки, в котрих викладені висновки про наявність ознак фіктивної господарської діяльності, відсутність факту реального вчинення господарських операцій, вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов`язку щодо встановлення та доведення факту вчинення конкретним платником податків порушення закону.

Разом з тим, матеріали справи не містять аналізу конкретних обставин здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а також жодних доказів, які свідчили б про безтоварність таких операцій.

Таким чином, не можуть бути єдиним та безумовним свідченням правомірності висновків податкового органу результати автоматизованого співставлення податкових зобов`язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України.

Посилання відповідача на відсутність у позивача та його контрагентів трудових ресурсів також не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єктів господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладеним ним договорам.

При наданні оцінки доводам податкового органу про неправомірність формування ТОВ «Акін-М» податкового кредиту за наслідками господарських операцій з ПП «Автоторг 7», ТОВ «Будімекс Плюс», ТОВ «Будмаркет - Пром 2017» та ТОВ «Іннерсел», щодо яких в ЄРДР зареєстровані кримінальні провадження за ознаками злочинів, передбачених за ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212 КК України в кримінальному провадженні № 00000105 від 30.09.2016, за ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 205 КК України в кримінальному провадженні № 0000019 від 30.05.2016, за ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 197-1, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364-1, ч. 3 ст. 368 КК України в кримінальному провадженні № 0001288 від 27.04.2017, колегія суддів враховує, що на час розгляду даної адміністративної справи не існує жодного обвинувального вироку суду в межах вищезазначених кримінальних проваджень.

В свою чергу, формальне посилання фіскального органу на існування досудового розслідування в межах кримінального провадження не може бути підставою для висновків щодо нереальності здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами.

Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 04.02.2020 по справі № 2а-5188/11/137927.01.2020 по справі № 2040/5325/18, від 22.01.2020 по справі № 1740/2174/18, від 19.09.2019 по справі № 820/9977/13-а, від 27.03.2018 по справі № 816/809/17, від 28.08.2018 по справі № 810/2880/16.

При цьому, колегія суддів зауважує, що процитовані відповідачем в акті перевірки витяги з ухвал Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.07.2019 у справі № 335/73614/19, Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21.02.2018 у справі № 428/949/18 та Печерського районного суду м. Києва від 12.11.2018 у справі № 757/53537/18-к у кримінальних провадженнях № 0001288, № 0000019 та №00000105 відповідно, є обґрунтуванням клопотань слідчого про надання тимчасового доступу до речей і документів та про накладення арешту.

Колегія суддів відмічає, що сам факт порушення кримінальної справи або проведення певних слідчих дій у ній (арешт майна, отримання тимчасового доступу до документів) в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій, проведених позивачем та його контрагентом.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах по справі № 809/1139/17 від 05.06.2018, № 816/809/17 від 27.03.2018, № 822/2348/16 від 15.05.2018. У вказаних постановах Верховний Суд зазначив, що сам по собі факт порушення кримінальної справи щодо посадових осіб контрагента позивача не може слугувати належним доказом фіктивності розглядуваних господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для позивача. Під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства. Наявність кримінального провадження, що перебуває у правоохоронних органів, що здійснюють його розслідування за фактом фіктивного підприємства може мати юридично-правове значення, але не виключно, у випадку наявності вироку суду в кримінальному провадженні, ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, як такі, що є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відсутність в матеріалах справи таких судових рішень унеможливлює прийняття доводів скаржника щодо ненадання судами належної оцінки наявності кримінального розслідування.

В обґрунтування фіктивності господарських операцій між позивачем та ПП «Автоторг 7», ТОВ «Будімекс Плюс» та ТОВ «Будмаркет-Пром 2017» відповідач також посилався, зокрема, на протоколи допиту свідків - директорів вказаних підприємств ОСОБА_3 (директор ПП «Автоторг 7») та ОСОБА_1 (директора ТОВ «Будімекс Плюс» та ТОВ «Будмаркет-Пром 2017»), в яких останні зазначали, що фактично не були директорами цих підприємств, бухгалтерських документів, податкової звітності, не підписували, товарів нікому не поставляли, а також, що всі документи, підписані від їх імені є підробленими.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Разом з тим, відповідач на вимогу суду апеляційної інстанції не зміг пояснити, в рамках якого процесуального провадження було допитано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в якості свідків, не вказано результатів цього процесуального провадження.

Отже, відповідачем не доведено офіційності отримання цих пояснень, що у розумінні ст.ст.73, 74 КАС України унеможливлює прийняття їх в якості належного та допустимого доказу.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що посилання відповідача на протоколи допитів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , показання яких не підтверджені в судовому засіданні, не можуть бути взяті колегією суддів до уваги в якості доказу відсутності реального характеру господарських операції між позивачем та ПП «Автоторг 7», ТОВ «Будімекс Плюс» та ТОВ «Будмаркет-Пром 2017».

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду апеляційної інстанції відповідачем не надано, а колегією суддів при виконанні вимог ст.9 КАС України не виявлено.

З огляду на встановлені обставини у цій справі та досліджені докази, колегія суддів вважає правомірним віднесення позивачем до складу як податкового кредиту так і податкових зобов`язань сум податку на додану вартість по реальним господарським операціям з вищевказаними контрагентами, які повністю підтверджені відповідними первинними документами, набутими у зв`язку із купівлею товарів та, відповідно, подальшою реалізацією таких товарів, а висновки про порушення позивачем вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення податкового кредиту на загальну суму 130 644,50 грн, у тому числі за січень 2018 року на суму 38 846,93 грн, за лютий 2018 року на суму 30 346,34 грн, за серпень 2018 року на суму 7 882,00 грн (включено до податкової декларації за жовтень 2018 року), за жовтень 2018 року на суму 13 834,60 грн, за листопад 2018 року на суму 19 867,32 грн, за січень 2019 року на суму 19 867,32 грн, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 61 451,00 грн, у тому числі за жовтень 2018 року на суму 21 717,0 грн, за листопад 2018 року на суму 19 867,00 грн, за січень 2019 року на суму 19 867,00 грн; завищення від`ємного значення у розмірі 69 193,00 грн, у тому числі за лютий 2018 року на суму 69 193,00 грн такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

На виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 27.11.2019 № 8, №8 та № 8, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України, отже, наявні підстави для їх скасування.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За визначенням ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2021 по справі № 520/11306/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 28.05.2021 року