Справа № 280/946/21
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року Справа № 280/946/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Стовбур А.Ю., представника позивача: адвоката Загорського Д.Д., представника відповідача: Прокоф`єва С.А., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦВІК» (69035, м.Запоріжжя, вул.Діагональна, буд.5; )

до Дніпровської митниці Держмитслужби (49038, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22; )

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвік» (далі - позивач, ТОВ «СПЕЦВІК») до Дніпровської митниці Держмитслужби (далі - відповідач, Митниця), в якій позивач просить суд:

1) визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2021/00027, винесену відповідачем;

2) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA110230/2021/000007/1 від 18.01.2021, винесене відповідачем.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Загорським Д.Д., який діє на підставі ордеру серія АР 1020165 від 28.01.2021.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачем надано всі передбачені чинним законодавством документи на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, а посилання митного органу на виявлені під час перевірки поданих документів розбіжності є безпідставними.

Ухвалою суду від 05.02.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 01.03.2021.

Ухвалою суду від 01.03.2021 підготовче засідання відкладено на 31.03.2021.

Відповідач не погодився із заявленими позовними вимогами, 01.03.2021 подав відзив на позовну заяву (вх.№12067), в якому зазначає, що в документах, поданих позивачем до митного оформлення на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, виявлено розбіжності, які мали вплив на правильність визначення митної вартості товару, у зв`язку з чим витребувано додаткові документи. Однак декларант відмовився від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість. Враховуючи, що позивачем не підтверджено заявлену митну вартості імпортованого товару, підстави для оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю були відсутні, що зумовило прийняття Митницею оскаржуваних рішень. Просить в задоволенні позову відмовити.

30.03.2021 позивач подав відповідь на відзив (вх.№18044), у якій додатково звернув увагу, що відповідачем ні в оскаржуваному рішенні, ні у відзиві не було наведено жодної розбіжності саме у числових показниках митної вартості імпортованого товару, а вимога відповідача щодо надання додаткових документів була протиправною.

31.03.2021 відповідач подав заперечення (вх.№18487), у яких послався на аргументи, викладені у відзиві на позовну заяву, зазначив, що при витребуванні додаткових документів митниця діяла відповідно до своєї компетенції.

Ухвалою суду від 31.03.2021 продовжено підготовче провадження у справі на тридцять днів, відкладено підготовче засідання на 21.04.2021.

Ухвалою суду від 21.04.2021 відкладено підготовче засідання на 12.05.2021.

Ухвалою суду від 12.05.2021 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 17.05.2021.

У судовому засіданні 17.05.2021 оголошено перерву до 20.05.2021.

20.05.2021 представник позивача подав додаткові письмові пояснення (вх.№28688), у яких навів додаткове обґрунтування обставин, встановлених під час судового розгляду справи, зокрема зазначив, що для здійснення митного оформлення було подано коносамент WMS20113810 від 28.11.2020, що підтверджується штампом митниці на ньому. Крім того, у заявах по суті справи відповідачем не висловлено зауважень щодо даного коносаменту. Також звернув увагу, що всі надані до митного оформлення документи містять посилання на один і той самий номер контейнеру.

У судовому засіданні 20.05.2021 оголошено перерву до 24.05.2021.

Під час судового розгляду представники сторін підтримали свої вимоги та заперечення з підстав, викладених в заявах по суті справи, представник позивача просив позов задовольнити, а представник відповідача наполягав на відмові в задоволенні позову. Представник позивача заявив про намір подати докази, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат, для вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

20.05.2021 представники сторін подали клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні, у зв`язку з чим, з урахуванням вимог частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) подальший розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Заслухавши вступне слово та пояснення представників сторін, безпосередньо дослідивши надані до матеріалів справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Між позивачем (Покупець) та компанією ZHEJIANG HENGSHENG FIRE EQUIPMENT CO.,LTD. (Продавець) укладено контракт №19-07-22-01 від 22.07.2019 (далі - Контракт), відповідно до умов якого позивач придбав товар, кількість, якість та номенклатура якого встановлюється специфікаціями (а.с.14-18).

Відповідно до Специфікації №3 від 22.09.2020 до Контракту та додатків до неї позивач придбав товар Пожежний рукав, діаметр 51 мм, 66 мм, 77 мм, робочий тиск 6,13 Бар, довжина 19 м, 19,5 м, 30 м; ціна і сума зазначається в інвойсах на кожну партію товару; оплата здійснюється в доларах по передоплаті 30% від суми проформи-інвойсу, залишок суми згідно інвойсу за пред`явленням копії коносаменту (а.с.19-24).

Для здійснення митного оформлення товару 16.01.2021 позивач подав до митного органу митну декларацію № UA110230/2021/000647 (а.с.71), у якій задекларував товар: «Рукава пожежні із синтетичних волокон, діаметром 51 мм, 66 мм та 77 мм, з зовнішньою оболонкою виготовленою з поліефірних ниток (товщиною 0,4-1,05мм), з внутрішньою оболонкою з ПВХ (товщиною 0,30мм) та ПВХ+гума (товщиною 0,4-0,45мм), робочий тиск 1,0МПа/1,6МПа, розривний тиск 2,0МПа/3,16МПа, довжина 19 м, 19,5 м та 20 м: рукав пожежний 6BAR-51MM-19M -3804 шт., рукав пожежний 6BAR-66MM-1 9,5м -1200 шт., рукав пожежний 13BAR-51MM-20M -798 шт., рукав пожежний 1 3BAR-77MM-20M -500 шт. Країна виробництва CN».

Відповідно до митної декларації № UA110230/2021/000647 від 16.01.2021 митна вартість імпортованих товарів заявлена за ціною договору (перший метод визначення митної вартості).

Разом з митною декларацією позивачем для митного оформлення товару надано пакет документів, а саме: 1. Сертифікат якості (а.с.45-46); 2. Пакувальний лист №HS-ZJ20200922 від 22.09.2020 (а.с.29, 75); 3. Рахунок-фактура (інвойс) № HS-ZJ20200922 від 22.09.2020 (а.с.28, 76); 4. Коносамент №WMS20113810 (а.с.30); 5. Автотранспортна накладна №388895 від 14.01.2020 (а.с.44); 6. Пропозиція вибору умов оплати від 01.09.2020 (а.с.25-26); 7. Платіжні доручення №15 від 06.10.2020 та № 23 від 01.12.2020 (а.с.31-32); 8. Рахунок-фактура на оплату транспортних витрат №LS-4329143 від 30.12.2020 (а.с.40); 9. Довідка про транспортні витрати №1133 від 30.12.2020 (а.с.41); 10. Прейскурант (прайс-лист) №б/н від 22.09.2020 (а.с.27, 78); 11. Розрахунок ціни (калькуляція) №б/н від 22.09.2020 (а.с.79); 12. Додаток до Специфікації №3 від 22.09.2020, 13. Специфікація №3 від 22.09.2020, 14. Зовнішньоекономічний договір (контракт) №19-07-22-01 від 22.07.2019; 15. Договір (контракт) про перевезення №17-11 від 17.11.2020 (а.с.34-39); 16. Копія митної декларації країни відправлення №16492009 від 24.09.2020 (а.с.33).

За результатами перевірки поданих позивачем до митного оформлення документів на підставі ч.3 ст.53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що надані на підтвердження заявленої митної вартості документи містять розбіжності, а саме:

1. Відповідно до умов оплати, викладених у п.1.4 специфікації від 22.09.2020 №3 до контракту від 22.07.2019 №19-07-22-01, 30 % від суми проформи - передплата, інші 70% згідно інвойсу, за пред`явленням копії коносамента. До митного оформлення надано платіжне доручення від 06.10.2020 №15 на суму - 16 312,50 USD (35,79 %) та платіжне доручення від 01.12.2020 №23 на суму - 29 270,18 USD (64,21 %). Разом з цим, звертаємо Вашу увагу, що транспортні та комерційні документи на заявлену партію товару датовано вереснем 2020 року, натомість часткова передплата здійснена у жовтні 2020 року. Проформа, згідно якої за умовами контракту була здійснена передплата до митного оформлення не надавалась. А надане платіжне доручення від 06.10.2020 №15 у гр.70 «призначення платежу» містять лише реквізити контракту та інвойсу.

2. Відповідно до контракту від 22.07.2019 №19-07-22-01 кількість, якість, номенклатура, умови поставки обумовлюються у специфікаціях до контракту. Натомість наданий до митного оформлення інвойс від 22.09.2020 №Н8-2І20200922 містить посилання лише на реквізити контракту (від 22.07.2019 №19-07-22-01).

3. Наданий до митного оформлення прайс-лист від 22.09.2020 б/н не містить умов поставки, терміну дії, а ціна зазначена як оптова.

4. У копії митної декларації країни відправлення від 24.09.2020 № 16492009 містить посилання на рахунок № Н820200930. Зазначений документ до митного оформлення не надавався. Крім цього, у копії митної декларації містяться умови поставки без зазначення географічного пункту поставки.

У зв`язку зі встановленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах 16.01.2021 декларанту направлено електронне повідомлення, у якому зобов`язано декларанта надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення, а саме:

1) виписку з бухгалтерської документації;

2) каталоги виробника товару;

3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також повідомлено про те, що декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

На виконання вимог митного органу 16.01.2021 декларант додатково надав лист від 16.01.2021 №16/01-2021, яким щодо зменшення вартості пожежних рукавів, що були відвантажені згідно інвойсу №HS-ZJ20200922 від 22.09.2020, повідомив, що зменшення вартості готового продукту напряму залежить від форми оплати товару. Зокрема, якщо покупець забезпечує постачальника повною попередньою оплатою за готовий продукт, постачальник має змогу на умовах попередньої оплати здійснити закупку сировини, що необхідна для виготовлення пожежних рукавів. Саме цей чинник є вирішальним у формуванні кінцевої вартості готового продукту (а.с.81).

18.01.2021 особа, уповноважена декларантом, зазначила, що додаткові документи протягом 10 днів надаватися не будуть (а.с.80).

За результатами розгляду додатково поданих документів Митниця зазначила, що «у митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Митна вартість може бути визнана за умови надання наступних додаткових документів: виписки з бухгалтерської документації; каталоги виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Посадовою особою митниці проведено процедуру консультації відповідно до ч. 4 статті 57 Кодексу. Декларант відмовився від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість згідно ч.3 ст. 53 МКУ. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не може бути застосований через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, у відповідності до вимог п.2 ч.6 ст.54 МКУ. Митна вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням методу за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно наявної у митниці інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги ст. 59 Митного кодексу України використана наявна в митниці інформація щодо Ідентичних товарів за методом 2А) (з розрахунку 6,36 USD/шт + транспортні витрати за партією товару, за МД №UA110230/2020/012571 від 05.06.2020 - для позиції «рукав пожежний 6BAR -51мм-19м»). Визначена митна вартість товарів ґрунтується на раніше визначеній митній вартості відповідно до поставки товару, ввезеного у співставних обсягах на комерційних умовах FOB (а.с.74).

З урахуванням наведеного, Митниця дійшла висновку про не підтвердження позивачем заявленої митної вартості, склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2021/00027 (а.с.10) та прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2021/000007/1 від 18.01.2021 (а.с.12-13).

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товару, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 Митного кодексу України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 Митного кодексу України).

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 Митного кодексу України).

За правилами ч.6 ст.53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Частиною 1 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 54 Митного кодексу України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За положеннями ч.1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (частина 2 статті 55 Митного кодексу України).

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 256 Митного кодексу України, відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.12 ст. 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст.VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

При цьому митний орган перевіряє правильність визначення саме числового значення і складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, достовірність та точність заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутність обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у вищезазначених нормах.

Сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

З огляду на наведені норми, суд також зазначає, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною договору, а обов`язок доведення митної вартості товару покладається саме на декларанта.

При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 05.06.2018 року по справі №804/475/16 (провадження №К/9901/32960/18).

Необхідно зауважити, що Законом України №227-V від 05.10.2006 "Про приєднання України до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур у зміненій редакції згідно з Додатком I до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур" Верховна Рада України постановила: Приєднатися до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, вчиненого 26 червня 1999 року в м.Брюсселі, в тому числі Додатку I та Додатку II до нього, прийнявши Спеціальні додатки (додаток III до Протоколу).

Відповідно до Стандартного правила 8 Розділу 1 Спеціального додатку А "Додатку III до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Спеціальні додатки)" у випадках, коли митна служба вимагає документи в зв`язку з представленням їй товарів, інформація, що міститься у цих документах, обмежується лише даними, необхідними для ідентифікації товарів та транспортного засобу.

Рекомендації Європейської економічної комісії ООН №18 "Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі" 26-29 березня 2001 року вимагають, щоб документарні вимоги були зведені до мінімуму.

Відповідно до Стандартного правила 3.16. Розділу 3 Загального додатку Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (Кіотська конвенція) від 18.05.1973: "На підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства".

Отже, митний орган може додатково вимагати лише ті документи, які можуть усунути обґрунтовані сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару.

Вирішуючи даний спір, суд зазначає, що відповідно до встановлених обставин справи підставою для витребування митним органом додаткових документів стало встановлення в ході перевірки поданих декларантом документів розбіжностей, які на думку Митниці викликали обґрунтовані сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості.

Щодо розбіжності «1. Відповідно до умов оплати, викладених у п.1.4 специфікації від 22.09.2020 №3 до контракту від 22.07.2019 №19-07-22-01, 30 % від суми проформи - передплата, інші 70% згідно інвойсу, за пред`явленням копії коносамента. До митного оформлення надано платіжне доручення від 06.10.2020 №15 на суму - 16 312,50 USD (35,79 %) та платіжне доручення від 01.12.2020 №23 на суму - 29 270,18 USD (64,21 %). Разом з цим, звертаємо Вашу увагу, що транспортні та комерційні документи на заявлену партію товару датовано вереснем 2020 року, натомість часткова передплата здійснена у жовтні 2020 року. Проформа, згідно якої за умовами контракту була здійснена передплата до митного оформлення не надавалась. А надане платіжне доручення від 06.10.2020 №15 у гр.70 «призначення платежу» містять лише реквізити контракту та інвойсу», суд зазначає таке.

Суд звертає увагу, що Митниця не наділена повноваженнями встановлювати та перевіряти, чи належно виконані сторонами зовнішньоекономічного договору умови оплати товару щодо розміру внесеної передплати та розміру сплаченого залишку суми, оскільки ці питання перебувають поза межами компетенції митного органу.

Сам факт того, що позивачем здійснено передплату у сумі, що є більшою ніж 30% інвойсу, а решта суми - менша 70%, не може свідчити про не підтвердження заявленої митної вартості товару, оскільки загальна сплачена сума відповідає умовам Контракту, що відповідачем не заперечується.

Крім того, відповідно до п.3 ч.2 ст.53 Митного кодексу України рахунок-проформа обов`язково подається до митного оформлення лише у випадку, якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу, що не узгоджується з умовами зовнішньоекономічної операції за Контрактом, отже така розбіжність, як не надання проформи-інвойсу, не ґрунтується на нормах митного законодавства.

Митний орган не пояснив, яким чином оплата товару за комерційними документами, датованими вереснем 2020 року, яка здійснена у жовтні 2020 року, впливає на правильне визначення митної вартості товару, адже Митницею не встановлено розбіжностей у числових показниках заявленої митної вартості та підтверджуючих документів.

Також необхідно звернути увагу, що надані до митного оформлення платіжні документи містять посилання на інвойс, що в повній мірі дозволяє ідентифікувати оплату з даною поставкою.

Щодо розбіжності: «2. Відповідно до контракту від 22.07.2019 №19-07-22-01 кількість, якість, номенклатура, умови поставки обумовлюються у специфікаціях до контракту. Натомість наданий до митного оформлення інвойс від 22.09.2020 №Н8-2І20200922 містить посилання лише на реквізити контракту (від 22.07.2019 №19-07-22-01)» суд зазначає, що таке зауваження є необґрунтованим, оскільки обов`язкове послання в інвойсі на додатки до зовнішньоекономічного контракту (зокрема, специфікації) не передбачено нормами чинного законодавства.

Крім того, суд звертає увагу, що призначення платежу про оплату товару в платіжних документах містить посилання на інвойс, у якому зазначено номер контейнера FCIU5954830, посилання на який також містять пакувальний лист, коносамент, митна декларація країни відправлення, довідки перевізника про транспортні витрати.

Зазначене в повній мірі дозволяє ідентифікувати подані до митного оформлення документи із відповідною поставкою товару, а тому зауваження Митниці є безпідставними.

Щодо розбіжностей: «3. Наданий до митного оформлення прайс-лист від 22.09.2020 б/н не містить умов поставки, терміну дії, а ціна зазначена як оптова» та «4. У копії митної декларації країни відправлення від 24.09.2020 № 16492009 містить посилання на рахунок № Н820200930. Зазначений документ до митного оформлення не надавався. Крім цього, у копії митної декларації містяться умови поставки без зазначення географічного пункту поставки», суд звертає увагу, що в розумінні ст.53 Митного кодексу України прас-лист та митна декларація країни відправлення не є документами, які підтверджують митну вартість товарів, у зв`язку з чим посилання митного органу на недоліки у таких документах, як на підставу для витребування додаткових документів, є безпідставним.

Під час судового розгляду представник відповідача зазначив, що до митного оформлення був наданий Коносамент №WMS20113810 від 22.09.2020, в той час як Коносамент №WMS20113810 від 28.11.2020, який долучений до матеріалів справи, митному органу не надавався.

Судом досліджено оригінал Коносаменту №WMS20113810 від 28.11.2020 та встановлено, що на ньому міститься відбиток штампу митного органу «Під митним контролем», що підтверджує подання до митного органу даного документу.

Крім того, суд звертає увагу, що під час митного оформлення товару Митниця не висловлювала зауважень щодо Коносаменту №WMS20113810, а тому його зміст не міг вплинути на оскаржуване рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при здійсненні митного оформлення імпортованого товару, позивачем у відповідності до ч.2 ст.53 Митного кодексу України надано всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості, а виявлені розбіжності не могли бути підставою для витребування додаткових документів та не перешкоджали митному органу перевірити заявлену позивачем митну вартість.

Згідно зі ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Приписами статті 60 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Суд звертає увагу, що, приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару, окрім номера та дати митної декларації, яка були взяті за основу для визначення митної вартості імпортованого товару, відповідачем не надано будь-яких пояснень щодо зроблених коригувань та обсягів партії подібних товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості товару із застосуванням другорядного методу.

Такий підхід прямо суперечить положенням ст.60 Митного кодексу України.

Крім того, цінова інформація, викладена у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної фіскальної служби України (ЄАІС) не може бути обґрунтованою підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в митних деклараціях поданих позивачем, оскільки автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, відтак такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Зазначене відповідає усталеній практиці Верховного Суду (зокрема, постанова від 02.03.2021 у справі № 380/842/20, від 23.02.2021 у справі № 805/5039/16-а, від 24.12.2020 у справі №808/1676/16 тощо).

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем для оформлення товару за першим методом надано всі передбачені чинним законодавством документи на підтвердження митної вартості товару за ціною договору, а митним органом безпідставно витребувано у позивача додаткові документи та необґрунтовано застосовано резервний метод визначення митної вартості товару.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Оскільки причини відмови, викладені в оскаржуваній картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення , є аналогічними причинам, викладеним в рішенні про коригування митної вартості товарів, така картка також має протиправний характер та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин та досліджених письмових доказів суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 4 540,00 грн. у зв`язку з чим вказана сума підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо витрат на професійну допомогу адвоката, суд зазначає, що представником позивача у відповідності до ч.3 ст.143 КАС України подано заяву про неможливість до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат, а тому питання про судові витрати буде вирішуватись судом після ухвалення рішення по суті позовних вимог в порядку, передбаченому ст.252 КАС України.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA110230/2021/000007/1 від 18.01.2021.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2021/00027.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦВІК» за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 540,00 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕЦВІК», місцезнаходження: 69035, м.Запоріжжя, вул.Діагональна, буд.5; .

Відповідач - Дніпровська митниця Держмитслужби, місцезнаходження: 49038, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22; .

Повне судове рішення складено 26.05.2021.

Суддя М.О. Семененко