Справа № 400/4870/20
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2021 р. № 400/4870/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М., розглянув в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020

про:визнання протиправним та скасування рішення від 10.07.2020 № 554/03-20-р; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у призначенні позивачці пенсії за вислугу років від 10.07.2020 року № 554/03-20-р (з урахуванням рішення від 02.10.2020 року 3 915/03.20-р); зобов`язати відповідача призначити позивачці пенсію за вислугу років у зв`язку із наявністю педагогічного стажу більше як 25 років, з обов`язковим зарахуванням до її педагогічного стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, періоду роботи на посаді старшої піонервожатої з 01.01.1992 року по 31.01.1993 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач позивачка вказала, що вона тривалий час працювала на педагогічних посадах та вважаючи що має право на дострокову пенсію, звернулась до органів ПФУ с заявою та необхідним перелікоа документів для призначення пенсії за вислугу років. Однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від10.07.2020 року № 554/03.20-р та рішенням від 02.10.2020 року № 915/03.20-р, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (з урахуванням змін, внесених законом України № 911-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015) у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу не менше 26 років 6 місяців. До спеціального стажу не зарахований період роботи з 01.01.1992 року по 31.01.1993 року в Новоюр ,ївскій середній школі на посаді старшої піонервожатої, оскільки дана посада не зазначена в переліку закладів і установ освіти і посад, робота на яких дає право для призначення пенсії за вислугою років. Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Відповідач, не погоджуючись із позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у їх задоволенні та зазначає, що до спеціального стажу позивача не зарахований період роботи з 01.01.1992 року по 31.01.1993 року в Новоюр`ївскій середній школі на посаді старшої піонервожатої, оскільки дана посада не зазначена в переліку закладів і установ освіти і посад робота на яких дає право для призначення пенсії за вислугою років. Станом на 11.10.2017 стаж роботи позивача за вислугу років становить лише 26 років 9 днів (замість необхідних - 26 років 6 місяців), що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до ч.1 ст. 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач 01.07.2020 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за вислугою років. До заяви додано, зокрема:

- паспорт,

- довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру,

- документи, що підтверджують страховий стаж.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 10.07.2020 року № 554/03.20-р відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058 - ІV за заявою від 01.07.2020 року.

Згідно із рішенням від 10.07.2020 страховий стаж ОСОБА_1 , обчислений протягом періоду з вересня 1988 року по січень 2019 року, склав 30 років 02 місяці 11 днів. Стаж роботи на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років, ОСОБА_1 склав 22 роки 06 місяців 18 днів, обчислений за періоди з 04.09.1980 по 31.12.1991, з 12.08.1996 по 10.10.2017.

До стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, не враховано періоди роботи в Новоюр`ївській середній школі; з 01.01.1992 по 31.01.1993 старшою піонервожатою, оскільки посада не передбачена Переліком 909; з 01.02.1993 по 11.08.1996 організатором по роботі з дітьми, оскільки Переліком 909 передбачені організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми. Зміни до трудової книжки щодо назви посади не внесено. 24 вересня 2020 року ОСОБА_1 повторно завернулася із заявою про призначення пенсії за вислугу років та надала трудову книжку із внесеними змінами щодо займаної посади, а саме, в період з 01.02.1993 по 11.08.1996 - працювала організатором позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми.

За наданими документами стаж роботи на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років, ОСОБА_1 склав на 01.04.2015 -23 роки 06 місяців, на 01.01.2016 - 24 роки 03 місяці, на 10.10.2017 - 26 років 09 днів, обчислений за періоди з 04.09.1980 по 31.12.1991, з 01.02.1993 по 10.10.2017.

Отже рішенням від 02.10.2020 року № 915/03.20-р позивачу знову відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України передбачено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно з п. «е» ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку. При цьому згідно з ч.2 ст.7 цього закону, пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на пенсію.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (зі змінами від 26.09.2002) затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Згідно з даним Переліком, правом на призначення пенсії за вислугу років користуються особи, які працювали в загальноосвітніх навчальних закладах, зокрема і на посадах педагогів організаторів.

Так, вказаний Перелік не передбачає посад старшої піонервожатої чи старшої вожатої. Проте, згідно з приміткою 3 до зазначеного Переліку робота на вказаних посадах до 01.01.1992 зараховується до стажу для призначення пенсії.

Це пов`язане з тим, що постановою колегії Мінпраці УРСР від 29.03.1991 № 25 "Про умови оплати праці та розміри ставок заробітної плати й посадових окладів працівників народної освіти в Українській РСР" замість посади старшого піонервожатого з 01.04.1991 введена посада педагога-організатора. Із того часу в жодному нормативному акті немає посади старшої піонервожатої і відповідно не визначені для неї посадові оклади.

Відповідно до Методичних рекомендацій із питань порядку формування штатів загальноосвітніх навчально-виховних закладів, наданих Міністерством освіти і науки України від 19.06.2001 №1/9-234, посада педагога-організатора ототожнюється з посадою старшого вожатого та вводиться у школах залежно від кількості 1-9 класів, виходячи з відповідних нормативів.

При цьому, в листі Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 06.10.2011 №10/2-724 стверджується про ідентичність посадових обов`язків працівників, які займають посади педагогів-організаторів або старших вожатих, та відповідно про можливість зарахування періоду роботи на посаді старшого вожатого до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

У відповідності до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктом 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято працівника, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у Класифікаторі професій.

Із огляду на те, що відповідальність за належне і своєчасне оформлення штатних розкладів та вірне внесення в трудові книжки працівників освіти найменування посад покладається на керівників освітніх закладів, несвоєчасне приведення записів у трудовій книжці працівника у відповідність з діючим положенням не може позбавити особу гарантованого Конституцією права на належне пенсійне забезпечення.

Судом встановлено, що відповідно до копії трудової книжки позивача, ОСОБА_1 в період з 05.09.1990 року по 12.08.1996 працювала на посаді старшої піонервожатої, яка, згідно рішення колегії Міністерства праці УРСР від 29.03.1991 № 25 "Про умови оплати праці та розміри ставок заробітної плати й посадових окладів працівників народної освіти в Українській PCP" замість посади старшого піонервожатого з 01.04.1991 перейменована на посаду старшої вожатої.

У той же час, зміна трудових функцій позивача не відбулася, тому стаж роботи з 20.04.1991 по 27.07.1992 підлягає зарахуванню до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Крім того в матеріалах справи наявні довідки Новоюрьївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, про внесення змін до наказів від 13.08.1996 року № 22 та від 01.02.1993 року № 73 та внесення змін до трудової книжки ОСОБА_1 стосовно правильного найменування посади "організатор позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми" (арк.спр. 21-22).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років період роботи позивача з 01.01.1992 року по 31.01.1993 року.

Відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, зазначив, про відсутність спеціального стажу 26 років 6 місяців до 11.10.2017 року.

Однак, приймаючи вказане рішення, відповідач не врахував рішення Конституційного Суду № 2-р/2019 від 04.06.2019, яким відповідно до резолютивної його частини визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII.

Окрім того, у другому пункті рішення зазначено, що положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 02.10.2020 № 915/03.20-р та від 10.07.2020 554/03-20-р про відмову у призначенні пенсії за вислугу років не відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування вказаного рішення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ст. 139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області відвід 02.10.2020 № 915/03.20-р та від 10.07.2020 554/03-20-р щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою років.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років працівнику освіти, періоду роботи на посаді старшої піонервожатої з 01.01.1992 по 31.01.1993 та призначити пенсію за вислугою років відповідно до вимог п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 01.07.2020 року.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 840,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Мельник