Справа № 804/54/17
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2021 року Справа № 804/54/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнілайф.ПВ» до Західно-Донбаської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
01.04.2021 року на підставі постанови Верховного Суду до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнілайф.ПВ» (далі - позивач) до Західно-Донбаської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Західно-Донбаської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо неприйняття як податкової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнілайф.ПВ» уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість за періоди січень 2014 року - червень 2016 року із додатками № 5, додатками № 2 до них;
- зобов`язати Західно-Донбаську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Дніпропетровській області прийняти уточнюючі розрахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнілайф.ПВ» за періоди січень 2014 року - червень 2016 року із додатками № 5, додатками № 2 до них, подані Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнілайф.ПВ» засобами електронного зв`язку, датою їх фактичного отримання та відобразити їх показники на особовому рахунку Товариства з ПДВ;
- зобов`язати відповідача зарахувати на особистий електронний рахунок позивача суму в розмірі 269323,94 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено наступне. Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнілайф.ПВ» засобами електронного зв`язку були направлені відповідачу уточнюючі розрахунки за періоди січень 2014 року - червень 2016 року із додатками № 5, додатками № 2 до них. Проте, вказані уточнюючі розрахунки не визнані податковим органом податковою звітністю як такі, що надані та заповнені з порушенням вимог Податкового кодексу України. Вказані дії відповідача є протиправними. Постачальники ТОВ «Юнілайф.ПВ» врахували відповідні суми податку на додану вартість під час формування податкових зобов`язань, в той час як позивачем не сформовано за ними власний податковий кредит на загальну суму 269323,94 грн. З огляду на викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
14.04.2021 р. від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких вказано наступне. Обставини, які зазначені в постанові Верховного Суду від 24.02.2021 р., не мають значення для правильного вирішення спору. Нараховані відповідачем за результатом податкової перевірки зобов`язання з податку на додану вартість, які стали предметом оскарження у справі № 804/6618/16, не стосуються податкових періодів, за які позивачем були подані спірні уточнюючі розрахунки.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.04.2021 р. відкрито провадження у адміністративній справі; справу №804/54/17 призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
У встановлений строк відповідачем відзиву на позов надано не було.
У відповідності до положень ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнілайф.ПВ» перебувало на податковому обліку в Західно-Донбаській ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, в тому числі як платник податку на додану вартість.
Посадовими особами ГУ ДФС у Дніпропетровській області проводилась документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Юнілайф.ПВ» з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2013 року по 31 грудня 2015 року, результати якої оформлені актом від 19 серпня 2016 року.
18.11.2016 року ТОВ «Юнілайф.ПВ» листом за вих. №261 звернулось до відповідача із заявою про перерахування коштів, згідно якої, позивач просив зайво внесені кошти по ПДВ і які рахуються переплатою на його особовому рахунку по ПДВ зарахувати на електронний рахунок ТОВ «Юнілайф.ПВ» № НОМЕР_1 в сумі 269 323, 94 грн., відповіді на яку позивач не отримав.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 5 грудня 2017 року, позов задоволено частково: визнано протиправними дії Західно-Донбаської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області щодо неприйняття як податкової звітності ТОВ «Юнілайф.ПВ» уточнюючих розрахунків з ПДВ за період січень 2014 року - червень 2016 року із додатками №5, №2 до них; зобов`язано Західно-Донбаську ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області прийняти уточнюючі розрахунки з ПДВ за період січень 2014 року - червень 2016 року із додатками №5, №2 до них, подані ТОВ «Юнілайф.ПВ» засобами електронного зв`язку в електронній формі, датою їх фактичного прийняття, та відобразити їх показники на особовому рахунку з ПДВ ТОВ «Юнілайф.ПВ»; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 24.02.2021 р. касаційну скаргу Західно-Донбаської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області задоволено частково.
Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 5 грудня 2017 року в частині задоволення позовних вимог скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Згідно з пунктом 49.1 статті 49 ПК України (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Відповідно до пункту 49.2 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.
Прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають (пункт 49.8 статті 49 ПК України).
Згідно з пунктом 49.9 статті 49 ПК України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.
За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу, податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою:
за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв`язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою;
у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.
За приписами пункту 49.10 статті 49 ПК України відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо) забороняється.
Статтею 50 ПК України регламентовано особливості внесення змін до податкової звітності.
Так, відповідно до пункту 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Водночас пункт 50.2 статті 50 ПК України містить застереження, відповідно до якого платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.
Системний аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що платник податків може скористатися своїм правом на виправлення значень податкових зобов`язань у разі самостійного виявлення помилки шляхом відображення відповідних сум в податковій декларації за звітний податковий період або внесення змін до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 ПК України.
Установлене пунктом 50.2 статті 50 ПК України обмеження стосується виключно подання уточнюючого розрахунку та винятково в період здійснення контрольного заходу (документальної планової та позапланової перевірки). При цьому дійсно, норми ПК України не визначають, що уточнюючі розрахунки неможливо подати й після проведення перевірки.
Можливість уточнення показників податкової звітності за періоди, які вже перевірено контролюючим органом, передбачена пунктом 50.3 статті 50 ПК України, згідно з яким у разі якщо платник податків подає уточнюючий розрахунок до податкової декларації, поданої за період, що перевірявся, або не подає уточнюючий розрахунок протягом 20 робочих днів після дати складення довідки про проведення електронної перевірки, якою встановлено порушення податкового законодавства, відповідний контролюючий орган має право на проведення позапланової перевірки платника податків за відповідний період.
Досліджуючи можливість подання платником податку уточнюючих розрахунків після проведення перевірки, Верховний Суд у постановах від 19 вересня 2019 року (справа №815/4013/14), від 24 лютого 2020 року (справа №440/4443/18), від 4 листопада 2020 року (справа №640/330/19) дійшов такого висновку: платник податків може скористатись правом подання уточнюючого розрахунку у період після проведення перевірки і до прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення за наслідками такої перевірки, а контролюючий орган, приймаючи у такому випадку відповідне податкове повідомлення-рішення за наслідками перевірки, повинен своєю чергою встановити дійсний обов`язок платника зі сплати податку з урахуванням даних уточнюючого розрахунку.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права , викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 5 ст. 353 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.
Доводи позивача, викладені у додаткових поясненнях, стосовно того, що нараховані відповідачем за результатом податкової перевірки зобов`язання з податку на додану вартість, які стали предметом оскарження у справі № 804/6618/16, не стосуються податкових періодів, за які позивачем були подані спірні уточнюючі розрахунки, не приймаються судом до уваги.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суд від 29.11.2016 р. по справі № 804/6618/16 встановлено наступні обставини.
Посадовими особами Головного управління ДФС у Дніпропетровській області у період з 20.07.2014 по 12.08.2016 проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Юнілайф.ПВ», з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, результати якої оформлені актом від 19.08.2016 №457/04-36-14-01/37252922.
Уточнюючі розрахунки з ПДВ за періоди з січня 2014 року по червень 2016 року із додатками №5 та №2 до них подані позивачем до податкового органу після винесення рішення за результатами проведеної перевірки, що унеможливлює прийняття податковим органом цих уточнюючих розрахунків.
Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнілайф.ПВ» до Західно-Донбаської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 РозділуПерехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст складений 31.05.2021 р.

Суддя О.С. Рябчук