Справа № 826/12013/18
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

20 березня 2019 року №826/12013/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової А.В., суддів: Аблова Є.В., Мазур А.С., при секретарі судових засідань Огнивому Д.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доКабінету Міністрів України
провизнання протиправними дій та скасування рішення в частині,

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 14 березня 2018 року проголошено скорочену (вступну та резолютивну) частини рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва в порядку адміністративного судочинства з позовом до Кабінету Міністрів України, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Кабінету Міністрів України щодо обмеження права ОСОБА_1 на отримання субсидії для оплати енергоносіїв в залежності від площі будинку;

- скасувати частину першу пункту 6 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України) від 27.04.2018 №848, а саме: «житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо 1) загальна площа житлового приміщення перевищує 120 кв. метрів для квартири і 200 кв. метрів для індивідуального будинку, як таку, що порушує положення статті 22 Конституції України та статтю 3 Конституції України.

Позовні вимоги мотивовано тим, що постанова Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 в редакції від 27.04.2018 не відповідає Конституції України, а дії відповідача щодо прийняття оскаржуваного акту є протиправними, оскільки постанова від 21.10.1995 №848 в чинній редакції порушує право позивача на отримання житлової субсидії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.09.2018 прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №826/12013/18 та призначено підготовче засідання по справі.

Відповідач проти позовних вимог заперечував, зазначивши, що оскаржувана в частині постанова прийнята в порядку та в межах повноважень Кабінету Міністрів України, передбачених, зокрема, приписами Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Крім того, вирішення питання про відповідність нормативно-правового акта Конституції України належить до повноважень Конституційного Суду України. Також, відповідачем зазначено, що відмова позивачеві у призначенні житлової субсидії, надана структурним підрозділом з питань соціального захисту населення, є самостійною підставою для звернення до суду, при цьому, в даному випадку, ОСОБА_1 не підтверджено, що саме Кабінетом Міністрів України було порушено право позивача на отримання субсидії.

Позивачем, також, на електронну пошту Окружного адміністративного суду міста Києва було надіслано клопотання про збільшення розміру позовних вимог. В підготовчому судовому засіданні 24.09.2018 судом було відмовлено в прийнятті клопотання про збільшення позовних вимог, враховуючи, що позивачем не було дотримано приписів статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.10.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду адміністративної справи №826/12013/18 по суті.

Під час розгляду адміністративної справи позивачем заявлялись клопотання про зобов`язання відповідача надати експертний висновок та про призначення юриста для надання безоплатної вторинної допомоги, розглянувши які, колегія суддів дійшла висновку про їх необґрунтованість та відсутність підстав для їх задоволення.

Під час підготовчого провадження у справі та судового розгляду справи по суті позивачем також подавались клопотання про відкладення розгляду справи. Так, з метою рівності прав всіх учасників справи, розгляд справи відкладався у порядку, визначеному приписами Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому, в судове засідання, призначене на 20.03.2019 позивач також не з`явився та в котре подав суду клопотання про відкладення розгляду справи. Розглянувши клопотання, суд наголошує на необхідності дотриманні процесуальних строків розгляду справи. Крім того, позивач, окрім наданих йому процесуальним законодавством прав, має також відповідні обов`язки, зокрема, щодо сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, разом з тим, неодноразові клопотання про відкладення розгляду справи сприяють затягуванню судового процесу.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі "Каракуця проти України").

Матеріали справи свідчать, що відповідачем в Офіційному віснику України від 14.09.2018 №70 було опубліковано оголошення про відкриття провадження в адміністративній справі №826/12013/18 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправними дій та скасування окремих положень постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива".

Відтак, з метою дотримання розумних строків розгляду адміністративної справи та уникнення затягування судового розгляду, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а також з метою дотримання рівних прав всіх учасників судового процесу, суд, враховуючи, що неявка позивача не перешкоджає розгляду справи по суті та винесенню законного та обґрунтованого судового рішення, вирішив розглянути адміністративну справу №826/12013/18 без участі представника позивача на підставі наявних в ній доказів.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

З метою спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та пічного побутового (рідкого) палива Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.10.1995 №848 "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та пічного побутового (рідкого) палива", якою затверджено Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та пічного побутового (рідкого) палива.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 №329 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та визнання такою, що втратила чинність, постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 №1022" Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та пічного побутового (рідкого) палива викладено в новій редакції і з новою назвою - Положення про порядок призначення житлових субсидій (далі за текстом - Положення).

Згідно з частиною першою пункту 6 Положення, житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо, зокрема, опалювана площа житлового приміщення перевищує 120 кв. метрів для квартир у багатоквартирному будинку, 200 кв. метрів для індивідуальних будинків (крім житлових приміщень дитячих будинків сімейного типу, прийомних сімей, багатодітних сімей, сімей, у яких на початок місяця, з якого призначається субсидія, проживають троє і більше дітей, з урахуванням тих, над якими встановлено опіку чи піклування, а також житлових приміщень (будинків), на які оформлено два і більше окремі особові рахунки, за умови, що особовий рахунок було розділено до 1 травня 2018 р. і опалювана площа частини житлового приміщення кожного домогосподарства, на яку призначається субсидія, не перевищує 120 кв. метрів для квартири, 200 кв. метрів для індивідуального будинку).

ОСОБА_1 , вважаючи частину першу пункту 6 Положення протиправною, та такою, що порушує його право на отримання субсидії, звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з приписами статті 116 Конституції України, Кабінет Міністрів України, зокрема, вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина; забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування.

Аналогічні положення стосовно основних завдань Кабінету Міністрів України також містить у собі частина перша статті 2 Закону України "Про Кабінет Міністрів України", дек зазначено, що до основних завдань Кабінету Міністрів України належать, зокрема, забезпечення проведення бюджетної, фінансової, цінової, інвестиційної, у тому числі амортизаційної, податкової, структурно-галузевої політики; політики у сферах праці та зайнятості населення, соціального захисту, охорони здоров`я, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 20 Закону України "Про Кабінет Міністрів України", Кабінет Міністрів України у сферах соціальної політики, охорони здоров`я, освіти, науки, культури, спорту, туризму, охорони навколишнього природного середовища та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій: забезпечує проведення державної соціальної політики, вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення та забезпечує соціальний захист громадян; забезпечує підготовку проектів законів щодо державних соціальних стандартів і соціальних гарантій; забезпечує розроблення та виконання державних програм соціальної допомоги, вживає заходів щодо зміцнення матеріально-технічної бази закладів соціального захисту інвалідів, пенсіонерів та інших непрацездатних і малозабезпечених верств населення.

Законом України "Про житлово-комунальні послуги" визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Так, пунктом 7 частини першої статті 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що до повноважень Кабінету Міністрів України належить встановлення порядку надання пільг та житлових субсидій населенню в частині забезпечення надання житлових субсидій як частки вартості житлово-комунальних послуг, у тому числі їх виплати у грошовій формі.

Тобто, оскаржуваний нормативно-правовий акт прийнято в межах повноважень Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», Кабінет Міністрів України в межах компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Так, умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива визначаються Положенням про порядок призначення житлових субсидій, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848. з змінами внесеними 27.04.2018.

Як зазначено судом вище, постановою від 27.04.2018 №329 до Положення були внесенні наступні зміни, які наразі оскаржуються позивачем, зокрема:

абзац перший пункт 6 - житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо загальна площа житлового приміщення перевищує 120 кв. метрів для квартири і 200 кв. метрів для індивідуального будинку (крім дитячих будинків сімейного типу та прийомних сімей, а також сімей, в яких не менше року проживають троє і більше дітей, з урахуванням тих, над якими встановлено опіку чи піклування).

Необхідно відмітити, що, згідно з додатком В до Державних будівельних норм України В.2.2- 16-2005 «Житлові будинки. Основні положення», затверджених наказом Державного комітету України будівництва та архітектури від 18.05.2005 № 80 (зі змінами), загальна площа житлового будинку - сумарна площа житлових і підсобних приміщень з урахуванням лоджій, балконів, веранд і терас, що враховуються з відповідним коефіцієнтом. При визначенні загальної площі квартири в одноквартирному будинку не враховуються вхідні тамбури, холодні підвали і технічні підпілля.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що загальна площа індивідуального будинку належного позивачеві без врахування вхідних тамбурів, холодних підвалів і технічних підпіль перевищує 200 кв. метрів.

Суд звертає увагу на наявну в матеріалах справи копію листа Міністерства соціальної політики України від 11.06.2018 №551/0/186-18, де зазначено, що ОСОБА_1 повідомлено про порядок обрахунку розміру загальної площі житлового будинку (стор. 28 матеріалів справи).

При цьому, позивачем також додано до матеріалів справи копію акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї (без дати та номеру, стор. 66 матеріалів справи), де вказано, що власником будинку за адресою АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 який мешкає у будинку самостійно, характеристиками житлового приміщення та площі вказано «задовільний, 180 кв. метрів». Водночас, вказаний акт містить додаткову інформацію про потребу власника у наданні допомоги для оплати комунальних послуг та призначення субсидії, зважаючи на те, що ОСОБА_1 є пенсіонером, дитиною війни, проживає за вказаною адресою один та немає додаткових джерел доходу.

Також позивачем додано до матеріалів справи копію акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 23.10.2018, де вказано, що власником будинку за адресою АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 який мешкає у будинку самостійно, характеристиками житлового приміщення та площі вказано «загальна опалювальна площа - 189, 5 кв. метрів». Зазначений акт також містить додаткову інформацію про потребу власника у наданні допомоги для оплати комунальних послуг та призначення субсидії, зважаючи на те, що ОСОБА_1 є пенсіонером, дитиною війни, проживає за вказаною адресою один та немає додаткових джерел доходу.

Згідно з пунктом 3 Положення, призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад.

Водночас, відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування можуть встановлювати за рахунок власних котів і благодійних надходжень додаткові до передбачених законодавством гарантії щодо соціального захисту населення, порядок надання яких визначається цими органами.

Так, як вбачається з матеріалів справи, обидві копії актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, що додані позивачем до матеріалів справи, місять інформацію щодо розміру опалювальної житлової площі менш ніж 200 кв. метрів: в першому акті - 180 кв. метрів, у другому акті - 189, 5 кв. метрів, при цьому, в обох актах зазначено про доцільність призначення житлової субсидії.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача, що в даному випадку, подальша відмова позивачеві у призначенні житлової субсидії була надана структурним підрозділом з питань соціального захисту населення, не зважаючи на те, що опалювальна площа житлового приміщення позивача відповідає нормам, встановленим спірними приписами Положення для отримання субсидії. Тобто, такі дії структурного підрозділу з питань соціального захисту населення є самостійною підставою для звернення до суду, в той час, як прийняття Положення в редакції від 27.04.2018, а саме частини першої пункту 6, не порушує прав позивача, зворотного під час судового розгляду справи позивачем не доведено.

Тобто, проаналізувавши наведене в сукупності, суд погоджується з доводами відповідача стосовно того, що матеріалами справи не підтверджено наявність у ОСОБА_1 порушеного права безпосередньо Кабінетом Міністрів України, оскільки законодавчо передбачено можливість призначення житлової субсидії за певної сукупності обставин.

Крім того, суд звертає увагу, що в прохальній частині позовної заяви позивач просить суд скасувати частину першу пункту 6 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України) від 27.04.2018 №848, як таку, що порушує положення статті 22 Конституції України та статтю 3 Конституції України.

Однак, відповідно до пункту 1 частини другої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України.

Поряд з цим, приписами статті 150 Конституції України та пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «про Конституційний Суд України» закріплено, що саме до повноважень Конституційного Суду України належить вирішення питання про відповідність Конституції України актів Кабінету Міністрів України.

Відтак, в даному випадку, суд позбавлений можливості встановлювати відповідність оскаржуваної частини постанови №848 в редакції від 27.04.2018 статтям 3 та 22 Конституції України.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Літвінова А.В. Судді Аблов Є.В.

Мазур А.С.

Повний текст рішення виготовлено 27.03.2019.