Справа № 440/3907/21
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/3907/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі позивач, ОСОБА_1 / звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області /далі відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області/ про:

- визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №2882-1562/П-02/8-1600/21 від 07 квітня 2021 року щодо перерахування ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання як такому, що має суддівський стаж роботи 26 років 09 місяців 29 днів, що встановлено рішенням Полтавського окружного адміністративного суду 24 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року, у розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 перерахування щомісячного довічного грошового утримання відповідно до довідки Полтавського апеляційного суду №01-46/69/2020 від 25 лютого 2020 року у розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді без обмеження граничного розміру з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року /а.с.1-7/.

Позов обґрунтований тим, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року у справі №440/3845/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснено позивачу перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року з урахуванням довідки Полтавського апеляційного суду №01-46/69/2020 від 25 лютого 2020 року, проте при здійсненні такого перерахунку відповідачем протиправно зменшено відсотковий розмір такого довічного грошового утримання судді у відставці з 90 відсотків до 50 відсотків.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с.40/ зазначив, що при перерахунку та виплаті позивачу щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці відповідач керувався приписами чинної на час перерахунку статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII, на підставі якої, виходячи зі стажу роботи позивача на посаді судді 19 років 02 місяці, визначив розмір щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді. Відтак, відповідач діяв у межах та спосіб, визначених нормативно-правовому актами України.

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 є суддею у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання з 11 лютого 2016 року, що визнається сторонами та підтверджується наявними матеріалами його пенсійної справи /а.с. 44-68/.

ОСОБА_1 звернувся до територіального органу ПФУ із заявою від 26 лютого 2020 року про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці /а.с. 64-65/, до якої додав довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №01-46/69/2020 від 25 лютого 2020 року, видану Апеляційним судом Полтавської області /а.с. 66/.

Довідка Апеляційного суду Полтавської області №01-46/69/2020 від 25 лютого 2020 року /а.с.66/ видана ОСОБА_1 на підставі Закону України Про судоустрій і статус суддів №1402-VІІІ від 02 червня 2016 року, рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 про те, що станом на 18 лютого 2020 року суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 208098,00 грн, у тому числі: посадовий оклад - 115610,00 грн; доплата за вислугу років 92488,00 грн; доплата за перебування на адміністративній посаді в суді - 0,00 грн; доплата за науковий ступінь - 0,00 грн; доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці - 0,00 грн; щомісячна доплата відповідно до частини шостої статті 135 Закону № 1402-VIII - 0,00 грн.

На виконання рішення суду у справі №440/3845/20 від 09 вересня 2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснено позивачу перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року з урахуванням довідки Полтавського апеляційного суду №01-46/69/2020 від 25 лютого 2020 року /а.с. 60/.

Під час проведення такого перерахунку Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області застосовано загальний відсотковий розрахунок від заробітку у розмірі 50% /а.с. 68/.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №2882-1562/П-02/8-1600/21 від 07 квітня 2021 року /а.с.69/ ОСОБА_1 на його звернення від 25 лютого 2021 року повідомлено, що згідно статті 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Його стаж роботи на посаді судді (із врахуванням періоду строкової військової служби зарахованого згідно судового рішення від 24 вересня 2018 року) становить 21 рік 01 місяць 20 днів, а тому довічне грошове утримання було обчислено у розмірі 52 % від суми суддівської винагороди на підставі довідки ліквідаційної комісії Апеляційного суду Полтавської області №01-46/69/2020 від 25 лютого 2020 року. Розмір довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року склав 108210,96 грн (суддівська винагорода 208098,00 грн х 52%). В ході проведення контрольних заходів було переглянуто відсоток обчислення щомісячного довічного утримання згідно законодавства та встановлено у розмірі 50 % від суми суддівської винагороди на підставі довідки ліквідаційної комісії Апеляційного суду Полтавської області №01-46/69/2020 від 25 лютого 2020 року з урахуванням стажу роботи на посаді судді тривалістю 19 років 02 місяці. Розмір довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року встановлено у розмірі 104049,00 грн (суддівська винагорода 208098,00 грн х 50%).

Не погодившись з перерахунком щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Апеляційного суду Полтавської області №01-46/69/2020 від 25 лютого 2020 року з 19 лютого 2020 року у розмірі 50% від суми суддівської винагороди, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Закон України Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року № 1402-VIII /далі Закон №1402-VIII/ визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до частин першої та другої статті 142 Закону №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 142 Закону №1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

До 18 лютого 2020 року в Законі Україні "Про судоустрій і статус суддів" діяла норма пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення», відповідно до якої право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18 лютого 2020 року у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень визнаний неконституційним.

Приймаючи таке рішення, Конституційний Суд України виходив з того, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання. Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402. Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Відповідно до статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, з 18 лютого 2020 року в законодавстві відсутні норми, які окремо регулюють питання визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання для суддів у відставці, які пройшли кваліфікаційне оцінювання, та для суддів, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання відповідно до вимог Закону № 1402 ( в тому числі суддів, які вийшли у відставку до набрання чинності Законом України Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року № 1402-VIII).

А відтак, після вказаної дати при визначенні відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці необхідно враховувати розмір, встановлений частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIII, а саме: 50 відсотків зі збільшенням на 2 відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років.

З огляду на те, що Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07 липня 2010 року втратив чинність, а діючим Законом України Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року № 1402-VIII не передбачено застосування відсоткового значення суддівської винагороди відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07 липня 2010 року, то для обчислення позивачу щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відсутні правові підстави.

Довід позивача про преюдиційний характер рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року у справі № 1640/2841/18 у частині зобов`язання органу Пенсійного фонду України здійснити нарахування щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 і виплачувати щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 18 травня 2018 рок, суд відхиляє, адже відповідні положення законів щодо встановлення такого відсоткового розміру щомісячного довічного грошового на момент виникнення спірних правовідносин у справі, що розглядається, втратили чинність.

Суд зазначає, що у рішенні від 16 червня 2020 року у зразковій справі №620/1116/20 (Пз/9901/5/20) Верховний Суд дійшов висновку про наявність у судді у відставці, який отримує щомісячне грошове утримання у розмірі, обчисленому згідно положень Закону № 2453-VI, права (підстави) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII.

Зважаючи на те, що чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, ніж ті, які були передбачені Законом № 2453-VI, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для обрахунку щомісячного грошового утримання за складовими суддівської винагороди, які передбачені Законом № 1402-VIII, одночасно з розміром відсотку за Законом № 2453-VI.

Оскільки розмір довічного грошового утримання, на який позивач має право згідно норм Закону №1402-VIII, не є меншим, ніж той, який був забезпечений позивачу на підставі положень Закону №2453-VI, то застосування відсоткового значення розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді на підставі частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII не призводить до порушення статті 22 Конституції України.

Таким чином, проводячи ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 19 лютого 2020 року на підставі довідки Апеляційного суду Полтавської області №01-46/69/2020 від 25 лютого 2020 року та приписів статті 142 Закону №1402-VIII, а не приписів Закону №2453-VI, який втратив чинність та для застосування якого немає відповідної відсилочної норми у чинному законодавстві, відповідач діяв правомірно.

Вирішуючи питання щодо правильності розрахунку відповідачем стажу роботи судді у відставці ОСОБА_1 при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 19 лютого 2020 року на підставі довідки Апеляційного суду Полтавської області №01-46/69/2020 від 25 лютого 2020 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 135 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена ВРП, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Абзацом 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Пунктом 11 Розділ XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI /далі - Закон № 2453-VI/ передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Отже, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ "Про статус суддів" /далі - Закон № 2862-ХІІ/.

Згідно з частиною першою статті 43 Закону України "Про статус суддів" №2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року (зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року №4015-ХІІ "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус суддів") кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої зазначеної статті до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Також абзацом третім пункту 1 Указу Президента України "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" №584/95 від 10 липня 1995 року було передбачено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

З аналізу наведених норм вбачається, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, також зараховується час роботи на посадах слідчих та період проходження строкової військової служби.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року у справі №1640/2841/18, яке набрало законної сили 05 грудня 2018 року (реєстраційний номер в ЄДРСР 76690951), зобов`язано орган Пенсійного фонду України зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи за вислугою років період проходження строкової військової служби - 1 рік 11 місяців 21 день.

Крім того, у вказаному рішенні встановлено, що загальний стаж, який дає право на отримання щомісячного грошового довічного утримання становить 26 років 09 місяців 29 днів (безпосередній стаж на посаді судді - 19 років 01 місяць 19 днів, робота на посаді слідчого - 5 років 08 місяців 11 днів, дійсна строкова служба в армії - 1 рік 11 місяців 21 день), що підтверджується також матеріалами пенсійної справи позивача /а.с.44, 46, 49, 52/.

Таким чином, з огляду на наявний у позивача загальний стаж, який дає право на отримання щомісячного грошового довічного утримання - 26 років 09 місяців 29 днів, та положення частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII, суд доходить висновку, що щомісячне довічне грошове утримання позивача становить 62 відсотки (50 відсотків за 20 років + (2%*6 років, оскільки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді).

Проте, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 19 лютого 2020 року на підставі довідки Апеляційного суду Полтавської області №01-46/69/2020 від 25 лютого 2020 року в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді /а.с. 68/, чим порушено вимоги частини третьої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02 червня 2016 року.

Зважаючи на вищевикладене та обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за можливе визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо здійснення позивачу з 19 лютого 2020 року перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити позивачу перерахунок та виплату з 19 лютого 2020 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Апеляційного суду Полтавської області №01-46/69/2020 від 25 лютого 2020 року в розмірі 62 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум.

З огляду на такі висновки суду відсутні підстави для задоволення вимог позивача щодо перерахунку з 19 лютого 2020 року його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Вирішуючи позовну вимогу про покладення обов`язку на відповідача провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання без обмеження максимальним розміром, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Зі змісту наведеної норми слідує, що захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. А відтак, суд не вправі вирішувати позовні вимоги, які заявлені на майбутнє, та не спрямовані на захист і відновлення вже порушених прав позивача.

Беручи до уваги те, що попередній перерахунок довічного грошового утримання позивача з 19 лютого 2019 року не обмежений максимальним розміром /а.с.68/, а перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 62 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, ще не проведений відповідачем, суд доходить висновку, що права позивача у цій частині позовних вимог не порушені та на час розгляду цієї справи суд не вправі вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому.

Таким чином, вищевказана позовна вимога не підлягає захисту судом і у її задоволенні слід відмовити.

Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За подання позову до суду позивач поніс витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією АТ Акцент-Банк №МР_АВ270584JJN_18954399 від 20 квітня 2021 року /а.с.17/. Доказів понесення позивачем інших судових витрат матеріали справи не містять.

Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає сума в 454,00 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) щодо здійснення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з 19 лютого 2020 року перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату з 19 лютого 2020 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Апеляційного суду Полтавської області №01-46/69/2020 від 25 лютого 2020 року в розмірі 62 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк