Справа № 303/4131/20
Суддя: Сарай А. І.
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/4131/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2021 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Сарай А.І.,

за участю секретаря судового засідання - Зборовської Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Новікова Інна Станіславівна, до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Новікова І.С., звернувся в суд з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного у справі про адміністративне правопорушення.

Позовну заяву представник позивача мотивує тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 743251 від 15.07.2020 року до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 15.07.2020 року, о 07 год. 05 хв., керуючи транспортним засобом БАЗ А079.23, державний номерний знак НОМЕР_1 , на а/д Н09 «Мукачево-Рогатин» 9 км, при здійсненні пасажирських перевезень не мав при собі погодженої з органами національної поліції схеми маршруту руху, чим порушив ст. 39.1 та 2.1 «г» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 140 КУпАП.

Із вказаною постановою та обставинами, викладеними у ній, ОСОБА_1 не погоджується, вважає, що працівником поліції неправомірно складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, з огляду на наступне.

Зазначає, що оскаржувана постанова не містить вказівку про порядок і строк її оскарження та не вказано ст. 39.1 якого нормативного акту порушено водієм. ОСОБА_1 працює водієм автобуса товариства з додатковою відповідальністю «Мукачівське автотранспортне підприємство 12106» на маршруті № 771/772 Ужгород - Рахів. Під час зупинки 15.07.2020 року працівникам поліції водій ОСОБА_1 надав, зокрема, паспорт автобусного маршруту регулярних перевезень, розроблений 04.05.2019 року, погоджений відділом УПП в Закарпатській області 14.05.2019 року, а також схему маршруту, погоджену УПП в Закарпатській області 14.05.2019 року та розклад руху, затверджений 06.03.2019 року. Однак, інспектор патрульної поліції зауважив, що схема маршруту не відповідає вимогам, оскільки складена у масштабі меншому ніж 1:400000.

Представник позивача вказує, що спірні правовідносини регулюються, зокрема, Порядком розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.05.2010 року № 278. Вказаний порядок з 2013 року не містить вимоги про погодження паспорту та схеми регулярного автобусного маршруту з органами Державтоінспекції. Вимоги щодо такого погодження існують тільки для автобусного маршруту регулярних спеціальних перевезень. Однак, паспорт та схема руху маршруту Ужгород - Рахів була затверджена в органах УПП в Закарпатській області, жодних зауважень щодо невідповідності схеми маршруту вищевказаному порядку під час затвердження не надходило.

Крім того, представник позивача вважає, що відповідачем невірно встановлено суб`єкта адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП, щодо порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування, оскільки водій, як найманий працівник, не зобов`язаний здійснювати оформлення дозвільних документів на право надання послуг з перевезення, а такий обов`язок покладено на відповідну посадову особу підприємства-перевізника.

Враховуючи викладене, представник позивача вважає, що відсутня подія адміністративного правопорушення, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

З урахуванням наведеного, представник позивача просить суд скасувати постанову серії ДПО18 № 743251 від 15.07.2020 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 140 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.10.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за вказаним позовом, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.04.2021 року постановлено замінити у справі № 303/4131/20 відповідача Управління патрульної поліції в Закарпатській області на належного відповідача - Департамент патрульної поліції.

Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому його представник - адвокат Новікова І.С. подала до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а також просить вирішити питання про розподіл судових витрат, стягнувши суму сплаченого судового збору з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом надіслання судової повістки про виклик рекомендованим поштовим відправленням (номер штрихкодового ідентифікатора: 305), що вручено 30.04.2021 року, відзив на позовну заяву не подано, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно з ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з постановою поліцейського Управління патрульної поліції в Закарпатській області Желізняк О.П. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 743251 від 15.07.2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 140 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. за те, що як зазначено у тексті постанови, 15.07.2020 року, о 07 год. 05 хв., на а/д Н09 «Мукачево-Рогатин» 9 км, водій, керуючи транспортним засобом БАЗ А079.23, номерний знак НОМЕР_1 , при здійсненні пасажирських перевезень не мав при собі погодженої з органами національної поліції схеми маршруту руху, чим порушив п. 39.1 та 2.1 «г» ПДР.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся із даним позовом в суд.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 80-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до п. п. 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з підпунктам г) пункту 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху.

Пунктом 32.1 ПДР визначено, що з уповноваженими підрозділами Національної поліції узгоджуються: а) розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламоносіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах - адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій; б) умови та порядок руху колон у складі більш як п`яти механічних транспортних засобів; в) порядок буксирування двох і більше транспортних засобів.

З органами Національної поліції узгоджуються також інші питання забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені законодавчими актами.

У відповідності до ч. 2 ст. 140 КУпАП порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування - тягне за собою накладення штрафу на громадян у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Представником позивача на підтвердження своїх доводів до позовної заяви додано копії наступник документів: договору № 191913 про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування від 06.02.2019 року, укладеному між Закарпатської обласною державною адміністрацією та ТзДВ «Мукачівське АТП 12196»; титульного листа паспорта міжміського автобусного маршруту регулярних перевезень, який працює у звичайному режимі з назвою маршруту Ужгород АС-1-Рахів, рейси 771/772, що погоджений Управлінням патрульної поліції в Закарпатській області 14.05.2019 року та затвердженим генеральним директором ТзДВ «Мукачівське АТП 12196» 04.05.2019 року; схем маршруту та розклад руху автобусів по міжміському маршруті Ужгород - Рахів ч/з Іршаву, згідно з яким рейси виконуються в звичайному режимі руху, затвердженому директором департаменту інфраструктури, розвитку і утримання мережі автомобільних доріг загального користування місцевого значення та житлово-комунального господарства Закарпатської обласної державної адміністрації 06.03.2019 року.

Як стверджує у позовній заяві представник позивача, ОСОБА_1 , працюючи водієм автобуса ТзДВ «Мукачівське автотранспортне підприємство 12106», на маршруті 771/772 Ужгород - Рахів, під час зупинки 15.07.2020 року надав працівникам поліції вищевказані документи, однак інспектор патрульної поліції зауважив, що схема маршруту не відповідає вимогам, оскільки складена у масштабі меншому ніж 1:400000.

Частинами 1, 2 ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, зокрема: для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Разом з тим, ст. 52-3 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належать, зокрема: погодження поданих у встановленому порядку пропозицій стосовно обладнання засобами організації дорожнього руху місць виконання дорожніх робіт, проектів та схем організації дорожнього руху, маршрутів руху пасажирського транспорту, маршрутів організованого руху громадян і місць їх збору, порядку проведення спортивних та інших масових заходів, які можуть створити перешкоди дорожньому руху.

Як вбачається з копії паспорта міжміського автобусного маршруту регулярних перевезень, який працює у звичайному режимі з назвою маршруту Ужгород АС-1-Рахів, рейси 771/772, такий в цілому погоджено 14.05.2019 року Управлінням патрульної поліції в Закарпатській області. Відповідно схема маршруту як складова частина паспорта маршруту була погодженою.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем не було надано суду жодного належного чи допустимого доказу, який би підтверджував порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху, а також Закону України «Про дорожній рух», а відтак вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП.

Матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Суд звертає увагу, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення нею правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а лише тільки вказує на нього. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

При цьому у рішенні Європейського суду з прав людини від 21.01.1999 року у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довів.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушень, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 140 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст. ст. 248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, враховуючи викладене та беручи до уваги вищенаведені норми, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та скасувати оскаржувану постанову, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходиться з приписів ст. 139 КАС України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позову сплачено судовий збір у розмірі 420,40 грн.

З огляду на викладене, на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову в розмірі 420,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 90, 241-246, 255, 262, 271, 272, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву - задовольнити повністю.

Скасувати постанову поліцейського Управління патрульної поліції в Закарпатській області Желізняк О.П. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 743251 від 15.07.2020 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 140 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позову в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , що знаходиться за адресою: вул. Федора Ернеста, 3, м. Київ.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Дата складення повного рішення суду - 27 травня 2021 року.

Головуюча А.І. Сарай