Справа № 260/1509/21
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 травня 2021 року м. Ужгород№ 260/1509/21
Закарпатський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Дору Ю.Ю., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ужгородської міської ради яким просить визнати протиправним та скасувати Рішення Ужгородської міської ради №182 від 15.04.2021 року та стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір та витрати на оплату послуг представника.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем отримано містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва по АДРЕСА_1 від 14 липня 2020 року № 94/03-04/20, які затверджені наказом Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради від 14 липня 2020 року № 166-М. Рішенням Виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 352 від 13 жовтня 2020 року "Про скасування містобудівних умов та обмежень на проектування об`єкта будівництва по АДРЕСА_1 та наказу управління містобудування та архітектури № 166-М від 14 липня 2020", скасовано вищевказані містобудівні умови та обмеження та наказ, яким вони затверджені.. Відповідно до рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.12.2020 №260/3420/20 вказане рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради №352 та наказ управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради від 14.07.2020 № 166-М було скасовано. Рішенням восьмого адміністративного апеляційного суду від 03.03.2021 у вказаній справі рішення першої інстанції залишено без змін. На підставі рішення першої інстанції, яке набуло законної сили відповідний наказ та рішення виконавчого комітету були скасовані. 15.04.2021 на позачерговому засіданні 5 сесії 8 скликання Ужгородської міської ради на підставі депутатських звернень ОСОБА_2 прийнято рішення №182 про скасування містобудівної умови та обмеження на проектування об`єкта будівництва по АДРЕСА_1 та наказу управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради від 14.07.2020 № 166-М, яким такі були затверджені. Вважає що вказане рішення є очевидно незаконним та прийнято всупереч чинному законодавству та такі підлягає скасуванню.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову, в зв`язку з тим, що Ужгородська міська рада мала передбачені п. 3 ч. 2 ст. 52 Закону України "Про місцеве самоврядування" повноваження скасувати містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, видані підпорядкованим йому органом - Управлінням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач вже звертався про оскарження рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 352 від 13 жовтня 2020 року "Про скасування містобудівних умов та обмежень на проектування об`єкта будівництва по АДРЕСА_1 та наказу управління містобудування та архітектури № 166-М від 14 липня 2020 року. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.12.2020 №260/3420/20 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради №352 від 13.10.2020 р та наказ управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради від 14.07.2020 № 166-М було скасовано. Рішенням восьмого адміністративного апеляційного суду від 03.03.2021 у вказаній справі рішення першої інстанції залишено без змін. (а.с.9-14)

Разом з тим, 15.04.2021 р. на позачерговому засіданні 5 сесії 8 скликання Ужгородської міської ради на підставі депутатських звернень ОСОБА_2 прийнято рішення №182 про скасування містобудівної умови та обмеження на проектування об`єкта будівництва по АДРЕСА_1 та наказу управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради від 14.07.2020 № 166-М, яким такі були затверджені. (а.с.17) (а.с.39-40,41)

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності регулюються Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" №3038-VI від 17 лютого 2011 року (далі - Закон № 3038-VI).

Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" є спеціальним нормативно-правовим актом у сфері регулювання містобудівної діяльності.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.1 Закону №3038-VI містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією. У відповідності до ст.26 Закону № 3038-VI забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва.

Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Відповідно до п.1 ч.1 ст.29 Закону № 3038-VI, містобудівні умови та обмеження є однією із основних складових вихідних даних. У відповідності до ч.2 ст.29 Закону № 3038-VI фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва. Відповідно до ч.3 ст.29 Закону № 3038-VI містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки), до якої додаються: 1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію - у разі, якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; 2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці - у разі, якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації); 3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000. Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.

Згідно з ч.8 ст.29 Закону № 3038-VI містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника.

Внесення змін до містобудівних умов та обмежень може здійснювати орган, що їх надав, за заявою замовника або за рішенням суду.

Скасування містобудівних умов та обмежень здійснюється: 1) за заявою замовника; 2) абзац п`ятий частини восьмої статті 29 виключено (згідно із Законом України від 17.10.2019 р. N 199-IX); 3) за рішенням суду.

У разі скасування за рішенням суду містобудівних умов та обмежень посадові особи відповідного уповноваженого органу містобудування та архітектури несуть відповідальність згідно із законом.

Наведений у ст.29 Закону № 3038-VI перелік суб`єктів, що мають право на скасування містобудівних умов та обмежень, є вичерпним і остаточним, розширеному тлумаченню не підлягає.

Таким чином, для скасування містобудівних умов та обмежень існує особливий порядок який не передбачає скасування таких органами місцевого самоврядування та є виключною компетенцією суду чи ініціативою замовника такої адміністративної послуги.

В обґрунтування правомірності оскарженого рішення від 15 квітня 2021 року № 182 відповідач посилається на те, що рішення затверджено наказом начальника управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, тобто керівником виконавчого органу Ужгородської міської ради. Відповідно ч. 2 ст. 54 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відділи, управління та інші виконавчі органи ради є підзвітними і підконтрольними раді, яка їх утворила, підпорядкованими її виконавчому комітету, сільському, селищному, міському голові, голові районної у місті ради. Згідно з пунктом15 статті26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить: скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

Положеннями статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97 визначено виключну компетенцію сільських, селищних, міських рад де зазначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

Шляхом прийняття оскаржуваного рішення Відповідач скасував рішення свого підконтрольного органу, в той час, як це рішення вже фактично виконане і у позивача на підставі цього рішення виникли певні правовідносини.

Разом з тим, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №807/736/18, що також стосувалося питання правомірності скасування рішенням виконавчого комітету органу місцевого самоврядування виданих суб`єкту містобудування містобудівних умов та обмежень. Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Конституційний Суд України від 16.04.2009 № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009 у рішенні зазначив, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Таким чином, орган місцевого самоврядування в цілому наділений правом скасовувати свої раніше прийняті акти індивідуального характеру в односторонньому порядку, окрім випадку коли такі рішення були виконані.

Отже, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Проте відповідачем не доведено виконано таке рішення чи ні.

Суд зазначає, що у даній справі, на підставі містобудівних умов у позивача на час прийняття оскарженого рішення вже виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів та позивач заперечує проти зміни чи припинення таких правовідносин.

Крім того, суд зазначає, що при вирішенні питання наявності у суб`єкта містобудування права на скасування містобудівних умов та обмежень слід керуватися нормами ч.8 ст.29 Закону № 3038-VI, оскільки саме вони є спеціальними у спірних правовідносинах.

З аналізу ч. 8 ст. 29 Закону № 3038-VI вбачається, що скасування містобудівних умов та обмежень здійснюється: за заявою замовника або за рішенням суду, та вказаною нормою не передбачена можливість скасування містобудівних та обмежень на підставі рішення виконавчого комітету міської ради.

За таких обставин, суд не може вважати оскаржене рішення таким, що відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що рішення Ужгородської міської ради №182 про скасування містобудівної умови та обмеження на проектування об`єкта будівництва по АДРЕСА_1 та наказу управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради від 14.07.2020 № 166-М, яким такі були затверджені прийняте за відсутності законних підстав, у зв`язку з чим підлягає скасуванню як протиправне.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності оскаржених рішень, вимоги позову відповідають вимогам законодавства та встановленим в судовому засіданні обставинам справи, що підтверджені належними та допустимими доказами та, за наведених обставин, позов слід задовольнити.

У відповідності до ст.139 КАС України ,при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Так, разом з позовною вимогою про визнання протиправним та скасування рішення Ужгородської міської ради №182 від 15.04.2021 року, позивач просив стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір та витрати на оплату послуг представника. Крім того, у позовній заяві позивач вказує, що на момент звернення до суду у зв`язку з підготовкою позову позивачем понесено витрати в розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень окрім судового збору. Також, планується оплата послуг представника у відповідності до умов договору про надання правової допомоги з розрахунку 1500 гривень за годину роботи, орієнтовна вартість становить 8000 гривень.

Так, частиною 9 статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Судом встановлено, що єдиним підтвердженням судових витрат є квитанція № від 22.04.2021 р. про сплату судового збору в розмірі 908,00 грн (а.с.8)

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судові витрати у розмірім 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Ужгородської міської ради.

На підставі наведеного та керуючись ст. 139, 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Ужгородської міської ради №182 від 15.04.2021 року .

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Ужгородської міської ради (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Поштова, буд. 3, ) судові витрати у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяЮ.Ю.Дору