Справа № 160/2260/21
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2021 року Справа № 160/2260/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голобутовського Р.З. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Кам`янської районної ради Дніпропетровської області про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку,
16.02.2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кам`янської районної ради Дніпропетровської області (далі - відповідач), в якій просить:
- стягнути з Кам`янської районної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 11.01.2021 року до повного розрахунку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 року відкрито провадження у адміністративній справі; справу №160/2260/21 призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Ухвалою суду від 18.02.2021 року відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 124 Кодексу адміністративного судочинства України судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється:
1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу;
2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.
18.02.2021 року відповідача на офіційну зареєстровану електронну адресу повідомлено про розгляд справи та можливість подання відзиву у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 124 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідачем не надано суду відзиву на позов та не повідомлено про поважність причин ненадання відзиву.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .
Позивач з 02.03.2020 року працював на посаді провідного спеціаліста загального відділу виконавчого апарату Верхньодніпровської районної ради, що підтверджується відомостями з трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 02.03.2020 року.
Розпорядженням голови Кам`янської районної ради Дніпропетровської області від 24.12.2020 року №02-р, ураховуючи рішення Кам`янської районної ради Дніпропетровської області від 22.12.2020 року №11-02/VІІІ «Про початок реорганізації Верхньодніпровської районної ради, Криничанської районної ради та П`ятихатської районної ради», ОСОБА_1 повідомлено про наступне вивільнення у порядку ст. 49-2 Кодексу законів про працю України.
11.01.2021 року розпорядженням голови Кам`янської районної ради Дніпропетровської області від 11.01.2021 року №03-р «ос» ОСОБА_1 звільнено з посади провідного спеціаліста загального відділу виконавчого апарату Верхньодніпровської районної ради за п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з реорганізацією Верхньодніпровської районної ради.
У розпорядженні зобов`язано здійснити повний розрахунок з ОСОБА_1 та виплатити йому вихідну допомогу у розмірі середньомісячної заробітної плати, а також відповідно до ст. 24 Закону України «Про відпустки» здійснити нарахування та виплату компенсації за невикористані 9 календарних днів щорічної відпустки.
20.01.2021 року Кам`янською районною радою Дніпропетровської області складено довідку №31-вих, про те, що ОСОБА_1 , провідному спеціалісту загального відділу виконавчого апарату Верхньодніпровської районної ради, нарахована заробітна плата за 6 робочих днів у січні 2021 року в сумі 1468,42 грн.
У довідках вказано, що остаточний розрахунок буде проведено після затвердження бюджету та кошторису Кам`янської районної ради Дніпропетровської області на 2021 рік.
Отже, судом встановлено, що з позивачем при звільненні не проведено повного розрахунку сум заробітної плати, що належать позивачу до виплати.
Не погоджуючись з несвоєчасним проведенням остаточного розрахунку при звільненні, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Відповідно ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці,, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Відповідно до ст. 49-2 про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.
При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.
Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.
Згідно з ст. 94 КЗпІІ України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Як передбачено ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Відповідно до п. 1 ст. 40, ст. 47, ст. 44, ст. 116 Кодексу законів про працю України, у день звільнення роботодавець зобов`язаний:
- видати копію розпорядження про звільнення відповідно до статті 47 КЗпП;
- видати трудову книжку відповідно до статті 47 КЗпП;
- виплатити вихідну допомогу відповідно до статті 44 КЗпП;
- провести повний розрахунок відповідно до статті 116 КЗпП, надавши копію довідки про нараховані суми, належні працівнику при звільненні.
Судом встановлено, що з позивачем у день звільнення не проведено повного розрахунку належних йому до виплати сум, що підтверджується довідками Кам`янської районної ради Дніпропетровської області від 20.01.2021 року №30-вих та №31-вих.
Доказів виплати вказаних у довідках Кам`янської районної ради Дніпропетровської області від 20.01.2021 року №30-вих та №31-вих сум заробітної плати суду не надано.
Щодо позовної вимоги про стягнення з Кам`янської районної ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнені з 11.01.2021 року до повного розрахунку, суд зазначає наступне.
Статтею 116 КзпП України передбачено, зокрема, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 КЗпП України роз`яснив, що для звернення працівника до суду із заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.
У цьому рішенні Конституційний Суд України також зазначив, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.
З матеріалів справи судом встановлено, що з позивачем не проведено остаточного розрахунку.
Відтак, відсутня одна з обов`язкових підстав для звернення позивача до суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.
Отже, така позовна вимога є передчасною, а тому у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд вважає, що відповідач не довів правомірності своїх дій, натомість позивачем частково доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Виходячи із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, з огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, а докази понесення ним інших судових витрат у матеріалах справи відсутні.
Керуючись ст. ст. 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський