Справа № 440/6562/20
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 р. Справа № 440/6562/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Катунова В.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Сузанського О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.02.2021, суддя Н.Ю. Алєксєєва, повний текст складено 05.02.2021, по справі № 440/6562/20

за позовом Фермерського господарства "Фаворит-Агро Полюс"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Фаворит-Агро Плюс" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 06.10.2020 №, №.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.02.2021 задоволено позовні вимоги.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 06.10.2020 №. №.

Головне управління ДПС у Полтавській області (далі - відповідач), не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги податковим органом викладено обставини справи та наведено нормативно-правову базу, якою врегульовані спірні правовідносини, та не зазначено будь-яких доводів щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права або невідповідність висновків суду обставинам справи.

Позивач не надав відзив на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 19.05.2021 протокольною ухвалою суду замінено відповідача по справі Головне управління ДПС у Полтавській області (код ) на Головне управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192).

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що видами діяльності ФГ "Фаворит-Агро Плюс" є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; вирощування зерняткових і кісточкових фруктів; вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників; вирощування пряних, ароматичних і лікарських культур; розведення великої рогатої худоби молочних порід; розведення овець і кіз; розведення свиней; розведення інших тварин; допоміжна діяльність у рослинництві; післяурожайна діяльність; оброблення насіння для відтворення; лісозаготівлі; прісноводне рибництво (аквакультура); виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; вантажний автомобільний транспорт; складське господарство; інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, що підтверджується витягом Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З 01.09.2020 по 10.09.2020 відповідачем проведено фактичну перевірку Фермерського господарства "Фаворит-Агро Плюс" щодо контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, наявності ліцензій, свідоцтв, за результатами якої складено акт 10.09.2020 № 16/31/РРО/37137530 (а.с. 6-10).

В акті перевірки зазначено про порушення позивачем:

- ч. 1 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", а саме, зберігання пального, яке надійшло 23.04.2020 та 10.06.2020 в місцях, на які не отримувалися відповідні ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки);

- п. 63.3 ст. 63 Податкового Кодексу України, а саме: не подання до податкового органу повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, або через які провадиться діяльність (за формою №20-ОПП) про наявні транспортні засоби, в кількості 13 одиниць.

Представник позивача відмовився від підписання вищевказаного акту перевірки, про що складено акт № 1360 від 10.09.2020 (а.с. 11).

06.10.2020 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №, яким до ФГ "Фаворит-Агро Полюс" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за платежем "Адміністративні штрафи та інші санкції" у розмірі 500 000,00 грн (а.с. 13);

- №, яким до ФГ "Фаворит-Агро Полюс" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за платежем "Адміністративні штрафи та інші санкції" у розмірі 13 260,00 грн (а.с. 12).

Позивач, не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів на підтвердження факту зберігання позивачем пального, яке надійшло 23.04.2020 та 10.06.2020, в ємностях для зберігання пального та наявності у позивача таких ємностей; відповідач не мав повноважень на дослідження під час проведення фактичної перевірки питань дотримання платником податків вимог п. 63.3 ст. 63 ПК України в частині подання до податкової інспекції за місцем обліку повідомлення про об`єкти оподаткування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до пп. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (далі ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Згідно п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків, у зв`язку з чим суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що контролюючим органом на адресу платника податків не направлено наказ та направлення на проведення перевірки.

Відповідно до пп. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Відповідно до пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України акцизний склад - це:

а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом:

а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;

в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;

ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару;

Статтею 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (далі - Закон № 481) визначено, що:

місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування;

зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Статтею 15 Закону № 481 визначено, що зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії. Річна плата за ліцензії на право зберігання пального встановлена у розмірі 780 гривень. Суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право зберігання пального на кожне місце зберігання пального.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

Для отримання ліцензії на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

дозвіл на початок виконання робіт підвищеної небезпеки та початок експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.

Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник. Заява про видачу ліцензії та визначені Законом № 481 документи подаються уповноваженою особою заявника або надсилаються рекомендованим листом до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України, за місцем розташування місць зберігання пального.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 20 календарних днів з дня одержання зазначених документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону № 481 за зберігання пального без наявності ліцензії до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів в сумі 500 000 гривень.

Законом № 481 передбачено, що ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються:

підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету;

підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву;

суб`єктами господарювання для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто - та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Також суб`єкт господарювання має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Інших виключень щодо отримання суб`єктами господарювання ліцензій на право зберігання пального норми Закону № 481 не містять.

Таким чином, у розумінні Закону № 481 суб`єкту господарювання необхідно отримувати ліцензію для здійснення зберігання пального у стаціонарних цистернах/ємностях.

Судовим розглядом встановлено, що ФГ "Фаворит-Агро Плюс" за період з 01.04.2020 по 01.09.2020 придбало паливо дизельне Energy-ДП-Л-Євро5-ВО та паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО у ТОВ "Нафто-Груп" згідно видаткових накладних №РН-0000363, №РН0000361 від 23.04.2020, у ТОВ фірма "Аметист ЛТД" - відповідно до видаткової накладної №РН-0000288 від 09.04.2020, та у ТОВ "ТК "Нафто Ойл" згідно видаткової накладної №РН-0000603 від 10.06.2020 (а.с. 71-82).

Апелянт зазначає, що отримане позивачем відповідно до акцизних накладних №492, №493 від 23.04.2020 та видаткових накладних №РН-0000361, №РН-0000363 від 23.04.2020 від ТОВ "Нафто-Груп" та акцизної накладної №887 від 10.06.2020, видаткової накладної №РН-0000603 від 10.06.2020 від ТОВ "Торгівельна компанія "Нафто-Ойл", зберігалось в місцях, на які не отримано відповідну ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), оскільки не могло бути відвантажене в повному обсязі до паливних баків наявних транспортних засобів.

Колегія суддів вважає помилковим таке твердження апелянта, оскільки на балансі ФГ "Фаворит-Агро Плюс" знаходяться транспортні засоби та технічне обладнання, пристрої в кількості 14 одиниць, а саме: - комбайн зернозбиральний CFSE 2388, реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єм паливного баку 1000 л; - обприскувач HARDI ALPHA TWIN 4100, реєстраційний номер НОМЕР_2 , об`єм паливного баку 300 л; - трактор колісний CASE MAGNUM-7240, реєстраційний номер НОМЕР_3 , об`єм паливного баку 450 л; - трактор колісний CASE ІН-7120, реєстраційний номер НОМЕР_4 , об`єм паливного баку 450 л; - трактор колісний CASE ІН-7250, реєстраційний номер НОМЕР_5 , об`єм паливного баку 450 л; - трактор колісний БЕЛАРУС-892, реєстраційний номер НОМЕР_6 , об`єм паливного баку 130 л;- комбайн зернозбиральний NEW HOLLAND СХ 8080, реєстраційний номер НОМЕР_7 , об`єм паливного баку 1000 л; - комбайн зернозбиральний NEW HOLLAND CR 7.90, реєстраційний номер НОМЕР_8 , об`єм паливного баку 1000 л; - трактор колісний NEW HOLLAND Т8.390, реєстраційний номер НОМЕР_9 , об`єм паливного баку 800 л; - трактор колісний NEW HOLLAND Т8.410, реєстраційний номер НОМЕР_10 , об`єм паливного баку 800 л;- комбайн зернозбиральний NEW HOLLAND СХ8.80, реєстраційний номер НОМЕР_11 , об`єм паливного баку 1000 л; - комбайн зернозбиральний NEW HOLLAND СХ8.80, реєстраційний номер НОМЕР_12 , об`єм паливного баку 1000 л; - комбайн зернозбиральний NEW HOLLAND СХ8.80, реєстраційний номер НОМЕР_13 , об`єм паливного баку 1000 л; - сушарка Pedrotti XL 550, об`єм паливного баку 20 000 л, про що свідчать довідки №77/1 від 20.10.2020, №66 від 09.09.2020 (а.с. 28-31).

Придбане згідно вищезазначених видаткових накладних дизельне пальне було відвантажено безпосередньо у паливні баки транспортних засобів, що використовуються у господарській діяльності, технічне обладнання, пристрої, які знаходяться на балансі підприємства.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, загальний об`єм паливних баків транспортних засобів та сушарки, що споживають дизельне паливо складає 29 380 літрів, що свідчить про можливість позивача відвантажити придбане 23.04.2020 у ТОВ "Нафто-Груп" дизельне паливо у кількості 26 300 літрів згідно договору поставки нафтопродуктів № 03-19НГ від 11.03.2020, та придбане 10.06.2020 у ТОВ "Нафто-Ойл" дизельне паливо у кількості 21 750 літрів згідно договору поставки нафтопродуктів № 03-19НО від 11.03.2020.

Разом з тим, бочка для зберігання пального була поставлена на баланс підприємства 03.09.2020, про що позивач 03.09.2020 надав податковому органу за місцем перебування на обліку повідомлення за формою №20-ОПП про наявний у нього об`єкт оподаткування. Головним управлінням ДПС у Полтавській області 14.09.2020 видано ФГ "Фаворит-Агро Плюс" ліцензію з реєстраційним номером 2001379 на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) терміном дії з 27.09.2020 по 27.09.2025 (а.с. 34, 41).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено факту зберігання позивачем пального в місцях, на які не отримано відповідну ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 06.10.2020 № є неправомірним та підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення відповідача від 06.10.2020 № колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 63.3 статті 63 ПК України визначено, що з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Так, порядок здійснення такого повідомлення про об`єкти оподаткування визначений наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 р. №1588, яким визначено, що повідомлення про об`єкти оподаткування реалізується шляхом подання платником податків повідомлення за формою 20-ОПП до податкового органу за місцем знаходження такого об`єкта (додаток 10).

Згідно з п. 8.4 Розділу 8 Наказу №1588 повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

У повідомленні за формою №20-ОПП надається інформація про всі об`єкти оподаткування, що є власними, орендованими або переданими в оренду.

Відповідно до п. 117.1 ст. 117 ПК України неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог, установлених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.

Судовим розглядом встановлено, що про порушення позивачем п. 63.3 ст. 63 ПК України податковий орган дійшов висновку за результатами фактичної перевірки. В свою чергу, наказ Головного управління ДПС у Полтавській області від 31.08.2020 №1217 у якості підставі для проведення фактичної перевірки ФГ "Фаворит-Агро Плюс" містить посилання на положення пп. 80.2.2 та пп.80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

За таких дотримання платником податків вимог п. 63.3 ст. 63 ПК України не є предметом фактичної перевірки, оскільки повідомлення про об`єкти оподаткування (форма 20-ОПП) не стосується здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), не пов`язане із отриманням дозвільних документів.

Разом з тим, на дату проведення відповідачем фактичної перевірки ФГ "Фаворит-Агро Плюс" чинною редакцією пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України було встановлено мораторій на проведення фактичних перевірок, окрім перевірок в частині порушення вимог законодавства щодо: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Отже, у будь-якому випадку податковий орган під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) не мав підстав для дослідження у ході проведення фактичної перевірки питання дотримання платником податків вимог п. 63.3 ст. 63 ПК України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність податкового повідомлення-рішення відповідача №, яким до ФГ "Фаворит-Агро Полюс" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 13 260,00 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого обгрунтованого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.02.2021 по справі № 440/6562/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов І.С. Чалий
Постанова складена в повному обсязі 28.05.2021