Справа № 380/10755/20
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року справа №380/10755/20

зал судових засідань №7

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючої-судді Братичак У.В.,

секретар судового засідання Винника В.В.,

за участю сторін:

представника позивача Калиновської О.М.,

представника відповідача Саган Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ ЛЕМБЕРГ до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправною і скасування картки відмови, -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ЛЕМБЕРГ» (далі позивач, ТзОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ЛЕМБЕРГ») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Галицької митниці Державної митної служби України (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA209110/2020/00007 від 15.09.2020.

Обґрунтовуючи позовні вимоги товариство зазначає, що митним органом за результатами перевірки митної декларації від 15.09.2020 року №UA209110/2020/004242, яку подано з метою здійснення митного оформлення товару «Рідкі органо-мінеральні добрива для листових і кореневих підживлень у сільському господарстві (зернові, технічні, кормові овочеві та квітково-декоративні культури відкритого та закритого ґрунту) в пластикових ємностях по 20 л.: Tecnokel Amino B -10000 л.» країна походження Іспанія, безпідставно прийнято рішення про зупинення надання преференційного режиму та відмовлено в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209110/2020/00007 від 15.09.2020 року, оскільки декларантом при митному оформленні у відповідній графі митної декларації зазначено про застосування преференцій та надано всі належні документи для підтвердження преференційного походження товару, які не містили розбіжностей, зокрема сертифікат про походження товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR.1) А0295791Х від 07.09.2020 року, виданий уповноваженим органом країни вивезення (Іспанія), відповідає зразку, наведеному в додатку №ІІІ до Протоколу І Угоди про асоціацію між Україною та ЄС, та підтверджує походження товару з ЄС. На думку позивача, ним при митному оформленні надані усі необхідні документи, що ідентифікували оцінюваний товар, які не містили розбіжностей та підтверджували походження даного товару з країн ЄС. В свою чергу, на думку позивача, митний орган не навів доказів та обґрунтованих сумнівів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, чи у митній декларації наявні невідповідності чи розбіжності у зазначенні точних відомостей про товар, мету його переміщення через митний кордон України. Оскільки у відповідача були відсутні правові підстави в порядку ст.33 Протоколу І, ст.45 МК України для здійснення перевірки сертифікату з перевезення (походження) товару, так як обґрунтовані сумніви щодо достовірності цього документу про походження товару відсутні, вказаний сертифікат не скасований та не визначний недійсним, а також оскільки оскаржуване рішення не відповідає вимогам ч.1, 2 ст.256 МК України та не містить відомостей про здійснення відповідачем перевірки достовірності документів про походження товару чи звернення до органів ЄС з метою верифікації документів про преференційне походження товару, так само не містить посилань на надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик товарів, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник Галицької митниці Держмитслужби надав до суду письмовий відзив, який мотивований тим, що відповідно до норм пункту 1 статті 33 Протоколу 1 до Угоди та ч. 1 ст. 45 МК України, Львівська митниця ДФС скерувала до ДФС України сертифікати з перевезення товару EUR.1 № А 0295085 Т від 29.04.2017, №А0449428 Т від 20.04.2018 року та супровідні документи на товар «добрива органічні» з метою перевірки його європейського (преференційного) походження. Державна фіскальна служба України за зверненням Львівської митниці від 21.06.2018 №1662/8/13-70-19/42 в частині перевірки сертифіката з перевезення форми EUR.1 № А 0295085 Т від 29.04.2017, №А0449428 Т від 20.04.2018 року, скерувала такі на перевірку до уповноваженого органу Королівства Іспанії. Листом від 13.04.2020 №16-316-01-01/7.4/921 Держмитслужба України інформувала Галицьку митницю Держмитслужби про отримання результатів верифікації від уповноваженого органу Іспанії. Зокрема, у листі від 03.02.2020 № Ехр. 218/19 уповноважений орган Іспанії інформує, що надані сертифікати є справжніми та правдивими, але після проведення відповідних перевірок з`ясувалось що товари, на які поширюються зазначені сертифікати EUR.1 не відповідають преференційним вимогам визначення походження товару. Представник відповідача вважає, що інформація, яка надійшла від уповноваженого органу Іспанії засвідчує, що експортер - підприємство «AgriTecno Fertilizantes S.L.» (Pza.Alcalde Domingo Torres 3-1, 46020 Valencia, Spain) не підтвердив відповідність товару «добрива органічні» - «fertilizante organsco» вимогам правил про преференційне походження визначеним у Протоколі 1 до Угоди і, як наслідок, походження вказаного товару не визначено. Таким чином, при здійсненні митних формальностей за МД № UA209110/2020/004242 від 15.09.2020, в зв`язку із отриманням інформації від компетентних органів Іспанії про невідповідність вимогам достовірності та правильності інформації про європейське походження товару «fertilizante organsco» (добрива органічні) правомірно відмовлено у митному оформленні митних декларацій з оформленням карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

17.05.2021 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення на позовну заяву, в яких останній зазначає, що сертифікат про походження товару №0057115-СС від 28.08.2020 року, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №А0295791 Х від 07.09.2020 року відповідають вимогам ч.3 ст.43 МК України та підтверджують походження товару з Європейського Союзу. Наявність сумніву у митного органу щодо країни походження товару не є підставою для відмови у його митному оформленні, а є підставами для проведення перевірки відповідних відомостей у встановленому законом порядку.

Ухвалою від 30.11.2020 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.

Протокольною ухвалою суду від 02.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримував з підстав, викладених в позовній заяві та додаткових поясненнях до позовної заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Розглянувши надані документи, заслухавши представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

ТзОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ЛЕМБЕРГ» здійснювалось митне оформлення товару - мінеральних добрив іспанського виробництва з застосуванням преференційних ставок ввізного мита та подано до митного оформлення митну декларацію № UA209110/2020/004242 від 15.09.2020.

Вказаний товар придбано за зовнішньоекономічним контрактом купівлі-продажу №1- ATUATDL/2020 від 30.01.2020 року.

На партію товарів ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ЛЕМБЕРГ» подав до митного органу наступні документи: пакувальний лист (Packing list) без номера від 04.09.2020 року; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №UA0720 від 13.08.2020 року; автотранспортну накладну (Road consignment note) №UA0720 від 13.08.2020 року; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR. 1) А0295791Х від 07.09.2020 року; калькуляція транспортних витрат №9 від 14.09.2020 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №21 від 13.08.2020 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються № 1-ATUATDL/2020 від 30.01.2020 року; договір про надання послуг митного брокера 5/МБО/2017 від 06.05.2017 року; інформацію про позитивні результати державних видів контролю №5944741 від 15.09.2020 року; копію митної декларації країни відправлення 20ES5580 від 07.09.2020 року.

За результатами здійснення митного контролю заступником начальника м/п «Дрогобич» Галицької митниці Держмитслужби було прийнято рішення про відмову у митному оформленні товарів, та відповідно оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209110/2020/00007 від 15.09.2020 року.

Підставою для оформлення спірної картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення слугувало те, що відповідно до п.1, ст.32 Регіональної конвенції про пан-євро-середноземноморські преференційні правила походження преференція не може бути застосована коли митні органи Договірної сторони- імпортера мають обгрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів, або виконання інших вимог цієї Конвенції. Заходи застосування преференційного режиму призупиняються до отримання результатів перевірки.

Крім того, митним органом роз`яснено, що необхідно провести декларування зі сплатою мита та подати митну декларацію без застосування 410 преференції.

Отримавши відмову у застосуванні преференційних ставок на ввезений товар, позивач змушений був розмитнити товар на загальних підставах.

Не погоджуючись із прийнятою відповідачем карткою відмови в прийнятті митної декларації, позивач звернувся із позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд враховує наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно п.1 ч.1 ст.9 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України, тут і надалі в редакції чинній на момент спірних правовідносин) та іншими законами України.

Відповідно до п.23, 24 ч.1 ст.24 МК України, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно з ч.1 ст. 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч.1 ст.257 МК України).

Згідно з ч.5 ст.280 МК України, ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.

До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Частиною 1 ст.281 МК України визначено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Законом України «Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони» №1678-VII від 16.09.2014 року, ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі Угода про асоціацію).

Відповідно до п.1 ст.16 Протоколу 1 «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію, товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання, зокрема, сертифікату з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку ІІІ до цього Протоколу.

Разом з цим, аналогічне положення закріплено ч.1 ст.15 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження від 14.04.2017 року, до якої Україна приєдналася 08.11.2017 року (Закон України «Про приєднання України до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження» від 08.11.2017 року № 2187-VIII), дата набрання чинності для України 01.02.2018 року (далі Регіональна конвенція).

Так, відповідно до вказаної статті Регіональної конвенції, товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III а.

Враховуючи ст.1 Рішення №1/2018 Підкомітету Україна - ЄС з питань митного співробітництва від 21.11.2018 року про заміну Протоколу I «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, якою вирішено Протокол I «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію, замінити текстом, викладеним у Додатку до цього Рішення, а саме ст.1 закріплено, що з метою імплементації цієї Угоди застосовуються Доповнення I і відповідні положення Доповнення II до Регіональної конвенції.

Згідно із ч.ч.1, 2, 6, 7 ст.36 МК України, країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною радою України.

Статтею 43 МК передбачено, що документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації (ч.2 ст.43 МК України).

Частиною 3 ст.43 МК України встановлено, що сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Частинами 8 та 9 ст.43 МК України передбачено, що у разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або митним органом встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати митному органу для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості. Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках експертизи відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.44 МК України, у разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару обов`язково заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення в митній декларації назви країни походження товару та відомостей про сертифікат про походження товару на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

При цьому, відповідно до ч.ч.1, 3 ст.16 Доповнення І до Регіональної конвенції, сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-МЕD має бути виданий митними органами Договірної сторони-експортера на письмову заявку експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником. Експортер, який подає заявку про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1 або EUR-МЕD, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів Договірної сторони-експортера, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-МЕD, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цієї Конвенції.

Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1 або EUR-МЕD, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також для виконання інших умов цієї Конвенції. Для цих цілей вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть доцільними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї Статті. Вони зокрема повинні перевірити, чи заповнена графа, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню (ч.7 ст.16 Доповнення І до Регіональної конвенції).

Аналогічні положення закріплені ч. 1, 3 та 5 ст. 17 Протоколу І до Угоди про асоціацію.

Згідно з ч.1ст.28 Доповнення І до Регіональної конвенції, експортер, який подає заявку на отримання сертифіката з перевезення товару EUR.1 або EUR-МЕD, повинен зберігати документи, зазначені в статті 16(3), протягом щонайменше трьох років.

Згідно з ч.1 ст.29 Протоколу І до Угоди про асоціацію, експортер, який подає заяву на отримання сертифіката з перевезення товару EUR.1, повинен зберігати документи, зазначені в статті 17(3) цього Протоколу, протягом щонайменше трьох років.

Відповідно до ч.2 ст.31 Доповнення І до Регіональної конвенції, з метою належного застосування цієї Конвенції Договірні Сторони повинні допомагати один одному, через компетентні митні адміністрації у перевірці достовірності сертифікатів з перевезення товару EUR.1 або EUR-МЕD, декларацій про походження і декларацій про походження EUR-МЕD та правильності інформації, що міститься в цих документів.

Частинами 1-3, 5 ст.32 Доповнення І до Регіональної конвенції , подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи Договірної сторони-імпортера мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цієї Конвенції.

З метою реалізації положень п.1 цієї Статті митні органи Договірної сторони імпортера повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-МЕD та інвойс, якщо він був поданий, декларацію про походження або декларацію про походження EUR-МЕD, або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, за необхідності, причини запиту. Будь-які отримані документи чи інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути надіслані для обґрунтування запиту про здійснення перевірки.

Перевірка має бути здійснена митними органами Договірної сторони - експортера. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь- яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними.

Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути якнайшвидше повідомлені про її результати. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з однієї з Договірних Сторін і відповідають іншим вимогам цієї Конвенції.

Вказані вище положення Доповнення І до Регіональної конвенції за своєю суттю збігаються з положеннями закріпленими в ч.2 ст.32, ч.1-3, 5 ст.33 Протоколу І до Угоди про асоціацію.

Згідно з ч.1 ст.45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Таким чином, сертифікат з перевезення товару EUR.1 та сертифікат про походження товару (за його наявності) є підставою для застосування до товару тарифної преференції.

Відповідно до ч.2 ст.48 МК України, товари, походження яких достовірно не встановлено, випускаються митним органом у вільний обіг на митній території України за умови сплати ввізного мита за повними ставками Митного тарифу України.

У разі відмови у митному оформленні складається картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, форма та порядок заповнення якої визначено Порядком, затвердженим Міністерством фінансів України №631 від 30.05.2012 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав митному органу разом з декларацією документи, які посвідчують походження товару, зокрема, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR.1) №А0295791 Х від 07.09.2020 року, інвойс, пакувальний лист.

Відповідач відмовив у митному оформленні (випуску) товарів з тих причин, що не можливо завершити митне оформлення у зв`язку із тим, що мало місце не підтвердження преференційного режиму митними органами країни експорту ідентичного товару «Tecnokel Amino B». Митний орган вказав на відсутність підстав для застосування преференції « 410» до вищезазначеного товару, в результаті чого позивачу вручено картку відмови №UA209110/2020/00007 від 15.09.2020 року.

Як вже зазначалось вище, Львівська митниця ДФС скерувала до ДФС України сертифікати з перевезення товару EUR.1 № А 0295085 Т від 29.04.2017, №А0449428 Т від 20.04.2018 року та супровідні документи на товар «добрива органічні» з метою перевірки його європейського (преференційного) походження.

Державна фіскальна служба України за зверненням Львівської митниці від 21.06.2018 №1662/8/13-70-19/42 в частині перевірки сертифіката з перевезення форми EUR.1 № А 0295085 Т від 29.04.2017, №А0449428 Т від 20.04.2018 року, скерувала такі на перевірку до уповноваженого органу Королівства Іспанії.

Листом від 13.04.2020 №16-316-01-01/7.4/921 Держмитслужба України інформувала Галицьку митницю Держмитслужби про отримання результатів верифікації від уповноваженого органу Іспанії. Зокрема, у листі від 03.02.2020 № Ехр. 218/19 уповноважений орган Іспанії інформує, що надані сертифікати є справжніми та правдивими, але після проведення відповідних перевірок з`ясувалось що товари, на які поширюються зазначені сертифікати EUR.1 не відповідають преференційним вимогам визначення походження товару.

Суд погоджується з позицією відповідача, що інформація, яка надійшла від уповноваженого органу Іспанії у листі від 03.02.2020 № Ехр. 218/19 засвідчує, що експортер - підприємство «AgriTecno Fertilizantes S.L.» (Pza.Alcalde Domingo Torres 3-1, 46020 Valencia, Spain) не підтвердив відповідність товару «добрива органічні» - «fertilizante organsco» вимогам правил про преференційне походження визначеним у Протоколі 1 до Угоди.

Такі дії цілком узгоджуються з приписами ч.4 ст.32 Доповнення І до Регіональної конвенції, яка передбачає, що якщо митні органи Договірної сторони імпортера вирішують призупинити надання преференційного режиму для товарів, щодо яких здійснюється перевірка, до надходження результатів цієї перевірки, імпортеру пропонується видача продукції із застосуванням будь-яких запобіжних заходів, які вважатимуться необхідними.

В таких випадках, контролюючий орган повинен у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності поданих документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару чи статусу походження відповідних товарів, звертатися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, щодо кожного окремого випадку, із запитом про проведення перевірки поданих декларантом документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

В матеріалах справи наявні докази підтвердження сумнівів у достовірності поданих документів, статусі походження відповідних товарів, а контролюючим органом, за результатами перевірочних дій щодо сертифікатів контрагента-постачальника («AgriTecno Fertilizantes S.L.») стосовно того ж товару, що і за зовнішньоекономічним договором за яким відбулось митне оформлення товару в даній справі, надіслано запит до країни походження товару Королівства Іспанії та отримано відповідь, що до товару («добрива органічні» - «fertilizante organsco») недоцільно застосовувати відповідні тарифні преференції, передбачені Угодою між ЄС та Україною.

На думку суду, відповідач довів, що відмовляючи у застосуванні митних преференцій для позивача, діяв відповідно до закону, обґрунтовано, добросовісно та розсудливо, пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Враховуючи викладене суд не вбачає підстав для скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA209110/2020/00007 від 15.09.2020 року.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Як передбачає ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження".

Вирішуючи питання про застосування ст.13 Конвенції, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Аманн проти Швейцарії» (Заява N 27798/95 п.88) зазначено, що стаття 13 Конвенції вимагає, щоб кожен, хто вважає себе потерпілим внаслідок заходу, який, на його думку, суперечив Конвенції, мав право на засіб правового захисту у відповідному національному органі для вирішення свого спору, а в разі позитивного вирішення - для одержання відшкодування шкоди. Однак це положення не вимагає безумовного досягнення вирішення спору на користь заявника.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Позивач належними доказами не підтвердив правомірність своїх вимог.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Судові витрати відповідно до ст.139 КАС України стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено 27.05.2021

Суддя Братичак Уляна Володимирівна