Справа № 285/1684/21
Суддя: Літвин О. О.
Дата ухвалення: 2021-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/1684/21

провадження у справі № 2-а/0285/12/21

25 травня 2021 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді……………..Літвин О. О.,

секретаря…………………….....Касянчук І. В.,

з участю позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції,

Інспектора Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Данилюка О. Б.

про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення , -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати незаконною постанову серії ЕГА №205066 від 24.03.2021 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП (далі - Постанова) та скасувати її, провадження по справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 24.03.2021 під час керування транспортним засобом по а/д Київ-Чоп через с. Пилиповичі у напрямку до м. Новоград-Волинський був зупинений працівниками поліції навпроти їхнього посту, причиною тому було не ввімкнуте ближнє світло фар. Отримавши попередження від працівника поліції Лісогурського Я. Ю., продовжив рух в напрямку м. Новоград-Волинський.

27.03.2021 рекомендованим повідомленням отримав Постанову інспектора Данилюка О. Б., якою був притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 24.03.2021 о 07 год. 40 хв. перебував на зупинці громадського транспорту "Анета" без вдягнутого засобу індивідуального захисту. З постановою не згоден, оскільки в неї внесені завідомо неправдиві відомості, зокрема під час зупинки автомобіля поліцейськими, він знаходився зі своїми товаришами на місці його зупинки біля посту поліції, що відбулось о 07 год. 37 хв., а оскаржувана Постанова була складена на зупинці, яка взагалі відсутня на місці розгляду справи та інспектором, який його не зупиняв.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідачів до суду не прибув. У відзиві від 20.04.2021 просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю, оскільки наявність в ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджено Постановою та фотофайлом з нагрудної відеокамери поліцейського, який підтверджує обставини викладені у Постанові. Інспектором Данилюком О. Б. було роз`яснено позивачу його права, повідомлено про вчинене правопорушення, заслухано його пояснення та надано їм відповідну оцінку, штраф накладений в межах санкції ст.44-3 КУпАП, а відтак відсутні підстави у визнанні Постанови протиправною та її скасуванні.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в галузі охорони здоров`я населення, зафіксоване не в автоматичному режимі, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Відповідно до змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 на а/д Київ-Чоп м-06 236км о 07 год. 40 хв., перебував на зупинці громадського транспорту "Анета" без вдягнутого засобу індивідуального захисту (респіратора або маски), яка закриває ніс та рот, чим порушив вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 » (далі - Постанова КМУ №1236).

Згідно п.п.1 п.2 Постанови КМУ №1236 на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Розгляд адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП, за перебування в громадському місці без засобів індивідуального захисту (маски, респіратора) відповідно до ст.222 КУпАП розглядається органом поліції.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновком експерта тощо, а згідно ч.2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Як вбачається з оскаржуваної Постанови, протокол про адміністративне правопорушення не складався. В той же час статтею 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 КУпАП.

В порушення вимог закону, до постанови не долучено жодного доказу в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують порушення позивачем адміністративного правопорушення в галузі охорони здоров`я населення, наявність в його діях складу правопорушення та правомірності прийняття оскаржуваної постанови, зокрема, чи мав місце факт вчинення позивачем правопорушення і чи винний він у його вчиненні; чи є пом`якшуючі та/або обтяжуючі відповідальність обставини, які повинні були враховуватись при накладенні адміністративного стягнення.

У відзиві представник відповідача, як на ознаку, що підтверджує вчинення позивачем адміністративного правопорушення, посилається на фотофайл з нагрудної камери поліцейського, проте слід зазначити, що на фото відсутня будь-яка прив`язка до дати і місця вчинення правопорушення, відсутні докази, що саме на зупинці перебував ОСОБА_1 під час здійснення адміністративного правопорушення. Крім того, відсутнє відео з нагрудної камери інспектора, з фіксацією правопорушення, про що зазначалось у відзиві (а.с.17).

Істотною ознакою презумпції невинуватості є те, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння. З цього випливає, що обов`язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі. Це означає також неможливість перекладання ініціативи в дослідженні всіх обставин справи на осіб, притягуваних до відповідальності на стадії розгляду справи, і обов`язковість дослідження всіх обставин справи стороною-ініціатором.

Фабула правопорушення сформульована автором адміністративного протоколу без детального дослідження всіх обставин вчинення правопорушення. А тому при наявності певної неповноти чи суперечностей, суд не може взяти на себе функцію сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи. Зазначене становитиме порушення вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини у справах «Малофеєва проти Росії» та «Карелін проти Росії».

Згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення тлумачаться на її користь.

Відтак, окрім Постанови про адміністративне правопорушення, складеної на ОСОБА_1 , відсутні будь-які докази, що підтверджують факт вчинення ним адміністративного правопорушення, а тому суд приходить до висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Вимога ж про визнання протиправними дій поліцейського щодо складання оскаржуваної постанови є надлишковими і такими, що охоплюються скасуванням самого рішення. Суд зазначає, що така позовна вимога не направлена на захист порушеного права позивача, адже юридичний наслідок у вигляді накладення адміністративного стягнення обумовлений прийнятою постановою (яка визнається судом протиправною та у зв`язку з чим здійснюється захист порушеного права позивача). Відтак в цій частині позову суд вважає за необхідне відмовити.

Окрім того, відповідачем у справах щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення є посадова особа, яка таку постанову винесла, а не орган, в якій вона працює, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача до Управління патрульної поліції Житомирській області Департаменту патрульної поліції є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України понесений позивачем судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 8-15, 77, 139, 241-246, 286 КАС України, - суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕГА № 205066 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в галузі охорони здоров`я населення, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 24.03.2021, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Житомирській області Данилюком Олексієм Борисовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 454 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата виготовлення повного тексту судового рішення - 31 травня 2021 року.

Головуючий суддя О. О. Літвин