Справа № 420/11758/20
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2021 р.м. ОдесаСправа № 420/11758/20
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

15.02.2021 року;

Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Танасогло Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо виплати йому щорічної одноразової допомоги у меншому розмірі, ніж передбачено ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради перерахувати разову грошову допомогу до 05 травня 2020 року, як учаснику бойових дій, у розмірі п`яті мінімальних пенсій за віком, у відповідності до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27.02.2020 року №3-р/2020 у справі №1-247/2018 (3393/18) та здійснити виплату суми недоотриманої частини разової грошової допомоги до 05 травня 2020 року з урахуванням раніше виплаченої суми.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є учасником бойових дій та наділений правом на пільги, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у тому числі щодо одержання одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірах та порядку, визначених цим Законом. Однак, у 2020 році відповідач в супереч чинного законодавства під час нарахування грошової допомоги застосовував положення актів Кабінету Міністрів України, що призвело до виплати гарантованої суми у меншому розмірі. З огляду на те, що відповідач не вчиняє дії по донарахуванню одноразової грошової допомоги і за відповідним зверненням позивача, він вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язав Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

В задоволенні іншої частини позову суд відмовив.

Суд стягнув з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 1 000 грн.

Вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 року у справі 1-247/2018(3393/18) у позивача виникло право на соціальне забезпечення у порядку редакції Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка передбачала розмір допомоги до 5 травня учаснику бойових дій у сумі п`яти мінімальних пенсій за віком.

З огляду на те, що під час розгляду справи підтвердженою є протиправність бездіяльності відповідача щодо виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням виплачених сум.

Застосовуючи положення ст. 139 КАС України та здійснюючи розподіл судових витрат, з огляду на досліджені докази, що надані на підтвердження витрат на оплату правової допомоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на оплату правової допомоги та визначив, що співмірним розміром судових витрат на правову допомогу є 1 000 грн., які необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

В апеляційній скарзі Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулює спірні правовідносини, і помилково не враховано, що відповідно до положень ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених ст.ст. 12-16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання. Виконання завдання щодо організації виплати до 5 травня разової грошової допомоги покладається на Міністерство соціальної політики України, у тому числі щодо забезпечення відповідних фінансових ресурсів для таких виплат. Департамент не має повноважень визначати, змінювати, збільшувати чи зменшувати розмір державної соціальної допомоги або здійснювати безпосередньо нарахування чи виплати соціальних доплат поза межами установлених видатків та правил прийнятих на відповідний рік актів центрального органу виконавчої влади. Разом з цим, за змістом розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 року №367-ХІV порядок виплати разової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України, у тому числі стосовно щорічного забезпечення у проекті Державного бюджету України цільових коштів, необхідних для виплати разової грошової допомоги. Забезпечення виплати разової грошової допомоги особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», реалізовано у постанові Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 року №112, вимоги якої відповідачем дотримано у повному обсязі. З огляду на те, що Департамент під час проведення виплати одноразової грошової допомоги діяв виключно в межах своїх повноважень та на виконання поставлених завдань, не вчиняло дій на порушення прав та інтересів позивача, правових обставин для задоволення адміністративного позову у суду першої інстанції не виникло.

Також, не погоджуючись із порядком розподілу судових витрат, апелянт зазначає, що понесені позивачем витрати не є співмірними зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом та обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.

Судом першої інстанції з`ясовано, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_1 , виданим 21.12.2016 року.

Позивачу у 2020 році було виплачено разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 1390 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» від 19.02.2020 року №112.

У зв`язку із прийняттям рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 року у справі 1-247/2018(3393/18) №3-р/2020 та визнанням неконституційними положення п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України представник позивача 28.10.2020 року звернувся в Департамент із заявою, в якій просив, у тому числі, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі, встановленому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням виплачених сум.

Розглянувши заяву позивача, Департамент у листі від 02.11.2020 року №02-25/771 повідомив, що разова допомога до 5 травня за 2020 рік була призначена та виплачена відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 року №112, тобто з дотриманням чинного законодавства, яке регулює питання виплати такої допомоги на 2020 рік.

Не погоджуючись із розміром виплаченої разової грошової допомоги, зазначивши, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Пунктом 3 ст. 116 Конституції України визначено, що до повноважень Кабінету Міністрів України належить забезпечення проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування.

Рішеннями Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 та від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 підтверджена конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року №3551-XII.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-XII учасникам бойових дій надаються відповідні пільги.

Відповідно до ч. 5 вказаної статті Закону України від 22.10.1993 року №3551-XII (в редакції Закону №107-VI від 28.12.2007 року) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Протягом 2012-2014 років на підставі законів України про Державний бюджет України на відповідні роки норми і положення ст. 12 Закону № 3551-XII застосовувалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 22.10.1993 року №3551-XII фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначаються БК України.

Згідно із п.п. 5 п. 63 розділу І Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено п. 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Конституційний Суд України Рішенням від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» БК України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та Закону №3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому, Конституційний Суд України у пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного Рішення, посилаючись на положення свого Рішення від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, дійшов висновку про те, що БК України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.

Таким чином, на час виникнення спірних відносин Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 відновлено дію ч. 5 ст. 12 Закону №3551-XII у редакції Закону №367-XIV від 25.12.1998 року, згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 року №112 установлено, що у 2020 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом №3551-XII, зокрема, учасникам бойових дій у розмірі 1390 грн., тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено ч. 5 ст. 12 цього Закону.

Отже, як вірно встановив суд першої інстанції, на час виплати позивачу у 2020 року щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон №3551-XII та Постанова №112.

Виходячи із визначених у ч. 4 ст. 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2020 році слід застосовувати не Постанову №112, а Закон №3551-XII, який має вищу юридичну силу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що разова грошова допомога до 5 травня у 2020 році повинна виплачуватися учасникам бойових дій у розмірі, встановленому ч. 5 ст. 12 Закону №3551-XII у редакції Закону №367-ХІV.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 17-1 Закону №3551-XII щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених ст.ст. 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Згідно із п. 1 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №423, Мінсоцполітики є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціальної політики, загальнообов`язкового державного соціального та пенсійного страхування, соціального захисту, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, усиновлення та захисту прав дітей, запобігання насильству в сім`ї, протидії торгівлі людьми, відновлення прав осіб, депортованих за національною ознакою, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики щодо пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, соціального захисту ветеранів війни та осіб, на яких поширюється дія Закону №3551-XII в частині організації виплати їм разової грошової допомоги, соціальної та професійної адаптації військовослужбовців, які звільняються, осіб, звільнених з військової служби, у сфері здійснення державного нагляду та контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, у сфері здійснення державного контролю за додержанням вимог законодавства під час надання соціальної підтримки та з питань захисту прав дітей.

Підпунктом 4.1 п. 4 вказаного Положення визначено, що Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань організовує виплату до 5 травня разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Закону №3551-XII.

За змістом приписів п. 4 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №423, та п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 року №112, на чому наголошує і апелянт, Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань організовує виплату до 5 травня разової грошової допомоги шляхом перерахування коштів структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між районними органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат; районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії.

Отже, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що Мінсоцполітики перераховує кошти регіональним органам соціального захисту населення, які розподіляють їх між районними органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, які здійснюють безпосередню виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 учасникам бойових дій, а тому Департамент праці та соціального захисту населення за місцем проживання особи та центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат є органами, уповноваженими здійснювати виплату вказаної допомоги.

У зв`язку із чим, покладення на Департамент обов`язку здійснити належні виплати позивачу не може свідчити про помилковість висновків суду та вирішення спору за участю неналежного відповідача у цій справі.

Вказане відповідає правовому висновку, викладеному у рішенні Верховного Суду від 29 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 13 січня 2021 року у зразковій справі №440/2722/20 (Пз/9901/14/20), та який, з огляду на типовість цієї справи, відповідно ч. 3 ст. 291 КАС України має бути врахований при вирішенні спору у даній справі.

Разом з цим, судом першої інстанції надано правильну правову оцінку положенням ст. 139 КАС України та обґрунтовано враховано, що документально підтверджені витрати позивача у разі задоволення позову підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача - суб`єкта владних повноважень, який виступав стороною у справі.

За змістом ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Так, в межах Договору про надання правової допомоги, укладеного 25.10.2020 року між адвокатом Лазуткіним Олександром Володимировичем та ОСОБА_1 , та згідно розрахунку наданих послуг, послуги у зв`язку із правничою допомогою включили: зустріч та усна консультація; складання запиту до відповідача; оформлення позову до Одеського окружного адміністративного суду. Вартість наданих послуг склала на суму 3 900 грн.

Виконання та надання цих послуг підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг від 02.11.2020 року; довідкою про отримання грошових коштів від 25.10.2020 року.

Вирішуючи питання стосовно розподілу цих витрат за рахунок відповідача, судом першої інстанції правильно враховано, що спір у даній справі не є складним, вирішення справи не потребувало вчинення додаткових дій як зі сторони позивача так і відповідачем, а тому, виходячи із суті спору, є вірним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість вимог позивача щодо відшкодування понесених ним витрат за рахунок відповідача у сумі 1000 грн.

Додаткових обґрунтувань щодо неспівмірності таких витрат із розглядом справи апелянтом не наведено.

Також, залишається не спростованим висновок суду про розподіл понесених позивачем витрат на підстави вищенаведених норм адміністративного процесуального законодавства.

Рішення суду першої інстанції викладено достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

Т.М. Танасогло