Справа № 120/3720/21-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

31 травня 2021 р. Справа № 120/3720/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шаповалової Т.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду, з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач), у якому просила суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 52 від 09.12.2020, яким ОСОБА_1 було відмовлено у переведенні на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу» з дня звернення про переведення на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

На обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 52 від 09.12.2020 їй відмовлено у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Позивач вважає таке рішення протиправним, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 27.04.2021, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 263 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

12.05.2021 представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, у якому зазначено, що оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії відповідачем винесено 09.12.2020, тобто до винесення судом рішення від 05.02.2021 року по справі № 120/4152/20 про зарахування до державної служби стажу роботи.

Відповідач вказує, що відсутні докази звернення позивача до відповідача із заявою стосовно призначення пенсії після вступу рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.02.2021 по справі №120/4152/20 в законну силу, а відтак, вимоги позивача є передчасними.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши інші докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

01.12.2020 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

За результатами розгляду зазначеної заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення № 52 від 09.12.2020, яким позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком за відсутності необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України.

Рішення мотивоване тим, що згідно поданих документів та матеріалів пенсійної справи, станом на 01.05.2016 позивач не перебувала на державній службі, відсутні відомості, щодо присвоєння заявниці рангу відповідної категорії посад державної служби станом на 01.05.2016.

Повідомлено, що стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, станом на 01.05.2016 складає 19 років 05 місяців 24 дні (з 06.11.1996 по 26.07.2010, з 27.07.2010 по 30.04.2016), тому норми а ні п. 10, а ні п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889, не дотримуються.

Позивачка, вважаючи, що відповідач безпідставно не зарахував до стажу державної служби час роботи позивача директором Хмільницького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (надалі Хмільницького РЦ СССДМ) у період з 01.05.2016 по 28.11.2016 (6 місяців 27 днів), що не дає можливості позивачці в призначені пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв`язку із відсутністю необхідного стажу державної служби звернулася до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.02.2021 по справі № 120/4152/20-а позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 періоду роботи директором Хмільницького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з 01.05.2016 по 28.11.2016 до стажу державної служби. Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 період роботи директором Хмільницького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з 01.05.2016 по 28.11.2016 до стажу державної служби.

Після набрання рішення суду у справі № 120/4152/20-а законної сили 10.03.2021 позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить скасувати рішення про відмову у призначенні їй пенсії та зобов`язати призначити пенсію.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Статтею 3 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види, призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям, оплати праці державних службовців встановлені Законом України «Про державну службу».

01.05.2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, згідно частини 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

У пункті 10 Розділу 11 Закону №889-VIII вказано, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

У пункті 12 Розділу 11 Закону № 889-VIII вказано, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, після набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII - 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Тобто, обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року (до моменту вступу в дію Закону України «Про державну службу» № 889-VII від 10.12.2015) здійснюється відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283).

Судом встановлено, що єдиною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» є відсутність необхідного стажу державної служби на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.02.2021 по справі № 120/4152/20-а позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 періоду роботи директором Хмільницького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з 01.05.2016 по 28.11.2016 до стажу державної служби. Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 період роботи директором Хмільницького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з 01.05.2016 по 28.11.2016 до стажу державної служби.

Рішення суду набрало законної сили 10.03.2021.

Згідно із ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, рішенням суду у справі № 120/4152/20-а визнано протиправною бездіяльність щодо не зарахування стажу позивачу.

Суд критично ставиться до аргументів відповідача викладених у відзиві щодо того, що звернення до суду з даним позовом є передчасним, оскільки позивач повторно не зверталася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії після встановлення протиправності бездіяльності щодо не зарахування стажу та на момент прийняття рішення відповідачем таке рішення суду було відсутнє.

Так, враховуючи те, що рішенням суду визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 періоду роботи директором Хмільницького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з 01.05.2016 по 28.11.2016 до стажу державної служби, що було підставою для відмови в переведенні на інший вид пенсії в оскаржуваному у даній справі рішенні, то рішення відповідача прийняте з таких мотивів було протиправним і на момент його прийняття.

Наведені відповідачем обставини не створюють для позивача обов`язку повторно звертатися до органу пенсійного фонду із відповідною заявою.

А тому оскаржуване рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу» з дня звернення про переведення на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу», то відповідно до ч.3,4 ст.245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Враховуючи, що єдиною підставою для відмови у переведенні на інший вид пенсії було відсутність стажу державної служби, а рішенням суду у справі №120/4152/20 зобов`язано зарахувати період, який є більший ніж той, якого не вистачає для переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», то суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги і у цій частині.

За приписами вимог п. 4 ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав адміністративний позов підлягає задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 52 від 09.12.2020, яким ОСОБА_1 було відмовлено у переведенні на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу» з дня звернення із заявою про переведення на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 гривень (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100 )

Повне судове рішення складено та підписано суддею 31.05.2021.

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна