Справа № 826/5397/18
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

27 травня 2021 року м. Київ № 826/5397/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Арсірія Р.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМЕКС ЛІМІТЕД" про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 206 712,44 грн

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ХІМЕКС ЛІМІТЕД"
до третя особаГоловного управління Державної податкової служби у м. Києві Головне управління державної казначейської служби України у м.Києві
пропро стягнення коштів у розмірі 2204161,27 грн.

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімекс Лімітед» (далі - ТОВ «Хімекс Лімітед», позивач) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві, відповідач), де третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, про стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ «Хімекс Лімітед» пені за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України у розмірі 2204161,27 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 03.12.2020 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІМЕКС ЛІМІТЕД» задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2020 прийнято адміністративну справу № 826/5397/18 до провадження; ухвалено, що справа буде розглядатись за правилами загального провадження. Призначено підготовче засідання на 26.01.2021 о 13:30 год. Замінено відповідача у справі Державну податкову інспекцію у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві на його правонаступника Головне управління Державної податкової служби у місті Києві. Запропоновано учасникам справи надати свої письмові пояснення щодо висновків Верховного Суду, висловлених в постанові від 03.12.2020, що слугували підставою для направлення справи на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.03.2021 адміністративний позов - задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІМЕКС ЛІМІТЕД» у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, пеню в сумі 1 566 242,36 грн, за деклараціями з ПДВ за вересень та жовтень 2015 року. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІМЕКС ЛІМІТЕД» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС м.Києві судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 23 493,64 грн.

В подальшому представником позивача подано через канцелярію суду заяву про відшкодування судових витрат, а саме стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної податкової служби у м.Києві на користь ТОВ "ХІМЕКС ЛІМІТЕД" судових витрат (у тому числі витрати на правничу допомогу) в розмірі 206 712,44 грн.

В обгрунтування поданої заяви вказує, що з метою отримання правової допомоги щодо ведення справи № 826/5397/18, позивачем укладено договір з адвокатом Середою Олексієм Ярославовичем про надання правничої допомоги від 30.09.2020 (далі -Договір).

Відповідно до п.3.1 договору клієнт (позивач) взяв на себе зобов`язання здійснити виплату адвокату Середі Олексію Ярославовичу винагороду (гонорар) у розмірі 150 000,00 (сто п`ятдесят тисяч) гривень, з розрахунку по 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень за надання правничої допомоги у кожній окремій судовій інстанції (зокрема підготовка заяв по суті, пояснень, клопотань, відповідей, правових консультацій, тощо, без участі у судових засіданнях), а також 10 000, 00 гри за кожне судове засідання, в якому буде брати участь адвокат.

Відповідно до п.3.2. договору сторони домовились, що у випадку винесення позитивного рішення на користь клієнта, клієнт зобов`язується сплатити на користь адвоката «гонорар успіху» у розмірі 10% від присудженої йому судом грошової суми. Виплата клієнтом «гонорару успіху» здійснюється протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання акту прийому- передачі наданих послуг, що підписується сторонами протягом 3 робочих днів з моменту набрання законної сили відповідного рішення суду, а у випадку розгляду справи Верховним Судом у касаційній інстанції, протягом 3 робочих днів з моменту набрання законної сили постанови Beрховного суду по відповідній судовій справі (в нашому випадку по справі №826/5397/18), яким буде остаточно визначено присуджену судом грошову суму на користь клієнта.

Відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із частини другої вказаної статті, заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина третя статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи наведене, розгляд заяви вирішено здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглядаючи заяву представника позивача суд виходить із такого, що відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема: витрати на професійну правничу допомогу; витрати, що пов`язані із прибуттям до суду.

Так, за змістом приписів ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1 та 2 статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч.3ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як зазначалося вище, за правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Судом встановлено, що на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 206 712,44 грн, останнім надано копію договору від 30.09.2020, копію довіреності від 30.09.2020, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1537 від 01.10.2003, докази направлення даного клопотання іншим учасникам справи.

Зважаючи на наведене, позивач просить суд стягнути з відповідачів за рахунок бюджетних асигнувань останніх на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу саме у сумі 206 712,44 грн.

Суд зазначає, що на підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інші банківські документи що підтверджують оплату послуг на правничу допомогу.

Також в матеріалах справи відсутній акт наданих послуг та виконаних робіт.

Отже, з вищевикладеного, можна зробити висновок, що суду не надано документального підтвердження оплати позивачем правничих послуг, що позбавляє можливості суду встановити критерії реальності витрат на професійну допомогу (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Таким чином, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів для підтвердження понесених витрат на правовому допомогу у розмірі 206 712,44 грн, з огляду на викладене суд відмовляє у стягненні з відповідача таких витрат.

Відповідно до статті 252 частини 4 КАС України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст.ст.132,134,139,252,286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення в частині вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 206 712,44 грн - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Р.О. Арсірій