Справа № 120/5217/21-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про відкриття провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

28 травня 2021 р. Справа № 120/5217/21-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Сало Павло Ігорович, перевіривши матеріали:

за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 )

до військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 )

про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

25.05.2021 поштою до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про:

- визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення остаточного розрахунку при звільненні позивачки з військової служби, що полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачці грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як одинокій матері, яка має дитину віком до 15 років, за 2014-2021 рр., виходячи з розміру з грошового забезпечення станом на день звільнення позивачки з військової служби 02.03.2021, та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачці таку грошову компенсацію;

- визнання протиправними дій відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачці індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01.01.2008, та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачці індексацію грошового забезпечення за вказаний період, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01.01.2008.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що наказом начальника Головного інформаційно-телекомунікаційного вузла від 01.03.221 № 9-РС позивачку звільнено з військової служби у запас за підпунктом "б" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я), а наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 02.03.2021 № 42 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 02.03.2021. Позивачка зазначає, що як одинока матір, яка має дитину віком до 15 років, вона мала право на щорічну додаткову відпустку із збереженням заробітної плати. Однак така відпустка під час військової служби їй не надавалась. Відтак позивачка вважає, що у зв`язку зі звільненням з військової служби вона мала отримати грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки протягом 2014-2021 рр., виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення. Проте відповідач виплату такої компенсації не здійснив.

Крім того, позивачка зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства на день звільнення з військової служби з нею мав бути проведений повний розрахунок за усіма видами забезпечення. Однак відповідач не здійснив виплату індексації грошового забезпечення за 2016-2018 рр.

У березні 2021 року позивачка звернулась до відповідача із заявами, в яких просила здійснити нарахування та виплату грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки протягом 2014-2021 рр., виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення, та індексації грошового забезпечення за 2016-2018 рр. Однак листом від 29.04.2021 за № 665/К-13/8 відповідач відмовив у здійсненні таких виплат, посилаючись на відсутність правових підстав для цього.

Позивачка вважає, що оскаржувана бездіяльність відповідача суперечать вимогам чинного законодавства, а тому за захистом своїх прав та інтересів звертається до адміністративного суду.

Позовна заява відповідає вимогам статей 160, 161, 172 КАС України та підсудна Вінницькому окружному адміністративному суду.

Позивачка просить суд звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на те, що питання компенсації за невикористані дні додаткової відпустки пов`язане з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. Тому, на думку позивачки, від сплати судового збору в частині позовних вимог щодо грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки вона звільнена на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

З вказаними твердженнями позивачки суд не може погодитись з огляду на таке.

В силу положень п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Таким чином, відповідно до зазначеної норми Закону № 3674-VI пільги зі сплати судового збору мають військовослужбовці (військовозобов`язані та резервісти) у тих справах, що пов`язані з виконанням цими особами військового обов`язку, а також під час виконання ними службових обов`язків.

Тобто визначальною обставиною для застосування п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI є наявність у особи статусу військовослужбовця або військовозобов`язаного чи резервіста, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори на момент подання відповідної позовної заяви.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.12.2018 у справі № 522/8827/17, від 27.02.2020 у справі № 826/12929/17 та від 11.06.2020 у справі № 825/996/17.

Водночас з матеріалів позовної заяви видно, що позивачка звернулася до суду за захистом своїх соціальних прав вже після звільнення з військової служби.

Отже, позивачка на момент звернення до суду з цим позовом не є військовослужбовцем та, відповідно, не належить до визначених у п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI суб`єктів, які звільнені від сплати судового збору.

Натомість, як вважає позивачка, від сплати судового збору в частині позовних вимог щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення її звільнено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Проте суд вважає, що з огляду на правову природу спірних недоплат та враховуючи характер спірних правовідносин, суд доходить висновку, що з вищевказаних підстав позивачка звільняється від сплати судового збору за обома позовними вимогами: як щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, так і щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення.

Отже, у даному випадку позивачка звільнена від сплати судового збору в силу приписів закону, що само собою виключає звільнення від сплати судового збору за рішенням суду.

Таким чином, підстав для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження в адміністративній справі не встановлено.

Відтак позовну заяву ОСОБА_1 належить прийняти до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі.

Визначаючись щодо того, за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) розглядати справу, суд враховує положення ч. 2 ст. 257 КАС України, згідно з якими за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 260 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на викладене та беручи до уваги, що за характером спірних правовідносин, предметом доказування і складом учасників ця справа має ознаки адміністративної справи незначної складності, суд доходить висновку про можливість її розгляду та вирішення в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу вимог ч. 3 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Про витребування доказів за власною ініціативою суд постановляє ухвалу (ч. 3 ст. 80 КАС України).

Згідно з ч. 4 ст. 11 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

З огляду на вищезазначені норми, для забезпечення повного та всебічного з`ясування всіх обставин у справі і постановлення законного та обґрунтованого рішення по суті спору, суд доходить висновку про необхідність витребування у відповідача додаткових письмових доказів.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 32, 72, 77, 80, 160, 161, 171, 248, 256, 257, 260, 262, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії.

2. Розгляд справи здійснювати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

3. Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, а в силу положень статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

4. Встановити відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву з дотриманням вимог, передбачених ст. 162 КАС України.

5. Встановити позивачці 3-денний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив в порядку, визначеному ст. 163 КАС України.

6. Встановити відповідачу 3-денний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення в порядку, визначеному ст. 164 КАС України.

7. Витребувати з військової частини НОМЕР_2 та зобов`язати відповідача протягом 15 днів з дня отримання ухвали надати суду:

1) довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за період військової служби з 01.09.2016 по день звільнення з військової служби 02.03.2021 (помісячно);

2) довідку про розмір нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період військової служби з 01.09.2016 по день звільнення з військової служби 02.03.2021 (помісячно).

8. Роз`яснити військовій частині НОМЕР_2 , що згідно з ч. 7, 8 ст. 80 КАС України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення судової ухвали. У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

9. Інформацію по справі сторони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: "http://court.gov.ua/fair/".

10. Копію ухвали суду надіслати учасникам справи, а відповідачу також копію позовної заяви з доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя Сало Павло Ігорович