Справа № 640/29897/20
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом
до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача
Головне управління Державної казначейської служби України у
Шевченківському районі міста Києва
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо не сформування та не подачі до управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва подання про повернення ОСОБА_1 21 725,00 грн. (двадцять одна тисяча сімсот двадцять п`ять гривень 00 копійок) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно з квитанцією № 1 від 21 липня 2020 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві сформувати та подати по управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва подання про повернення ОСОБА_1 21 725,00 грн. (двадцять одна тисяча сімсот двадцять п`ять гривень 00 копійок) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно з квитанцією № 1 від 21 липня 2020 року.
Підставою позову вказано порушення прав та інтересів позивача внаслідок неправомірної бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яка полягає у відмові позивачу повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задоволено; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо не сформування та не подачі до управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва подання про повернення ОСОБА_1 21 725,00 грн. (двадцять одна тисяча сімсот двадцять п`ять гривень 00 копійок) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно з квитанцією № 1 від 21 липня 2020 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві сформувати та подати по управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва подання про повернення ОСОБА_1 21 725,00 грн. (двадцять одна тисяча сімсот двадцять п`ять гривень 00 копійок) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно з квитанцією № 1 від 21 липня 2020 року; стягнутио на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ).

Надалі, на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат позивача на правничу допомогу, в якій позивач просить суд ухвалити додаткове судове рішення у справі № 640/29897/20 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 3 000,00 грн. (три тисячі гривень 00 копійок).

В обґрунтування поданої заяви представник позивач послався на те, що 29 квітня 2021 року Окружним адміністративним судом міста Києва було прийнято рішення у справі № 640/29897/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, яким позов задоволено повністю. Позивач зазначає, що разом з тим під час ухвалення судового рішення cуд не вирішив питання про витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката.

Керуючись вищевикладеним представник позивача просив суд ухвалити додаткове судове рішення щодо витрат позивача на правничу допомогу під час розгляду даної справи.

У відповідності до частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи, що адміністративна справа № 640/29897/20 була розглянута судом за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи, з урахуванням положень частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за доцільне розглянути вказану заяву позивача в тому самому порядку, що й рішення суду від 29 квітня 2021 року.

Розглянувши заяву позивача, подані ним документи на підтвердження понесених судових витрат, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення питання щодо їх розподілу, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частинами 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Тобто, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI ).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI ).

Крім того, згідно з позицією, сформульованою Верховним Судом у постанові від 15 травня 2018 року у справі № 821/1594/17, з огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи, шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 року за № 1686/24218.

Більш того, суд зауважує, що у висновку ЄСПЛ, викладеному у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), у пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява №72277/01), у пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (Заява №66561/01), суд зазначив, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, а у пункті 154 рішення ЄСПЛ у справі «Lavents v. Latvia» (Заява №58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну ціну.

З матеріалів справи судом було встановлено, що між ОСОБА_1 (позивачем, надалі - Клієнт) та Зарубою Оксаною Валеріївною (надалі - Адвокат) було укладено договір про надання правничої допомоги № 10/11/2020 від 10 листопада 2020 року, відповідно до пункту 1 якого, Адвокат зобов`язується здійснити представництво інтересів Клієнта, що вказане в цьому Договорі на умовах і в порядку, що визначені цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору.

Безпосередній зміст правничої допомоги Адвоката за цим Договором полягає в тому, що Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання, яке надалі іменується Доручення, під час строку дії цього Договору здійснити представництво (представити) Клієнта в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві, судах та інших органах державної влади з питання повернення 21 725,00 грн (двадцять одна тисяча сімсот двадцять п`ять гривень 00 копійок) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу.

Також, на підтвердження наявності обґрунтувань витрат на правничу правову допомогу, представником позивача було подано до матеріалів справи Додаток до Договору про надання правничої допомоги № 10/11/2020 від 10 листопада 2020 року, з якого вбачається, що сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару (винагороди) за надання Адвокатом правничої допомоги вказаної в Договорі і визначеної Дорученням, у розмірі 3 000,00 (три тисячі) гривень.

Також, відповідно до Рахунку-Фактури № 206 від 10 листопада 2020 року вказано, що позивачу необхідно за представництво інтересів в ГУ ПФУ у місті Києві та Окружному адміністративному суді міста Києва з питань повернення 21 725,00 грн збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплатити 3 000,00 грн.

Відповідно до квитанції Укрсіббанку від 10 листопада 2020 року ОСОБА_1 було сплачено на рахунок Заруби Оксани Валеріївни суму у розмірі 3 000,00 грн.

Згідно Акту № 1 від 24 листопада 2020 року приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги № 10/11/2020 від 10 листопада 2020 року Адвокат надав, а Клієнт прийняв послуги щодо:

- підготовлення претензії до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з вимогою звернутись до Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва з поданням про повернення Клієнту помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі- продажу нерухомого майна;

- підготовлення позовної заяви до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з вимогою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва подання про повернення Клієнту помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі- продажу нерухомого майна.

Пунктом 2 вказаного вище Акту встановлено, що вартість послуг Адвоката за цим Актом складає 3 000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок).

Відповідно до Детального опису робіт (послуг), виконаних адвокатом згідно з Договором про надання правничої допомоги № 10/11/2020 від 10 листопада 2020 року встановлено, що адвокатом були надані позивачу наступні послуги: підготовка та подання претензії до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з вимогою звернутись до Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва з поданням про повернення Клієнту помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна. Отримання відповіді на претензію - 1 000,00 грн; підготовка та подання до Окружного адміністративного суду міста Києва позовної заяви до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з вимогою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва подання про повернення Клієнту помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна - 2 000,00 грн; Всього: 3 000,00 грн.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження обставин на обґрунтування правових підстав для стягнення витрат на правову допомогу, до суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

Відповідно до приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зауважує, що з наведеного вище вбачається, що вказані витрати позивача на правничу допомогу є обґрунтованими, співмірними з обставинами справи та характером спору, а також підтвердженими належними доказами, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу пов`язані саме з розглядом справи в суді та є співмірними по відношенню до складності справи, а розмір заявлених витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідачем спростувань та обґрунтованих заперечень щодо судових витрат надано не було, а тому, оскільки в матеріалах справи міститься документальне підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про задоволення вимог представника позивача стосовно стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн та про наявність правових підстав для задоволення заяви представника позивача та наявність підстав для стягнення на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

2. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн (три тисячі гривень 00 коп.).

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом десяти днів з дня його проголошення

Суддя Н.В. Клочкова