Справа № 149/1698/17
Суддя: Олійник І. В.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/1698/17
Провадження №2-а/149/1/21
Номер рядка звіту 59
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2021 м.Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олійника І.В.

за участі секретаря Янюк А.Й.

сторін:

представника позивача - Поворознюка Б.М., діє на підставі ордера

відповідача 1 - Подоляна А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільник за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу № 1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Подоляна Анатолія Івановича (відповідач 1), Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області (відповідач 2) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30.06.2017 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду з даним позовом.

Позов обґрунтований тим, що 16.02.2017 відповідачем 1 - ОСОБА_2 складено припис № 53 «Про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил». Вказаним приписом позивача зобов`язано в строк до 16.05.2017 самочинно збудовані на земельній ділянці по АДРЕСА_1 прибудову до житлового будинку та сарай, привести у відповідність до вимог містобудівного законодавства. Також постановою від 21.02.2017 відповідач 1 визнав позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП та застосував штраф у розмірі 340 грн. 12.06.2017 відповідач 1 склав протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та 20.06.2017 за результатами розгляду протоколу, акту перевірки № 653-п від 12.06.2017, виніс постанову № 197, якою позивача визнав винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та застосував штраф у розмірі 5100 грн, за невиконання припису № 53 від 16.02.2017. Позивач вважає постанову № 197 від 20.06.2017 незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки ним вчинялися дії щодо виготовлення технічної документації на земельну ділянку, а також він звертався до інспекції з листом щоб продовжити строк виконання припису, однак отримав письмову відмову. Окрім того, зміст припису був некоректним та не чітким, що ускладнило його виконання. Також позивач зазначає, що він є інвалідом з дитинства ІІІ групи, у період з 28.01.2017 по 15.05.2017 проходив курс лікування в лікаря травматолога КУ «Хмільницька ЦРЛ», і взагалі за станом здоров`я потребує стороннього догляду.

Враховуючи викладене, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача 1 у справі про адміністративне правопорушення № 197 від 20.06.2017 року.

Ухвалою суду від 03.07.2017 відкрито провадження, призначено справу до судового розгляду.

Постановою суду від 09.08.2017, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017, позов задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову відповідача 1 № 197 від 20.06.2017.

Постановою Верховного Суду від 16.11.2020 касаційну скаргу відповідача 1 задоволено частково, постанову Хмільницького міськрайонного суду від 09.08.2017 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 04.12.2020 справу прийнято до провадження, визначено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву.

10.12.2020 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи, узагальнені доводи яких зводяться до того, що оскаржувана постанова є правомірною, прийнята на підставі встановлених порушень та у відповідності до вимог чинного законодавства. Доводи позивача є безпідставними, оскільки правомірність припису позивачем не оскаржувалась, отже припис є чинним, а тому підлягає обов`язковому виконанню. Позивач не звертався ні усно, ні письмово за роз`ясненням припису, якщо він для нього був не зрозумілий. Враховуючи це, третя особа просить відмовити у задоволенні позову.

11.12.2020 до суду надійшов відзив відповідача 1, узагальнені доводи якого зводяться до того, що позивач визнав виявлений перевіркою факт самочинного будівництва, погодився з порушенням, про що свідчить сплачений ним штраф в розмірі 340 грн, накладений постановою від 21.02.2017. Також вчинене позивачем порушення є триваючим, а тому штраф правомірно накладено не пізніше 2 місяців з дня його виявлення. До спірних правовідносин не можливо застосувати п. 6 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженої постановою КМУ № 244 від 06.04.1995, так як цей Порядок поширює свою дію на правовідносини, що виникають у юридичних та фізичних осіб підприємців, а не фізичних осіб. Оскаржувана позивачем постанова є правомірною, оскільки позивач не виконав вимог припису, тобто узаконити або знести самочинно збудований об`єкт нерухомого майна, не зробив цього у визначений строк, а тому в його діях наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП. Також на даний час припис є чинним і позивачем не надано доказів його виконання.

Ухвалою суду від 16.12.2020 задоволено клопотання представника позивача, залучено до участі у справі в якості співвідповідача Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, визначено строк для подання відзиву на позов.

12.01.2021 надійшов відзив відповідача 2, узагальнені доводи якого зводяться до того, що відповідач 2 просить відмовити в задоволенні позову, оскільки припис є чинним, за роз`ясненням цього припису позивач не звертався, отже порушив п. 3 ч. 4 ст. 41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», п.п. 3 п. 11, абз. 3 п. 14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011, не виконав припис, а тому правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, з наведених в ньому підстав.

Позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач 1 просив відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача 2 до суду не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Суд, вислухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Договором купівлі-продажу від 12.05.1997 підтверджено, що ОСОБА_1 придбав житловий будинок з відповідними господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.21).

Позивач є інвалідом ІІІ групи з дитинства, що підтверджується довідкою № 304052 Вінницької міжрайонної МСЕК, а також копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 (а.с.7, 8).

За змістом довідки КУ Хмільницька ЦРЛ № 39 від 29.06.2017 ОСОБА_1 у період з 28.01.2017 по 15.05.2017 проходив курс лікування в КУ «Хмільницька ЦРЛ» (а.с.9).

Актом № 169-пп від 16.02.2017 року, складеного відповідачем 1, за результатами перевірки встановлено, що позивач здійснив самочинне будівництво, без дозволу відповідних державних органів, без розроблення та затвердження у встановленому порядку проектної документації (будівельного паспорту забудови земельної ділянки в 1997 році провів будівництво прибудови веранди) розміром 2,92х4,27 м. та сараю на земельній ділянці АДРЕСА_1 (юридичні документи на земельну ділянку відсутні), тим самим порушив ст. 9 ЗУ «Про архітектурну діяльність». Копію акту позивач отримав 16.02.2017, зазначив, що заперечень немає (копія а.с.130).

16.02.2017 інспектор будівельного нагляду Подолян А.І. склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 96 КУпАП, в якому повідомлено, що розгляд вказаного протоколу відбудеться 21.02.2017 у приміщенні Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області. Другий примірник протоколу позивач отримав 16.02.2017, зазначив у протоколі, що визнає порушення, обіцяє його усунути (копія на а.с. 132-133).

Постановою інспектора будівельного нагляду Подоляна А.І. № 55 від 21.02.2017 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 96 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн, за самочинне будівництво, без дозволу відповідних державних органів, без розроблення та затвердження у встановленому порядку проектної документації (будівельного паспорту забудови земельної ділянки в 1997 році провів будівництво прибудови веранди) розміром 2,92х4,27 м. та сараю розміром 3,69х5,09 м. на земельній ділянці АДРЕСА_1 (юридичні документи на земельну ділянку відсутні), тим самим порушив ст. 9 ЗУ «Про архітектурну діяльність» (а.с.11, 134). Штраф сплачено 27.02.2017 відповідно до квитанції (а.с. 135).

16.02.2017 головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду інспекційного відділу № 1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Подоляном А.І. складено припис № 53, яким ОСОБА_1 зобов`язано в термін до 16.05.2017 року самочинне будівництво прибудови до житлового будинку та сараю по АДРЕСА_1 привести у відповідність до вимог містобудівного законодавства. Копію акта позивач отримав 16.02.2017 ( копія на а.с.10, 131).

Актом № 653-пп від 12.06.2017, складеним відповідачем 1, за результатами перевірки підтверджено, що позивач не виконав вимоги припису № 53 від 16.02.2017. Копію акта отримано позивачем 12.06.2017 (а.с.14, 136).

12.06.2017 інспектор будівельного нагляду Подолян А.І. склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, в якому повідомлено про розгляд вказаного протоколу 20.06.2017 у приміщенні Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області. Другий примірник протоколу позивач отримав 12.06.2017, надав пояснення, що визнає порушення, але нажаль не по його вині, оскільки склалися обставини і він не міг у визначені терміни все зробити, просив продовжити термін (копія на а.с. 15-16, 137-138).

Відповідно до постанови № 197 від 20.06.2017, головний інспектор будівельного нагляду інспекційного відділу № 1 Подолян А.І., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, а саме протокол про адміністративне правопорушення від 12.06.2017, акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 12.06.2017 № 653-пп, встановив, що ОСОБА_1 не виконав вимоги припису № 53 від 16.02.2017, чим порушив п. 3 ч. 4 ст. 41 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності", а тому визнав ОСОБА_1 винним за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та наклав на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн. Копію постанови направлено позивачеві 20.06.20 (а.с.17, 139, 140).

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямовані на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів, врегульовані Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17.02.2011 (надалі Закон № 3038).

За змістом п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону № 3038, п.п. 3 п. 11, абз. 3 п. 14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 (надалі Порядок № 553), посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки, зокрема, мають право видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно із пунктом 13 Порядку № 553 суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право: вимагати від посадових осіб інспекції дотримання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб інспекції службових посвідчень; бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним інспекцією; подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного інспекцією за результатами перевірки.

Відповідно до пунктів 16-18 Порядку № 553 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб`єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в інспекції. Акт перевірки підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку та суб`єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Пунктом 19 Порядку № 553 також передбачено, що припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю, а інший надається суб`єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Припис підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку.

Якщо суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується з актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід`ємною частиною такого акта.

Із системного аналізу наведених правових норм можна дійти до висновку про те, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у формі планових і позапланових перевірок, за його результатами посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки, а у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Перевірка проводиться у присутності суб`єкта містобудівної діяльності або його представника.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 810/3517/17, від 22 жовтня 2018 року у справі № 153/876/17, від 10 липня 2019 року у справі № 521/17659/17.

У даній справі судом встановлено, що відповідачем 1 дотримано вищевказаних вимог закону, проведено позапланову перевірку, складено акт від 16.02.2017, припис № 53 від 16.02.2017, протокол від 16.02.2017 за ч. 1 ст. 96 КУпАП, прийнято постанову від 21.02.2017 за ч. 1 ст. 96 КУпАП, проведено позапланову перевірку 12.06.2017 щодо виконання припису № 53, складено протокол від 12.06.2017, а 20.06.2017 прийнято оскаржувану постанову. При цьому перевірки були проведені, а протоколи складені у присутності ОСОБА_1 , копії були вручені в день їх складення, а про розгляд протоколів ОСОБА_1 був повідомлений, що підтверджується відповідними записами та його підписами у протоколах. ОСОБА_1 у протоколі від 16.02.2017 визнав порушення, зазначив, що усуне їх. 16.02.2017 ОСОБА_1 підписав припис, отримав його копію, проте не скористався правом, визначеним у ч. 10 ст. 41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», в редакції чинній на час складення припису, на його оскарження до суду, отже вказаний припис є чинним і обов`язковим до виконання. У протоколі від 12.06.2017 ОСОБА_1 також визнав порушення, однак зазначив, що не зміг все зробити, не з його вини.

Однією з підстав для визнання постанови протиправною позивач зазначає неконкретність та нечіткість змісту припису. Вказаний довід позивача є безпідставним, оскільки за змістом припису № 53 від 16.02.2017 чітко визначено, що позивач самочинно здійснив будівництво прибудови до житлового будинку, сараю АДРЕСА_1 , що є порушенням ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», яка визначає, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Також, постановою від 21.02.2017 позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 96 КУпАП, за те, що здійснив самочинне будівництво без дозволу відповідних державних органів, без розробленої та затвердженої у встановленому законом порядку проектної документації, а юридичні документи на земельну ділянку відсутні, що є порушенням ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність».

Таким чином за змістом вказаних документів чітко визначено, що позивачеві необхідно виготовити та затвердити проектну документацію на самочинно зведені прибудову до житлового будинку та будівлю сараю, оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку.

З копії технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого на замовлення ОСОБА_1 , видно, що на дату його виготовлення, тобто, 15.12.2016, у ньому вже було зазначено, що прибудова літ. «а», сарай «Е» збудовані самочинно, отже вказана обставина достовірно була відома позивачеві ще до проведення перевірки відповідачем 1.

Що стосується земельної ділянки, то довідкою Маркушівської сільської ради № 544 від 08.08.2017, копією рішення Маркушівської сільської ради № 151 від 17.03.2010, додатком до цього рішення, підтверджено, що на підставі заяв громадян, було надано дозвіл на виготовлення технічної документації, зокрема ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,51 га по АДРЕСА_1 (а.с. 76, 78, 79), отже позивачеві було достовірно відомо про відсутність правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку і ним впродовж тривалого часу (з 17.03.2010) не вживалися заходи щодо їх оформлення.

Як визначено в п. 12 Порядку № 553 посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, серед іншого, зобов`язані за письмовим зверненням суб`єкта містобудування надавати консультативну допомогу у здійсненні державного архітектурно-будівельного контролю.

Позивач стверджуючи про неконкретність та нечіткість вимог припису не звертався до відповідачів за консультативною допомогою чи роз`ясненнями, а 05.06.2017 звернувся до директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області з заявою про продовження терміну виконання припису № 53 від 16.02.2017, хоча термін виконання припису був встановлений до 16.05.2017, отже на день звернення (05.06.2017) вже закінчився. Листом від 13.06.2017 № 23-М-157-2 позивачеві відмовлено у продовженні строку виконання вимог припису з посиланням на те, що чинним містобудівним законодавством не передбачено процедури продовження строку виконання вимог припису (а.с.12, 13). Однак, перевірку виконання припису було проведено не 16.05.2017, а 12.06.2017, чим фактично позивачеві було надано додатковий час для виконання припису.

Суд враховує, що позивачем підтверджено вжиття деяких заходів спрямованих на виконання припису, зокрема: 20.02.2017 в усній формі він звернувся до Маркушівської сільської ради з питанням узаконення самочинного будівництва, отримав відповідь, що на час звернення працівникам сільської ради невідомо як вирішити поставлене питання (довідка Маркушівської сільської ради № 544 від 08.08.2017 (а.с.76); 27.03.2017 ОСОБА_1 подав заяву про передачу земельної ділянки у приватну власність та надання дозволу на виготовлення технічної документації і рішенням № 93 від 26.04.2017 Маркушівської сільської ради такий дозвіл було надано (а.с. 18, 19); уклав договір № 082/05/2017 від 29.04.2017 та замовив у ФОП ОСОБА_3 виготовлення технічної документації на земельну ділянку, що розташована по АДРЕСА_1 , строк виконання договору 29.06.2017 (а.с.20), вказана документація була виготовлена (а.с. 33-64) і отримана позивачем відповідно до акту прийому-передачі від 24.07.2017 (а.с.80); 01.08.2017, на підставі заяви позивача від 25.07.2017, відомості про належність йому земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 були внесені до Державного земельного кадастру, що підтверджено витягами НВ-017, НВ-017 від 01.08.2017 (а.с. 81, 82-84, 85-87). Разом з тим такі заходи не забезпечили своєчасного та повного виконання припису № 53 від 16.02.2017, отже були не достатніми. При цьому як встановлено судом, позивачеві з 17.03.2010 було відомо про необхідність виготовити технічну документацію із землеустрою на вказану земельну ділянку, а з 15.12.2016 про необхідність виготовити та затвердити проектну документацію на самочинно зведені прибудову до житлового будинку та будівлю сараю.

Припис в частині отримання дозволів та виготовлення проектної документації на будівлю сараю та прибудову не було виконано як до 16.05.2017, так і в подальшому до 20.06.2017, доказів повного виконання припису № 53 суду не надано.

Оскаржуючи постанову № 197 від 20.06.2017 позивач зазначає, що в його діях відсутня вина, оскільки він перебував на тривалому лікуванні в період з 28.01.2017 по 15.05.2017, що підтверджено довідкою Хмільницької ЦРЛ № 39 від 29.06.2017 (а.с. 9), а також за станом здоров`я потребує сторонньої допомоги.

Оцінюючи вказані доводи позивача, суд приймає до уваги те, що ця довідка датована 29.06.2017, тобто вже після прийняття оскаржуваної постанови від 20.06.2017. Позивач не надав доказів подання відомостей про його хворобу та тривалість лікування відповідачам 1 та 2, як до, так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього, хоча достовірно знав про існування цієї обставини. У довідці МСЕК (копія на а.с. 8) не зазначено, що позивач за станом здоров`я потребує сторонньої допомоги, іншими доказами вказана обставина також не доведена.

Отже вказані доводи також не являються підставою для визнання протиправною та скасування постанови, оскільки на час її прийняття відповідачами 1 та 2 були враховані всі обставини, які були відомі та мали значення для прийняття постанови.

Не є підставою для скасування оскаржуваної постанови доводи позивача про порушення відповідачем 1 строків притягнення позивача до адміністративної відповідальності, зокрема застосування штрафу за ч. 1 ст. 96 КУпАП за порушення, яке мало місце 1997 року. Як встановлено судом під час розгляду справи, що не заперечується сторонами, позивач не оскаржував постанову від 21.02.2017, а добровільно 27.02.2017 сплатив штраф (а.с. 135). Отже правомірність прийняття постанови за ч. 1 ст. 96 КУпАП від 21.02.2017 не була предметом судового розгляду в інших провадження та не оскаржується позивачем у даному провадженні.

Таким чином судом встановлено з наявних у матеріалах справи письмових доказів, що позапланові перевірки як 16.02.2017, так і 12.06.2017 були проведені у присутності ОСОБА_1 . За результатами перевірок складені акти від 16.02.2017, 12.06.2017, протоколи про адміністративні правопорушення від 16.02.2017 за ч. 1 ст. 96 КУпАП, від 12.06.2017 за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, в яких викладені виявлені під час перевірок порушення, зокрема в останньому зазначено про невиконання позивачем припису № 53 від 16.02.2017 у визначений строк, повідомлено позивача про дату, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Позивач в протоколах вказав свої пояснення, визнавав порушення, сплатив штраф за ч. 1 ст. 96 КУпАП. Не оскаржив припису.

Відповідачами 1 та 2 виконано обов`язок, визначений у ч. 2 ст. 77 КАС України щодо доведеності правомірності прийнятого рішення, зокрема те, що приймаючи постанову № 197 від 20.06.2017 вони діяли у межах своїх повноважень, у спосіб визначений законом, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для її прийняття, а тому оскаржувана постанова відповідає критеріям визначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України, доводи позивача про її протиправність не знайшли свого підтвердження, отже відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 79, 132, 139, 246, 250, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу № 1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Подоляна Анатолія Івановича (відповідач 1), Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області (відповідач 2) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 197 від 20.06.2017 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП - відмовити повністю.

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

В судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, а тому строк на оскардження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 27.05.2021.

Суддя Олійник І. В.