Справа № 420/3243/21
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 р.м. ОдесаСправа № 420/3243/21

Головуючий в І інстанції: Свида Л.І.

Дата та місце ухвалення рішення: 09.03.2021 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Голова кооперативу «Відпочинок» Ратушняк Олександр Гаврилович, про скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Голова кооперативу «Відпочинок» Ратушняк Олександр Гаврилович, в якому позивач просить: скасувати розпорядження голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 10.05.2018 року № 200/А-2018; накласти арешт шляхом заборони реєстрації права на земельну ділянку в Держреєстрі речових прав на нерухоме майно за адресою: цілісний майновий комплекс № 69, Шабівська сільська рада, Білгород-Дністровський район, Одеська область; голові Білгород-Дністровської районної державної адміністрації провести службову перевірку та притягнути винних осіб до відповідальності.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та роз`яснено позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до цивільної юрисдикції.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції, наголошуючи на порушенні судом першої інстанції норм процесуального права, а також неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України, суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства України.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Колегія суддів зазначає, що під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач просить скасувати розпорядження голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 10.05.2018 року № 200/А-2018, за яким наданий ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірні правовідносини стосуються, зокрема, права третьої особи на земельну ділянку, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства та такий спір має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Проте, доходячи вказаного висновку, в порушенні вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, що судом першої інстанції не враховано, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово вирішувала питання щодо юрисдикційної належності спору, предметом якого є оскарження рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування про надання або відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Так, у постановах від 21.03.2018 року у справі № 536/233/16-ц, від 24.04.2018 року у справі № 401/2400/16-ц, від 30.05.2018 року у справі № 826/5737/16, від 19.06.2018 року у справі № 922/864/17, від 28.11.2018 року у справі № 826/5735/16, від 11.09.2019 року у справі № 924/174/18 Велика Палата Верховного суду дійшла висновку про те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи користування.

Тобто, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку.

Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не є правовстановлюючим актом.

Таким чином, правовідносини, пов`язані з прийняттям та реалізацією такого рішення не підпадають під визначення приватноправових, оскільки не породжують особистих майнових прав та зобов`язань осіб.

При прийнятті такого рішення орган державної влади виконує дозвільну функцію, що притаманна органу державної влади у публічно-правових відносинах, тому спір як щодо рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, так і оскарження дій суб`єкта владних повноважень, в тому числі особи, яка не зверталась із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання чи відмови у наданні такого дозволу є публічно-правовим.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі № 380/624/16-ц, від 23.01.2019 року у справі № 308/10112/16-а, від 18.12.2019 року у справі № 160/4211/19.

Водночас, згідно правової позиції ВП ВС, зокрема, у постановах від 24 квітня 2018 року у справі № 401/2400/16-ц та від 17 лютого 2021 року у справі № 813/1009/17, якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речове право на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

В матеріалах даної справи відсутні докази щодо набуття ОСОБА_2 права власності чи користування на земельну ділянку, дозвіл на розроблення проекту землеустрою якої надано оскаржуваним рішенням, а тому, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що висновок суду першої інстанції щодо оскарження прав третьої особи на спірну земельну ділянку та відповідно розповсюдження на спірні правовідносини цивільної юрисдикції є передчасними.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував характер спірних правовідносин, не з`ясував наявності майнових прав, як позивача, так і ОСОБА_2 на земельну ділянку, дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо якої наданого оскаржуваним рішенням.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_2 взагалі не є учасником даної справи.

Також, вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції помилково послався на постанову Верховного Суду від 15.05.2018 року у справі № 911/4144/16, оскільки правовідносини у цій справі і справі № 911/4144/16 не є подібними.

З огляду на вищевикладене у сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у судовому рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також судом першої інстанції порушенні норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спірного питання, а тому, враховуючи межі розгляду судом апеляційної інстанції та його повноваження щодо перегляду ухвал суду першої інстанції, які перешкоджають подальшому провадженню у справі, подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції та вирішення в установленому відповідними положеннями КАС України питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Голова кооперативу «Відпочинок» Ратушняк Олександр Гаврилович, про скасування розпорядження направити до суду першої інстанції для продовження розгляду та вирішення в установленому відповідними положеннями КАС України питання про відкриття провадження у справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 31.05.2021 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька