Справа № 640/1745/20
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1745/20 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.;

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Кругленка Миколи Сергійовича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2020 року (розглянута у письмовому провадженні, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2020 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивача з 80% до 70% від суми грошового забезпечення;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок, нарахування та виплату пенсії у розмірі 80% від суми грошового забезпечення станом на 01.03.2018 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, призначеної станом на 01.03.2018 та фактично виплачених сум.

Позов обґрунтовано тим, що дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивача з 80% до 70% від суми грошового забезпечення під час її перерахунку, а також щодо виплати підвищення пенсії після її перерахунку частинами є незаконними.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2020 року задоволено позов частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення ОСОБА_1 з 01.01.2018 основного розміру пенсії з 80 до 70 відсотків грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати ОСОБА_1 з 01.01.2018 пенсію з урахуванням основного її розміру 80 відсотків грошового забезпечення.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо виплати ОСОБА_1 з 05.03.2019 по 31.12.2019 пенсії з урахуванням 75 відсотків підвищення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 недоотриману з 01.01.2018 пенсію з урахуванням 100 відсотків підвищення пенсії з 05.03.2019 по 31.12.2019.

Відмовлено у задоволенні позову в іншій частині.

Не погоджуючись з вказаною постановою, представником позивача у справі подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення в частині відмови, з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та у скасованій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у рішенні суду першої інстанції наявна описка у прізвищі позивача, а саме замість - ОСОБА_1 , вказано - ОСОБА_1 . Зазначені обставини встановлені судом апеляційної інстанції та підтверджені матеріалами справи, тому не впливають по суті на рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно з розрахунком пенсії позивача станом на 01.12.2017 основний її розмір становив 80% грошового забезпечення.

Згідно з розрахунками пенсії станом на 01.01.2018, на 01.01.2019 та на березень 2020 р. основний її розмір склав 70% грошового забезпечення.

Отже, при перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 відповідач зменшив її розмір з 80% до 70% грошового забезпечення. Виплата підвищення здійснюється частинами.

Листом від 26.09.2019 №212504/04 відповідач повідомив позивача про виникнення переплати пенсії за період з 01.01.2018 по 30.06.2019 в сумі 14757,72 грн., яку позивачу слід внести на рахунок ГУ ПФУ в м. Києві. Як зазначено у позовній заві та не заперечувалось відповідачем, вказана переплата виникла у зв`язку із зниженням ГУ ПФУ в м. Києві основного розміру пенсії з 80% до 70%.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні відносини виникли у сфері пенсійного забезпечення і стосуються перерахунку пенсії згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103.

З огляду на суб`єктний склад сторін, зміст позовних вимог і фактичні обставини цієї справи, суд дійшов висновку, що дана справа в частині зменшення розміру пенсії з 80% до 70% грошового забезпечення, є типовою. При її вирішенні слід застосовувати рішення Верховного Суду від 04.02.2019 у справі №240/5401/18, яке набрало законної сили 16.10.2019.

У п. 30 цього рішення Верховний Суд дійшов висновку про те, що при перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм ч. 2 ст. 13 цього Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Враховуючи згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України вказаний висновок Верховного Суду, суд вважає неправомірним зменшення відповідачем при проведенні перерахунку пенсії позивача її розміру з 80% до 70% грошового забезпечення, тому вимога про визнання протиправними цих дій є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

З метою поновлення права позивача підлягає задоволенню вимога про зобов`язання відповідача провести позивачу перерахунок пенсії з 01.01.2018 з урахуванням основного її розміру 80% грошового забезпечення і виплату недоотриманої суми пенсії, з урахуванням фактичних виплат.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 було визначено, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01.01.2018 у таких розмірах:

з 1 січня 2018р. - 50 відсотків;

з 1 січня 2019р. по 31 грудня 2019р. - 75 відсотків;

з 1 січня 2020р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Зважаючи на ч. 1 ст. 49 Закону України від 27.02.2014 №794-VII «Про Кабінет Мініст-рів України», згідно з якою акти Кабінету Міністрів України (постанови і розпорядження) є обов`язковими для виконання, у відповідача були підстави для виплати підвищення до пенсії частинами.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, визнано протиправними та не чинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45.

Згідно з ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

З моменту набрання 05.03.2019 законної сили даним рішенням відпали правові підстави для виплати підвищення пенсії частинами, тому пенсія підлягала виплаті з урахуванням 100% підвищення.

Зважаючи на викладене, суд вважає неправомірною виплату з 05.03.2019 по 31.12.2019 позивачу пенсії з урахуванням 75% підвищення, тому позов у цій частині є обґрунтованим.

З метою поновлення порушеного права позивача підлягає задоволенню вимога про зобов`язання відповідача перерахувати і виплатити позивачу пенсію з урахуванням 100 відсотків підвищення за період з 05.03.2019 по 31.12.2019.

Щодо виплати позивачу пенсії у період до 04.03.2019 з урахуванням 100% підвищення пенсії, то підстав для зобов`язання відповідача здійснити такі дії немає, оскільки у цей період діяли і не були визнані не чинними чи неконституційними п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103.

Щодо строку звернення до суду, то, враховуючи положення ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно з якою суми пенсії, не одержані своєчасно з вини орга-ну, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком, тому суд не вбачає підстав для залишення позову без розгляду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Кругленка Миколи Сергійовича - без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

М.І. Кобаль