Справа № 420/769/21
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/769/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.,

за участі:

секретаря судового засідання Белінського Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Компанія «Софторг» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA 500110/2021/000006/2 від 07.01.2021, вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом позивача, Приватного підприємства «Компанія Софторг», до відповідача, Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA 500110/2021/000006/2 від 07.01.2021, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № 500110/2021/000006/2 від 07.01.2021.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не навів конкретних та чітких доводів (аргументів) з приводу того, що заявлені позивачем відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, а вибраний метод визначення митної вартості є неправильним.

На думку позивача, є безпідставним посилання митного органу на порядок визначення рівня митної вартості за допомогою спеціальних автоматизованих інформаційних систем, а саме баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби, оскільки відомості, що містяться в таких системах не можуть свідчити про неправильне визначення митної вартості декларантом.

Позивач зазначає, що відповідно до зовнішньоекономічного договору № 2412/FLN від 24.12.2019 визначено поставку на умовах FOB, однак у інвойсі поставка товару здійснена на умовах FCR Одеса. Цю обставину не можна розцінювати як розбіжність, оскільки відповідно до положень 3.1 Контракту передбачена можливість зміни умов постачання, тому сторони домовились про поставку товару на умовах FCR.

(б) Позиція відповідача

22.04.2020 відповідач до суду надав відзив на адміністративний позов в якому просив у задоволенні адміністративного позову відмовити. Відповідач зазначав, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № UA500110/2021/000399 від 07.01.2021 встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари:

1) у наданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення від 25.11.2020 № 00581943 наявна інформація щодо коду товару на рівні десяти знаків, однак зазначений код товару не відповідає задекларованому коду оцінюваного товару № 2 згідно УКТЗЕД, що унеможливлює ідентифікацію експортної операції з конкретною поставкою;

2) в розділі: «Предмет контракту» контракту від 24.12.2019 № 2412/FLN зазначено, що продавець передає у власність, а покупець приймає товар на умовах FOB Шанхай Китай та FOB Нігбо Китай, однак поставка товару відповідно до наданого інвойсу здійснюється на умовах CFR Одеса (у наданих до митного оформлення документах відсутня будь-яка інформація щодо страхування оцінюваних товарів); також у розділі «Предмет контракту» міститься опис товару: «машини та обладнання для текстильного, швейного, трикотажного виробництва, комплектуючі та запасні частини до нього», разом з цим відсутній опис оцінюваного товару (матеріали неткані), що викликає сумнів у достовірності вказаних документів та може свідчити про наявні ознаки підробки;

3) відповідно до п.2.2. контракту зазначено, що ціни включають вартість пакування, маркування, проте у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Відповідач вказав, що провів аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби та встановив, що рівень митної вартості у максимально наближений до митного оформлення час є більшим та становить: товар № 1 4,66 дол. США/кг нетто; товар №2 4,67 дол. США/кг нетто.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

25.01.2021 суд ухвалою відкрив провадження в адміністративній справі про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив судове засідання на 11.03.2021 о 10 год. 00хв.

07.04.2021 суд протокольною ухвалою продовжив розгляд справи в порядку підготовчого провадження до 90 днів та відклав розгляд справи на 22.04.2021 о 10 год. 00 хв.

22.04.2021 суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 20.05.2021 о 10 год. 00 хв.

V. Обставини, встановлені судом

24.12.2019 позивач та компанія «Фіалан (Шанхай) Імпорт енд Експорт Ко. Лтд» уклали Контракт № 2412/FLN на постачання машин та обладнання для текстильного, швейного, трикотажного виробництва комплектуючих і запасних частин до нього. В межах цього контракту позивач придбав у компанії «Фіалан (Шанхай) Імпорт енд Експорт Ко. Лтд» нетканий матеріал спанбонд (в асортименті), вагою 9343 кг по ціні 1,95 доларів США за 1 кг на суму 18218 доларів США 60 центів, а також нетканий матеріал спанбонд (з вибивним малюнком), вагою 2013 кг по ціні 2,2 доларів США за 1 к на суму 4428 доларів США 60 центів. Всього позивач придбав товар на суму 22647 доларів США 45 центів.

Товар був доставлений на митну територію України, у зв`язку з чим представник позивача 07.01.2021 подав до Одеської митниці Держмитслужби електронну митну декларацію форми МД-2 № UA500110/2021/000437 для митного оформлення Товару. До декларації представник позивача додав: зовнішньоекономічний контракт від 24.12.2019 № 2421/FLN, інвойс №FS20201028 від 28.10.2020, платіжний документ від 06.01.2021 № 181, декларація країни відправлення від 02.12.2020 № 005819443, висновки експерта ТОВ «Одеський аукціонний центр» від 17.11.2020 № 20-60/11-2020, від 01.12.2020 № 20-04/12-2020, де вказано, що ринкова вартість спанбонду становить 1,92-1,95 та 2,15-2,20 доларів США за 1 кг та інші документи.

07.01.2021 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA 500110/2021/000006/2, в якому вказано скориговану вартість товару в розмірі 53014 доларів США 92 центи. У рішенні вказано, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

У рішенні про коригування митної вартості товарів зазначені такі підстави:

1) у наданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення від 25.11.2020 № 00581943 наявна інформація щодо коду товару на рівні десяти знаків, однак зазначений код товару не відповідає задекларованому коду оцінюваного товару № 2 згідно з УКТЗЕД, що унеможливлює ідентифікацію експортної операції з конкретною поставкою;

2) в розділі: «Предмет контракту» контракту від 24.12.2019 № 2412/FLN зазначено, що продавець передає у власність, а покупець приймає товар на умовах FOB Шанхай Китай та FOB Нігбо Китай, однак поставка товару відповідно до наданого інвойсу здійснюється на умовах CFR Одеса. Необхідно врахувати, що відповідно до ч.10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрат на страхування цих товарів. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів. Також, в розділі «Предмет контракту» міститься опис товару: «машини та обладнання для текстильного, швейного, трикотажного, виробництва комплектуючи та запасні частини до нього», разом з цим відсутній опис оцінюваного товару (матеріали неткані), що викликає сумніви у достовірності вказаних документів та може свідчити про наявні ознаки підробки;

3) відповідно до пп. в) п.2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари , якщо вони не включалися до ціни , що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, разом з цим, згідно з п.2.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) зазначено, що ціни включають вартість пакування, маркування. Проте у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

V. Джерела права та висновки суду.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення. Свій висновок вмотивовує наступним чином.

В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ж до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 Митного кодексу України, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч.ч.5,6 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які ніші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні в них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Відповідно до ч.6 ст.53 МК: « Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У частині 7 цієї статті зазначено: «У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично».

З огляду на зміст частини першої ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів є актом індивідуальної дії, прийнятим за наслідком проведеної митним органом процедури контролю правильності визначення митної вартості цих товарів у кожному конкретному випадку їх імпорту.

Суд встановив, що для підтвердження митної вартості товарів позивач додав: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 24.12.2029 № 2412/FLN; рахунок-фактура (інвойс) від 28.10.2020 № FS20201028, платіжний документ від 06.01.2021 № 181, декларація країни відправлення від 25.11.2020 № 00581943.

Таким чином, позивач виконав вимоги, передбачені статтею 53 Митного кодексу України щодо переліку документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що у документах, поданих до відповідача для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією, зокрема, наявні ознаки підробки, однак ані у рішенні про коригування митної вартості товарів, ані у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення не зазначено, які ознаки підробки наявні та щодо яких документів, посилаючись лише на те, що відсутній опис оцінюваного товару.

Також, суд не погоджується з такою підставою для відмови у митному оформленні товару, як відсутня будь-яка інформація щодо здійснення /не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів, свій висновок мотивує наступним чином. Відповідно до п.8 ч.2 ст. 53 Митного кодексу України, документами які підтверджують митну вартість товару є: якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Тобто, за наявності страхування декларант може подати до митного органу документи щодо страхування. Таким чином,, у разі відсутності такого страхування у декларанта відсутній обов`язок повідомляти про це митний орган.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до умов контракту від 24.12.2029 № 2412/FLN визначено поставку на умовах FOB Одеса. Разом з тим, п. 3.1. Контракту передбачає можливість зміни умов постачання. Таким чином, суд не розцінює зазначення в інвойсі того факту, що поставка відбулася на умовах FCR як розбіжність із контрактом. При цьому суд зазначає, що відповідно до умов FCR згідно з Правилами ІНКОТЕРМС у сторін контракту є можливість, проте відсутні зобов`язання укладати договір страхування.

Також Суд зазначає, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування можливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Щодо посилання відповідача на те, що відповідно до інформації з баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби рівень митної вартості у максимально наближений до митного оформлення час є більшим, суд наголошує, що відомості, які містяться в ЄАІС Держмитслужби, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.

Верховним Судом сформовано правову позицію, що «формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню» (Постанови від 21.02.2018 року по справі №820/17417/14, від 04.09.2018 року по справі №818/1186/17).

Крім того, суд зазначає, що у матеріалах справи наявні висновки експерта від 17.11.2020 № 20-60/11-2020 та від 01.12.2020 № 20-04/12-2020, які підтверджують ринкову вартість спанбонду (з вибивним малюнком) на рівні 2,15-2,20 доларів США/кг нетто та спанбонду (в упаковці) 1,92-1,95 доларів США/кг нетто. У висновку вказано, що вартість продукції визначалась на підставі середньо ринкових цін виробничих та торгівельних підприємств поза межами України з урахуванням місцезнаходження виробника та порівнянням продукції з іншими торгівельними марками компаній, які перелічені експертом у висновку, та з урахуванням витрат, пов`язаних з транспортуванням.

Відповідач не обґрунтував ані у спірному рішенні, ані у відзиві на позовну заяву ціну, яка утворилась внаслідок проведеного коригування митної вартості товару за резервним методом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення Одеської митниці Державної митної служби про коригування митної вартості товарів № 500110/2021/000006/2 від 07.01.2021 прийняте з порушенням норм Митного кодексу України, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

VI. Судові витрати

При поданні позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 3255,16 (три тисячі двісті п`ятдесят п`ять гривень шістнадцять копійок) грн. Даний факт підтверджується платіжним дорученням №1214 від 18.01.2021 (а.с.23). З урахуванням висновку суду про задоволення позову, сплачений та документально підтверджений позивачем судовий збір належить до відшкодування. Адже відповідно до ч.1 статті 139 КАС України: «При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № 500110/2021/000006/2 від 07.01.2021

3. Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача, Приватного підприємства «Компанія «Софторг», судові витрати у сумі 3255,16 (три тисячі двісті п`ятдесят п`ять гривень шістнадцять копійок) грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач Приватне підприємство «Компанія «Софторг», , адреса: 65005, м. Одеса, вул. Дальницька, буд. 50/21

Відповідач Одеська митниця Держмитслужби, , адреса: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, буд. 21А

Повний текст рішення складений та підписаний 31 травня 2021 року.

Суддя О.Я. Бойко