Справа № 260/722/21
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

24 травня 2021 року м. Ужгород№ 260/722/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Калинич Я.М.,

при секретарі судового засідання Попович М.М.,

за участю:

позивач ОСОБА_1 ,

представник відповідача Гаврішка П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, 4, м. Ужгород, 88008, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 04.02.2021 року №05 про відмову у переведенні пенсії на інший закон та зобов`язати відповідача здійснити починаючи з 29 січня 2021 року переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», з зарахуванням до стажу державної служби періодів: - з 01.07.1979р. по 07.09.1982р. роботи на посаді секретаря комітету комсомолу радгоспі « 8-Березня»; - з 21.09.1982р. по 09.10.1995р. роботи на посаді секретаря комітету комсомолу в радгосп-заводі ім. Шевченка; - з 06.05.1977р. по 21.05.1979р. служби в армії.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та відповідним пакетом документів, однак Рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області було відмовлено в перерахунку пенсії у зв`язку з переходом на інший вид пенсії, оскільки загальний стаж позивача становить 14 років 03 місяці 15 днів, що є недостатнім для переходу на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, за якою вимагається необхідність 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки відповідачем не враховуються всі норми законодавства України, що регулюють порядок зарахування до стажу державного службовця періодів роботи на інших посадах.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

01 квітня 2021 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначає, що на дату звернення позивача із заявою про перехід на інший вид пенсії згідно Закону України «Про державну службу» механізм обчислення стажу державної служби визначає «Порядок обчислення стажу державної служби» затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року № 229, відтак чинним на час звернення позивача із заявою про перехід на інший вид пенсії згідно Закону України «Про державну службу» та Порядку № 229 не передбачено можливість зарахування до стажу державної служби періоду роботи секретарем комітету комсомолу в радгоспі « 8-Березня», секретаря комітету комсомолу в радгосп-заводі ім. Шевченка, а також період проходження служби в рядах Радянської армії, а порядок №283 скасовано, тому відповідно у Головного управління не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.

Ухвалою суду від 13 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

13 квітня 2021 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. У такі зазначає, що у відзиві відповідач не спростував тверджень та аргументів зазначених у позовній заяві стосовно суті позовних вимог.

29 квітня 2021 року до суду від відповідача надійшла пенсійна справа ОСОБА_1 , на виконання вимог ухвали суду.

В судовому засіданні позивач підтримав висунуті ним позовні вимоги та просив суд такі задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову та просив суд в його задоволенні відмовити.

Дослідивши матеріали справи, матеріали пенсійної справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2019 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

29 січня 2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». До заяви було додано ряд документів, а саме: заяву №368 від 29.01.2021 pоку, довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №022-16/119 від 29.01.2021 pоку, довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби №022-16/120 від 29.01.2021 pоку, довідку із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 року по день звернення, трудову книжку.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №05 від 04.02.2021 року позивачу було відмовлено у переході на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки до стажу роботи було зараховано стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців у Виноградівському райвиконкому з 01.10.1985 року по 24.12.1987 року та у Виноградівській районній державній адміністрації з 01.04.2004 року по 31.01.2018 року.

Зазначено, що загальний стаж державної служби станом на 01.05.2016 року становить тільки 14 років 03 місяці 15 днів, що є недостатнім для переходу на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, за якою вимагається необхідність 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Позивач вважає дії відповідача щодо незарахування інших періодів до стажу протиправними, оскільки відповідачем не були враховані всі норми законодавства України, що регулюють порядок зарахування до стажу державного службовця періодів роботи на інших посадах.

Предметом спору є оцінка правомірності рішення відповідача щодо відмови позивачу у переведенні його на пенсію державного службовця в контексті наявності у нього стажу роботи на державній службі та стажу, що може бути прирівняний до стажу державного службовця, необхідного для призначення пенсії державного службовця.

Відповідно до ст.90 Закону № 889-VІІІ, який набрав чинності з 01.05.2016 року, встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із п.10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до п.8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно з ч.1 ст.37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абз.1 ч.1 ст.28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом №899 обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 та додатку до нього (далі - Порядок).

Абзацами. 1, 2 та 3 п.2 Порядку 283 встановлено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у ст.25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

У Додатку до вказаного Порядку наведено Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби.

Цим Переліком, серед іншого, передбачено виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи.

Порядком обчислення стажу державної служби передбачено зарахування до стажу державної служби періоду роботи в організаціях, передбачених абз.4 п.3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1993р. №1049 (далі - Положення №1049).

Відповідно до п.3 Положення до стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується, стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених ст.118 Кодексу законів про працю України, зокрема в партійних, профспілкових і комсомольських на виборних та відповідних посадах.

За змістом ст.118 КЗпП України працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Також суд зазначає, що за період з 1962 року відбулося ряд змін у структурі управління сільським господарством колишньої УРСР.

Зокрема, постановою ЦК Компартії України і Ради Міністрів УРСР від 27.03.1962 «Про перебудову управління сільським господарством Української PCP» були створені територіальні виробничі колгоспно-радгоспні (радгоспно-колгоспні) управління по керівництву сільськогосподарським виробництвом, які підпорядковувались обласним управлінням і Міністерству виробництва і заготівель сільськогосподарських продуктів.

В подальшому, згідно з постановою ЦК Компартії України і Ради Міністерств УРСР від 03.04.1965 №334 «Про заходи по поліпшенню керівництва сільським господарством республіки», обласні управління виробництва і заготівель сільськогосподарських продуктів були реорганізовані в обласні управління сільського господарства, а в районах - у районні виробничі управління сільського господарства. Постановою ЦК Компартії України і Ради Міністерств УРСР від 30.01.1970 районні виробничі управління сільського господарства перетворені в управління сільського господарства райвиконкому.

Відповідно до постанови ЦК Компартії України і Ради Міністерств УРСР від 10.12.1985 №429 (429-85-п) «Про подальше удосконалення управління агропромисловим комплексом Української PCP» були створені обласні агропромислові комітети і районні агропромислові об`єднання під керівництвом обласних і районних Рад народних депутаті як самостійні суб`єкти господарювання.

Також, постановою Ради Міністрів УРСР від 16.10.1989 №253 (253-89-п) «Про вдосконалення управління в агропромисловому комплексі республіки» було передбачено заходи щодо подальшого поширення нових організаційних форм промислової інтеграції та кооперування, створення на добровільній основі агропромислових об`єднань, агрокомбінатів, агрофірм, виробничих об`єднань та інших формувань. Для оперативного виконання функцій управління даними формуваннями на районному рівні обиралась рада і утворювався апарат - робочий орган ради. В області замість агропромислових комітетів обиралась рада агропромислових формувань і утворювався робочий орган ради.

Згідно з Законом України «Про перелік міністерств та інші центральні органи державного управління Української PCP» (10306-12) від 13.05.1991 та постановою Кабінету Міністрів УРСР «Про порядок реалізації Закону України «Про перелік міністерств та інші центральні органи державного управління Української PCP» від 24.05.1991 №12 (12-91-п) створено Міністерство сільського господарства і продовольства та відповідні обласні і районні управління.

Крім цього, Ради агропромислових формувань в районах та областях створювались для оперативного виконання на місцевому рівні функцій управління агропромисловим комплексом та підпорядковувались центральному союзно-республіканському органу державного управління агропромисловим комплексом створеного на базі Міністерства сільського господарства УРСР.

Системний аналіз проведених зміни у структурі управління сільським господарством, що проводилися відповідно до постанов Уряду, свідчить про те, що періоди роботи керівних працівників і спеціалістів у вищезазначених органах управління підлягали зарахуванню до стажу державної служби, за винятком роботи в агропромислових об`єднаннях, агрокомбінатах, агрофірмах, виробничих об`єднань та інших формувань, які не були реорганізовані в управління сільського господарства і продовольства та не підпорядковувались Уряду, і відповідно ним не фінансувались.

Згідно з роз`ясненням Міністерства юстиції України від 03.06.1994р. №4-5-1156, погодженими з Кабінетом Міністрів України, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії ст.6 Конституції УРСР і внесення змін до ст.7 Конституції УРСР (до 24 жовтня 1990 року). Відповідальною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом (рішення, бюро, комітету, постановою конференції, зборів) партійних, профспілкових, комсомольських організацій.

Вищезазначеним законодавством передбачено зарахування стажу роботи в партійних організаціях до стажу державного службовця, особам які працювали на виборних та відповідальних посадах в органах до 24.10.1990 року та були прийняті на посаду колегіальним органом.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 позивача, прийом/переведення та звільнення останнього в період роботи у комітеті комсомолу радгоспу « 8-Березня» та комітеті комсомолу радгоспу-заводу ім. Шевченка відбувався за постановами колегіальних органів, а саме:

- 01.07.1979р. - затвердження на посаді секретаря комітету комсомолу радгоспу « 8-Березня» на підставі Постанови бюро РК ЛКСМУ від 30.06.1979р.;

- 07.09.1982р. - звільнений з посади секретаря комітету комсомолу радгоспу « 8-Березня» на підставі Постанови бюро РК ЛКСМУ від 07.09.1982р. (протокол №20);

- 21.09.1982р. - затверджений на посаді секретаря комітету комсомолу з правами райкому радгоспу-заводу ім. Шевченка на підставі Постанови бюро РК ЛКСМУ від 21.08.1982р. (протокол №21);

- 09.10.1985р. звільнений з посади секретаря комітету комсомолу з правами райкому радгоспу-заводу ім. Шевченка на підставі постанови бюро РК від 17.10.1985р. (протокол №23).

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 №239 «Про віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців» затверджений Порядок віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців (далі Порядок №239).

Пунктом 1 Порядку №239 передбачено, що до посади працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів відносяться до шостої категорії, зокрема, посади заступників голів, секретарів виконкомів міських Рад народних депутатів і міст районного підпорядкування, селищних і сільських Рад народних депутатів.

Суд критично оцінює твердження відповідача щодо втрати чинності Порядку обчислення стажу державної служби №283, оскільки згідно зі ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, суд вважає, що період роботи позивача з 01.07.1979 року по 07.09.1982 року на посаді секретаря комітету комсомолу в радгоспі « 8-Березня» та з 21.09.1982 року по 09.10.1985 року на посаді секретаря комітету комсомолу в радгосп-заводі ім. Шевченка зараховується до стажу державної служби.

Правова позиція у спірних правовідносинах узгоджується з позицією Верховного Суду, наведеною у Постанові від 13.05.2020 року у справі №2240/2515/18.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання зарахувати до стажу державної служби службу в армії в періоди з 06.05.1977р. по 21.05.1979р., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» військова служба зараховується до стажу роботи незалежно від місця її проходження.

Положеннями ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з п.1 ст.8 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Так, згідно п.3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 встановлено, що до стажу державної служби включаються, зокрема, час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Таким чином, з наведених положень слідує, що час проходження військової служби зараховується громадянам до загального трудового стажу, до стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно матеріалів справи, позивач в період з 06.05.1977р. по 21.05.1979р. проходив службу в Збройних Силах Союзу ССР, що підтверджується довідкою №2311 від 20.09.2018 року, виданою військовим комісаром Виноградівського районного військового комісаріату (а.с.12).

Твердження відповідача, що служба позивача в армії не зараховується до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу» №889-VII є необґрунтованими, оскільки позивач проходив службу в лавах Збройних Силах Союзу ССР, що свідчить про те, що згідно п.8 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII вказаний період має бути зарахований до стажу державної служби на підставі Порядку обчислення стажу державної служби № 283.

З урахуванням викладеного суд, дійшов висновку, що відповідачем протиправно було відмовлено позивачу у переведенні його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, відповідачем протиправно було відмовлено позивачу у переведенні його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сума судового збору сплачена позивачем при поданні позовної заяви підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, 4, м. Ужгород, 88008, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №05 від 04.02.2021 року про відмову у переведенні пенсії ОСОБА_1 на інший Закон.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи з 01.07.1979 року по 07.09.1982 року на посаді секретаря комітету комсомолу в радгоспі « 8-Березня» та з 21.09.1982 року по 09.10.1985 року на посаді секретаря комітету комсомолу в радгосп-заводі ім. Шевченка.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 службу в армії в періоди з 06.05.1976 року по 21.05.1979 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області перевести ОСОБА_1 з 29 січня 2021 року з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська обл., 88008, ) сплачений позивачем судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 31 травня 2021 року.

СуддяЯ. М. Калинич