Справа № 814/2722/16
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 травня 2021 р. № 814/2722/16
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідачів:Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 Госпітальна військово-лікарська комісія військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 Військово - лікарська комісія Південного регіону Міністерства оборони України, вул. Піроговська, 2,Одеса,Одеська область,65044 Миколаївський зональний відділ військової служби правопорядку, вул. Нікольська, 30,Миколаїв,54030 Національний військово-медичний клінічний центр "Головний військовий клинічний госпіталь", вул. Госпітальна, 18,Київ 133,01133 Госпітальна військово-лікарська комісія терапевтичного профілю Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь", вул. Госпітальна, 18,Київ 133,01133 Центральна військово-лікарська комісія Міністерства оборони України, вул. Госпітальна 18,Київ 133,01133 Генеральний штаб Збройних сил України, пр. Повітрофлотський, 6,Київ,03168

про:скасування наказу від 17.02.2017 № 25; поновлення на посаді; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:
16.12.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 , Госпітальної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 , військово-лікарської комісії Південного регіону, Національного військово-медичного клінічного центру Головний військовий клінічний госпіталь, Госпітальної військово-лікарської комісії терапевтичного профілю Національного військово-медичного клінічного центру Головний військовий клінічний госпіталь, Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, генерального штабу Збройних Сил України, Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку Південного територіального управління військової служби правопорядку.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.10.2017 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2018 Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.10.2017 року по справі №814/2722/16, - залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 09.12.2020 Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 814/2722/16 скасовано у частині відмови у задоволенні позову щодо скасування наказу Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 17 лютого 2017 року № 25, поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення грошового забезпечення (середньомісячного заробітку) за час вимушеного прогулу на направити у цій частині справу на новий розгляд до Миколаївського окружного адміністративного суду; в іншій частині постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року залишено без змін.

У своїй постанові від 09.12.2020 року Верховний суд зазначив, що під час розгляду справи приймаючи рішення у зазначеній частині суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, що доводи позивача про його бажання продовжувати військову службу не заслуговують на увагу, оскільки військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я, а саме частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Крім того, судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено чи було подано позивачем до Генерального штабу Збройних Сил України відповідний рапорт про своє бажання продовжувати військову службу до 17 лютого 2017 року. Проте, встановлення цих обставин має значення для правильного вирішення справи, а суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, тому відсутні правові підстави для ухвалення нового рішення або зміни судових рішень.

Відповідно до розпорядження в. о. керівника апарату Миколаївського окружного адміністративного суду №91/02-10 від 28.12.2020 здійснено повторний автоматизований розподіл справи №814/2722/16.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі призначено Мельника О.М.

Ухвалою суду від 04.01.2020 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 03.02.2021 на 10:30 год.

Вищезазначеною ухвалою суд зобов`язав відповідачів надати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття позовного провадження.

Відповідачі 4,5, Миколаївський зональний відділ Військової служби правопорядку Південного територіального управління військової служби правопорядку, Госпітальна військова-лікарська комісія терапевтичного профілю Національного військово-медичного клінічного центру Головний військовий клінічний госпіталь надали відзови на позов, просили відмовити у задоволенні позову, так як висновки відповідачів зроблено на підставі повного медичного обстеження, яке позивач пройшов двічі 21.12.2016 та 27.12.2016 року, остаточний діагноз, встановлений позивачу консиліумом лікарів 27.12.2016, став основоположним щодо прийняття 27.12.2016 госпітальною комісією ВЛК терапевтичного профілю Національного військово-медичного клінічного центру Головний військовий клінічний госпіталь постанови непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

Відповідач 8, Генеральний штаб Збройних Сил України, надав відзив на позов, вказав що звільнення позивача було здійснено законно, відповідно до пункту б ч. 6 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Інші відповідачі ухвалу суду не виконали, відзиви на позов не подали.

Відповідно до ч.2 ст. 175 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач проходив військову службу у Миколаївському зональному відділі Військової служби правопорядку на посаді офіцера режимної служби з 12.08.2008 року.

Відповідно до направлення начальника Миколаївського зонального відділу військової служби правопорядку від 05.10.2016 № 4132 позивач був направлений до військової частини НОМЕР_3 для визначення ступеня придатності для проходження військової служби.

За наслідками обстеження у період з 05.10.2016 по 12.10.2016 року госпітальною військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_2 16.11.2016 прийнято свідоцтво про хворобу № 847, п. 13 якого позивача на підставі ст. 54-а, 13-б, 52-в графи ІІІ Розкладу хвороб визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Постанову госпітальної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 було затверджено постановою Військово-лікарською комісією Південного регіону 17.11.2016 року № 1836.

24.11.2016 ОСОБА_1 подав рапорт начальнику режимної служби Миколаївського зонального відділу військової служби правопорядку, в якому зазначив про бажання продовжувати військову службу та просив не звільняти його з військової служби.

На підставі рапорту позивача 05.12.2016 начальником штабу першим заступником начальника Миколаївського зонального відділу ВСП, начальником відділення персоналу заступником начальника штабу Миколаївського зонального відділу ВСП, помічником начальника відділу з правової роботи , начальником фінансового відділу Миколаївського зонального відділу ВСП з ним було проведено бесіду.

За результатами розгляду рапорту позивача та бесіди з ним було видано направлення т.в.о. начальника Миколаївського зонального відділення Військової служби правопорядку від 08.12.2016 року № 5234, на підставі якого позивач направлений 12.12.2016 року та по 26.12.2016 знаходився у клініці гастроентерології Національного військово-медичного клінічного центру Головний військовий клінічний госпіталь для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до військової служби.

За наслідками повного медичного обстеження, позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Постанову госпітальної ВЛК терапевтичного профілю НВМКЦ від 27.12.2016, яка оформлена Свідоцтвом про хворобу № 1557 затверджено постановою Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 04.01.2017.

19.01.2017 за вих № 259/юк Миколаївським зональним відділом направлено подання про звільнення ОСОБА_1 з військової служби разом з постановою військово-лікарської комісії.

17.02.2017 року наказом № 25 Генерального штабу Збройних Сил України відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України про військовий обов`язок і військову службу майора ОСОБА_1 , офіцера режимної служби Миколаївського зонального відділу військової служби правопорядку Південного територіального управління Військової служби правопорядку звільнено з військової служби у відставку за підпунктом б (за станом здоров`я).

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (тут і далі у редакції на момент виникнення правовідносин, далі - Закон № 2232-ХІІ) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з частиною десятою статті 2 Закону № 2232-ХІІ громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується Міністерством оборони України та центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України.

У пункті «б» частини восьмої статті 26 Закону № 2232-ХІІ визначено, що під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу.

Питання проведення медичного огляду військовослужбовців для визначення ступеня придатності до військової служби регулюється Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 (далі - Положення), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови) (пункт 1.1 розділу 2 Положення).

Згідно з пунктом 1.2. розділу 2 Положення, постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

Відповідно до пункту 2.1 глави 2 Розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК) є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України (підпункт 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 Розділу І Положення № 402). ЦВЛК належить до штатних військово-лікарських комісій (далі - ВЛК).

Згідно із підпунктом 2.3.5 пункту 2.3 глави 2 Розділу І Положення № 402 постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Разом з тим, п. 2.4 глави 2 Розділу І Положення № 402 визначені обов`язки та права ВЛК регіону.

Відповідно до підпунктом 2.4.5 пункту 2.4 глави 2 Розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, зокрема, приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК).

Згідно з підпунктом 2.4.10 пункту 2.4 глави 2 Розділу І Положення № 402 постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.

В главі 20 розділу ІІ Положення № 402 визначено, що постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.

Відповідно до абзацу 2 пункту 21.13 Положення №402 за наявності підстав для зміни (перегляду) постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, зазначених у свідоцтві про хворобу (довідці ВЛК), постанова ВЛК при прийнятті нової постанови підлягає скасуванню (відміні). Постанова ВЛК оформляється протоколом засідання штатної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень).

Згідно п. 2 п. п. 2.1. глави 2 розділу I Положення, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (п. 2.4.10 розділу I Положення).

Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформляються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.

Звільнення з військової служби проводиться тільки на підставі наказу та після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивачем висновки госпітальної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 оскаржувалися до Центральної військово-лікарської комісії, яка висновок госпітальної ВЛК не змінила.

Суд звертає увагу на те, що висновок про стан здоров`я позивача та, відповідно, про придатність останнього для проходження військової служби, є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії.

Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 17 лютого 2017 року № 25 відповідно до пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивача звільнено з військової служби у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я).

Підставою для прийняття вказаного наказу слугували постанова госпітальної ВЛК терапевтичного профілю НВМКЦ від 27 грудня 2016 року, яка оформлена свідоцтвом про хворобу № 1557, затвердженого постановою Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 04 січня 2017 року та подання Миколаївським зональним відділом від 19 січня 2017 року № 259/юк.

У пункті «б» частини восьмої статті 26 Закону № 2232-ХІІ визначено, що під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу.

Відповідно до матеріалів справи позивач висловив бажання про продовження військової служби, подавши 24.11.2016 рапорт начальнику режимної служби Миколаївського зонального відділу військової служби правопорядку.

Але в подальшому за наслідками повного медичного обстеження, позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Постанову госпітальної ВЛК терапевтичного профілю НВМКЦ від 27.12.2016, яка оформлена Свідоцтвом про хворобу № 1557 затверджено постановою Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 04.01.2017.

Верховний Суд у своїй Постанові вказав, що судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено чи було подано позивачем до Генерального штабу Збройних Сил України відповідний рапорт про своє бажання продовжувати військову службу до 17 лютого 2017 року.

Суд з цього приводу зазначає, що бажання військовослужбовця продовжувати військову службу має враховуватися коли ВКЛ прийнято висновок про непридатність до військової служби в мирний час, або обмежено придатним у воєнний час.

Згідно матеріалів даної справи, відносно позивача, за результатами ВЛК, прийнято висновок «непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку», що робить неможивим укладення контракту Збройних сил з позивачем за будь яких умов.

Також, відповідно до матеріалів справи позивач не звертався з відповідним рапортом до Генерального штабу Збройних Сил України та згідно відзиву Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку Позивач підписав обхідний лист без претензій до посадових осіб та в рапорті від 10.04.2017 №3914 надав згоду на виключення зі списків особового складу.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі діяли відповідно та в межах діючого законодавства.

Згідно зі статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування наказу Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 17 лютого 2017 року № 25, поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення грошового забезпечення (середньомісячного заробітку) за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Мельник