Справа № 724/560/21
Суддя: Єфтеньєв О. Г.
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 724/560/21
Провадження № 2-а/724/15/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.

при секретарі: Татарчук Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора четвертої роти першого батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Джумари Дмитра Дмитровича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3848864 від 28.02.2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

22.03.2021 року представник позивача Рязанов Л.Г. звернувся до суду із позовом ОСОБА_1 до до інспектора четвертої роти першого батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Джумари Дмитра Дмитровича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3848864 від 28.02.2021 року.

В обґрунтування позову посилається на те, що 03 березня 2021 року позивач отримав рекомендованого листа від УПП в Чернівецькій області, який містив постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3848864 від 28.02.2021 року, винесену за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Зазначена постанова винесена інспектором 4 роти 1 батальйону УПП в Чернівецькій області лейтенантом поліції Джумарою Д.Д. на підставі того, що позивач 28.02.2021 року при заїзді на кільце не увімкнув правий покажчик повороту, після зупинки працівниками поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.9.б ПДР України.

Зазначає, що 28 лютого 2021 року приблизно о 22 год. 20 хв., автомобіль позивача було зупинено працівниками поліції в с. Атаки, Хотинського району, Чернівецької області, котрі відразу ж звинуватили його у тому, що рухаючись із м. Хотина в напрямку м. Кам`янця-Подільського він не увімкнув правий покажчик повороту при виїзді з кільця і співробітник поліції Коваль Д.В. , котрий знаходився на чергуванні разом із відповідачем-І почав вимагати у нього документи водія. Пред`явивши документи, позивaч зауважив співробітникам поліції, що покажчик повороту він увімкнув, і попросив надати докази ніби-то вчиненого ним правопорушення. Співробітник поліції на прохання позивача не відповів, оскільки доказів правопорушення надати не міг, зупинка транспортного засобу позивача була безпричинною і незаконною, за надуманих підстав. Звинувачення у тому, що Позивач не увімкнув аварійну світлову сигналізацію після зупинки співробітниками поліції, йому не пред`являлись, про винесену постанову він дізнався лише отримавши поштою її копію.

Вказує, що дії поліцейського Джумари Дмитра Дмитровича не відповідають вимогам законодавчих актів, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі підлягає скасуванню. Своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП Позивач не визнає, жодного пункту Правил дорожнього руху він не порушував. Оскаржувана постанова не містить посилань на перелічені статтею 251 КУпАП докази умисного чи з необережності вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки такі посилання в даній постанові відсутні.

Крім того, відносно позивача не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, яке пред`являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови. Поліцейським належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, ці ж докази не були надаю позивачу.

Зазначає, що якби дії позивача, які вказані поліцейським в оскаржуваній постанові й були б, то не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки увімкнення аварійної світлової сигналізації у разі зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського не пов`язане з початку руху чи зміною його напрямку, а тому відповідальність за порушення п. 9.9 «б» ПДР України не передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

На підставі вищевикладеного просить суд: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3848864 від 28.02.2021 року, а провадження по справі закрити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, але від його представника Рязанова Л.Г. на адресу суду надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути у його з позивачем відсутності, вирішити питання про судові витрати.

Відповідач Джумар Д.Д. та представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Причини своєї неявки суду не повідомили.

Відповідно до частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що постановою інспектора роти № 4 батальйону № 1 УПП в Чернівецькій області лейтенанта поліції Джумари Д.Д. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3848864 від 28.02.2021 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., де зазначено, що 28.02.2021 року о 22:22 на трасі Н-03 304 км с. Атаки водій керуючи транспортним засобом при з`їзді на кільце не увімкнув правий покажчик повороту, після зупинки працівниками поліції не увімкнув світлову аварійну сигналізацію, чим порушив п. 9.9.б ПДР України.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 19 ст. 4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

В силу ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Статтею 245 КУпАП встановлено, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено ст. 283КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 9.2 Правил дорожнього руху України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку:а) перед початком руху і зупинкою;б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Статтею 279 КУпАП встановлено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Як вбачається із позовної заяви, що 28 лютого 2021 року приблизно о 22 год. 20 хв., автомобіль позивача було зупинено працівниками поліції в с. Атаки, Хотинського району, Чернівецької області, котрі вказали йому, що він рухаючись із м. Хотина в напрямку м. Кам`янця-Подільського не увімкнув правий покажчик повороту при виїзді з кільця. Позивaч зауважив співробітникам поліції, що покажчик повороту він увімкнув, і попросив надати докази вчиненого ним правопорушення. Співробітник поліції на прохання позивача не відповів, оскільки доказів правопорушення надати не міг.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова не містить посилання на порушення позивачем п. 9.2 Правил дорожнього руху України.

Як встановлено судом, об`єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху відповідачем зібрано не було.

У даному випадку для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, фотознімки, відеозапис події, тощо.

Крім цього, відповідно до п.9.1 (ґ) ПДР України, увімкнення аварійної сигналізації, відноситься до попереджувальних сигналів.

Згідно з п. 9.9 (б) ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведених норм встановлює, в одному випадку увімкнення аварійної сигналізації виникає за передбачених та визначених умов, а у іншому випадку встановлений обов`язок подання попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, при чому за не виконання останніх вимог, прямо передбачена відповідальність, встановлених ч. ст.122 КУпАП.

Диспозицією ч.2 ст.122КУпАПпередбачена відповідальність не за будь-яке порушення правил користування попереджувальними сигналами, а саме за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку і лише тоді таке порушення набуває ознак протиправності і суспільної шкідливості. Даною нормою права непередбачена відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при зупинці транспортного засобу. При цьому зупинка на вимогу поліцейського не стосується початку руху чи зміни його напрямку.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем не надано доказів того що позивач не дотримався вимоги п.9.9. б Правил дорожнього руху, крім того він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки в діях позивача відсутній склад правопорушення за цією нормою.

З матеріалів справи не вбачається наявність у відповідача підстав передбачених ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», для законної зупинки транспортного засобу позивача.

Таким чином, оскільки законність підстав зупинки транспортного засобу позивача є недоведеною, це вказує на протиправний характер самої постанови серії ЕАН № 3848864 від 28.02.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., оскільки позивача притягнуто до відповідальності саме за порушення правил зупинки на вимогу поліцейського. Суд наголошує, що в такому випадку підстава зупинки має бути законною.

Жодних доказів на спростування цього відповідачем до суду не надано.

Відповідачем не надано суду у порядку передбаченому КАС докази, які досліджені працівником поліції при складанні оскаржуваної постанови.

Таким чином, відповідач не виконав свій обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення.

Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, згідно якої усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали справи, суд, приходить до висновку, що постанову серії ЕАН № 3848864 від 28.02.2021 року слід скасувати.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 122 КУпАП, прямих, безспірних і безсумнівних доказів його вини в ході судового засідання не добуто, вини в судовому засіданні не встановлено, крім того суду не надано достатньо доказів про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП - тому провадження по справі слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, слід враховувати, що за змістом статті 139 КАС України розподілу підлягають усі здійснені документально підтверджені судові витрати.

Згідно із ч.ч.1-4с т.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З матеріалів справи вбачається, на підтвердження витрат з оплати правничої допомоги, представником позивача надано: попередній (орієнтовний) розрахунок витрат від 15.03.2021; розрахункова квитанція серія ББАФ № 241351 від 23.04.2021 про оплату вказаних послуг в сумі 3600 грн.; ордер серія СЕ №1019926 від 15.03.2021 на надання правової допомоги.

Згідно з попереднім (орієнтовним) розрахунком витрат від 15.03.2021:

- судовий збір в сумі 454,00 грн.;

- консультація клієнта, узгодження правової позиції - 500,00 грн.;

- складання позовної зави - 2100,00 грн.;

- орієнтовна кількість судових засідань - 1 засідання 1000 грн.

У відповідності до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи те, що позивач поніс витрати зі сплати судового збору, консультація клієнта, узгодження правової позиції, складання позовної зави про скасування оскаржуваної постанови, проте представник позивача Рязанов Л.Г. в судові засідання не з`явився, тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції слід стягнути судові витрати у розмірі 3054 грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 9, 77, 139, 242, 243, 244, 245, 246, 286, п.п.10 п.1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3848864 від 28.02.2021 року, винесену інспектором роти № 4 батальйону № 1 УПП в Чернівецькій області лейтенантом поліції Джумарою Д.Д. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 122 ч. 2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення у його діях.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (, 03048, м. Київ, ВУЛИЦЯ ФЕДОРА ЕРНСТА, будинок 3) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий 20.08.2003 року Хотинським РВ УМВС України в Чернівецькій області, судові витрати в сумі 3054 (три тисячі п`ятдесят чотири) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення (з урахуванням вимог пп. 15.5 п. 15 Розділу 7 Перехідних положень КАС України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.Г. Єфтеньєв