Справа № 140/1943/21
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року ЛуцькСправа № 140/1943/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинські області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Волинські області) про скасування податкового повідомлення-рішення від 31.08.2020 року №.

Позов обґрунтовано тим, що податкове повідомлення-рішення № від 30.08.2020 року є неправомірним, оскільки підриємницьку діяльність фізичної особи-підприємця припинено 29.11.2018 року на підставі власного рішення, дані про що містяться в ЄДР. Також позивач вказала на неправомірність прийнятого повідомлення-рішення з огляду на недотримання додатку 12 до Інструкції про порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме з оскаржуваного рішення не зрозуміло ким саме, якою посадовою особою та на підстав чого було прийняте таке рішення. До того ж вказує на відсутність інформації у графі місце прийняття, що є порушенням правил оформлення. Позивач зазначила, що відповідно до правової позиції, наведеної у Постанові Верховного Суду від 23.09.2020 року №804/3368/16, за відсутності акту проведеної перевірки як юридичного факту в контролюючого органу відсутня компетенція на прийняття податкового повідомлення-рішення.

З огляду на вищезазначене, позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Волинській області № від 31.08.2020 року.

Ухвалою суду від 29.03.2021року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

У відзиві відповідач вказав, що штрафна санкція та пеня виникає тільки після погашення суми боргу, відповідно до вимог Закону №2464. Відповідно до даних картки особового рахунку позивача, по коду платежу 71040000 ЄСВ для фізичних осіб-підприємців за 2018 рік нараховано у розмірі 15819,54 грн. Основного платежу, сплата за яким протягом року відсутня. Станом на 01.01.2019 року заборгованість залишилася у такому ж розмірі та сплата протягом 2019 року також відсутня. Заборгованість станом на 01.01.2020 року становить 15819,54 грн. 30.01.2020 року позивачем сплачено ЄСВ у сумі 17457,66 грн., після чого виникла переплата у розмір 1638,12 грн.

Відповідач зазначає, що за несвоєчасну сплату авансованих внесків за попередні періоди (2017-2018 рр.) в сумі 15819, 54 грн., винесене рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені у розмірі за несплату ЄСВ № від 31.08.2020 року та розрахунок штрафної санкції, отриманої платником 0.09.2020 року. Відповідач казав, що станом на 23.04.2021 року заборгованість зі сплати ЄСВ становить 11733,96 грн (в тому числі штрафних санкцій -1525,80 грн., та пені за несвоєчасне перерахування ЄСВ 10208, 16 грн.)

У силу вимог закону, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Крім того, за несплату або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

У зв`язку з цим було винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення на підставі наведених доказів учасників справи, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець у період з 21.04.2005 по 29.11.2018 рр., перебувала на обліку у контролюючому органі як платник податків. З 30.11.2018 року позивача було знято з податкового обліку.

Ці обставини підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

31.08.2020 року Головним управлінням ДПС у Волинській області було прийнято рішення №, яким на підставі ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції та пеню на загальну суму 11 546,44 грн. за період з 10.02.2018 по 30.01.2020 рр.

Зазначене рішення було оскаржене позивачем в адміністративному порядку.

20.11.2020 Державною податковою службою України було прийнято рішення №33150/6 за результатами скарги позивача від 22.09.2020 року №36778/6, яким скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 31.08.2020 року № - без змін.

Вважаючи рішення контролюючого органу про застосування штрафних санкцій та нарахування пені протиправним, позивач звернулася із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

У силу вимог пп.19-1.1.1 п.19-1.1 ст.19 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Відповідно до пп.19-1.1.2 п.19-1.1 ст.19 ПК України, контролюючі органи контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У силу вимог ч.8 ст.9 Закону №2464-VI (у редакції від 01.01.2017), фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з ч.10 ст.9 Закону №2464-VI, днем сплати єдиного внеску вважається:

1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів;

2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі.

Статтею 12 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI встановлено, що недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що формує податкову і митну політику (в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів, єдиного внеску) та забезпечує її реалізацію (центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), та його територіальні органи (п.3-1. ч.1. ст.1 Закону №2464-VI).

Заходи впливу та стягнення визначені ст.25 Закону №2464-VI.

Згідно з ч.1 ст.25 Закону №2464-VI рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ч.6 ст.25 Закону №2464-VI, за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Згідно з ч.10 ст.25 Закону №2464-VI, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Розмір штрафних санкцій, які застосовуються органом доходів і зборів до платника за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску визначено п.2 ч.11 ст.25 Закону №2464-VI.

При цьому, зазначена норма в редакції до 01.01.2015 передбачала штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум, а з 01.01.2015 - 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Аналогічні положення щодо застосування штрафів та нарахування пені містить Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04.05.2018 №469), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953 (далі - Інструкція №449).

Організація діяльності з ведення органами Державної податкової служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) визначено Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 07.04.2016 №422, зареєстровано в Міністерстві юстиції 20.05.2016 за №751/28881 (далі - Порядок №422).

У силу вимог Порядку №422, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДПС відкриваються інтегровані картки платника за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

Інтегрована картка платника містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в інтегрованій картці платника окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Інформаційна система органів ДПС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в інтегрованій картці платника розрахункових операцій.

Проте, інтегрована картка платника відображає також несвоєчасну сплату єдиного внеску. Такі факти визнала і позивач в судовому засіданні.

У силу вимог підрозд.7 "Правила нарахування та погашення пені за несвоєчасно сплачені суми платежів, що контролюються органами ДПС" розд.ІІІ Порядку №422, нарахування пені розпочинається після закінчення строків погашення узгодженого грошового зобов`язання, а закінчується - у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу Казначейства та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Таким чином, за фактами несвоєчасної сплати єдиного внеску, у повній відповідності з вимогами Закону №2464-VI, Інструкції №449, на підставі даних оперативного обліку, відображених в інтегрованій картці платника, до позивача було застосовано штрафні санкції та нараховано пеню.

Судом перевірено та встановлено, що розрахунок штрафної санкції, застосованої оспорюваним рішенням, ґрунтується на даних інтегрованої картки платника, за даними якої також було нараховано пеню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд, відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, діяли у межах повноважень, наданих їм законодавством та довели правомірність прийнятого рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України , на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинські області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк