Справа № 540/1941/20
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2021 р.м. ОдесаСправа № 540/1941/20

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Херсон;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

09.03.2021 року;

Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Танасогло Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 9 березня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення, сім`ї та праці Виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області, Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення, сім`ї та праці Виконавчого комітету Голопристанської міської ради та Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування та виплати в 2020 році допомоги до 05 травня для осіб з інвалідністю І групи внаслідок війни у розмірі 4120 грн.;

зобов`язати Управління соціального захисту населення, сім`ї та праці Виконавчого комітету Голопристанської міської ради та Херсонський виплатний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат прийняти нове рішення, яким нарахувати і виплатити недоотриману у 2020 році допомогу до 05 травня для осіб з інвалідністю І групи внаслідок війни у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплаченої суми;

зобов`язати Управління соціального захисту населення, сім`ї та праці Виконавчого комітету Голопристанської міської ради та Херсонський виплатний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в подальшому щороку нараховувати та виплачувати допомогу до 05 травня для осіб з інвалідністю І групи внаслідок війни у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є особою з інвалідністю внаслідок війни І групи та наділений правом на пільги, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у тому числі щодо одержання одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірах та порядку, визначених цим Законом. Однак, у 2020 році відповідач в супереч чинного законодавства під час нарахування грошової допомоги застосовував положення актів Кабінету Міністрів України, що призвело до виплати гарантованої суми у меншому розмірі. З огляду на те, що відповідач не вчиняє дії по донарахуванню одноразової грошової допомоги і за відповідним зверненням позивача, він вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 9 березня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд визнав протиправними дії Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, як особі з інвалідністю в наслідок війни І групи, у розмірі, меншому ніж передбачено частиною 4 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов`язав Херсонський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму - 12260 грн. щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 року, як особі з інвалідністю в наслідок війни І групи, у розмірі, відповідно до частини 4 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 року у справі 1-247/2018(3393/18) у позивача виникло право на соціальне забезпечення у порядку редакції Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", яка передбачала розмір допомоги до 5 травня особі з інвалідністю внаслідок війни І групи, виходячи з десяти мінімальних пенсій за віком.

З огляду на те, що під час розгляду справи підтвердженою є протиправність дій центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у меншому розмірі ніж десять мінімальних пенсій за віком, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, виходячи з десяти мінімальних пенсій за віком відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням виплачених сум.

В апеляційній скарзі Херсонський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Херсонської обласної державної адміністрації, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дій Центру стосовно нарахування та виплати разової грошової допомоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулює спірні правовідносини, і помилково не враховано, що відповідно до положень ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених ст.ст. 12-16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання. Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань організовує виплату до 5 травня разової грошової допомоги шляхом перерахування коштів структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між районними органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат; районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії у відповідних розмірах. Разом з цим, апелянт вказує, що головним завданням Центру є, у тому числі, забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту та обслуговування населення, підготовка та передача органам праці та соціального захисту населення документів з питань виплати соціальної допомоги, проведення перерахунків розмірів грошової допомоги. Забезпечення виплати разової грошової допомоги особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», реалізовано у постанові Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 року №112, вимоги якої відповідачем дотримано у повному обсязі. З огляду на те, що Центр під час проведення виплати одноразової грошової допомоги діяв виключно в межах своїх повноважень та на виконання поставлених завдань, не вчиняло дій на порушення прав та інтересів позивача, правових обставин для задоволення адміністративного позову у суду першої інстанції не виникло.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі із зобов`язанням відповідачів подати звіт про виконання судового рішення.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, позивач є ветераном війни - інвалідом війни І групи, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_1 , виданим 30.09.2015 року.

Позивачу у 2020 році було виплачено разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 4120 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» від 19.02.2020 року №112.

У зв`язку із прийняттям рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 року у справі 1-247/2018(3393/18) №3-р/2020 та визнанням неконституційними положення п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України позивач 19.06.2020 року звернувся в Управління із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі, встановленому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням виплачених сум.

Розглянувши заяву позивача, Управління у листі від 22.06.2020 року №03-13/1112 повідомило, що разова допомога до 5 травня за 2020 рік була призначена та виплачена відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 року №112, тобто з дотриманням чинного законодавства, яке регулює питання виплати такої допомоги на 2020 рік.

Не погоджуючись із розміром виплаченої разової грошової допомоги, зазначивши, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 05 травня ветеранам війни - інвалідам війни І групи виплачується разова грошова допомога у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Пунктом 3 ст. 116 Конституції України визначено, що до повноважень Кабінету Міністрів України належить забезпечення проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування.

Рішеннями Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 та від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 підтверджена конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"»від 22.10.1993 року №3551-XII.

Згідно із ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-XII особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються відповідні пільги.

Відповідно до ч. 5 вказаної статті Закону України від 22.10.1993 року №3551-XII (в редакції Закону №107-VI від 28.12.2007 року) щорічно до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Протягом 2012-2014 років на підставі законів України про Державний бюджет України на відповідні роки норми і положення ст. 13 Закону № 3551-XII застосовувалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 22.10.1993 року №3551-XII фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначаються БК України.

Згідно із п.п. 5 п. 63 розділу І Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» БК України доповнено п. 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Конституційний Суд України Рішенням від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» БК України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та Закону №3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому, Конституційний Суд України у пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного Рішення, посилаючись на положення свого Рішення від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, дійшов висновку про те, що БК України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.

Таким чином, на час виникнення спірних відносин Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 відновлено дію ч. 5 ст. 13 Закону №3551-XII у редакції Закону №367-XIV від 25.12.1998 року, згідно із якою щорічно до 5 травня, зокрема, інвалідам війни I групи виплачується разова грошова допомога у розмірах - десять мінімальних пенсій за віком.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 року №112 установлено, що у 2020 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом №3551-XII, зокрема, особам з інвалідністю внаслідок війни І групи у розмірі 4120 грн., тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено ч. 5 ст. 13 цього Закону.

Отже, як вірно встановив суд першої інстанції, на час виплати позивачу у 2020 року щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон №3551-XII та Постанова №112.

Виходячи із визначених у ч. 4 ст. 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2020 році слід застосовувати не Постанову №112, а Закон №3551-XII, який має вищу юридичну силу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що разова грошова допомога до 5 травня у 2020 році повинна виплачуватися інвалідам війни I групи у розмірі, встановленому ч. 5 ст. 13 Закону №3551-XII у редакції Закону №367-ХІV.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 17-1 Закону №3551-XII щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених ст.ст. 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Згідно із п. 1 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №423, Мінсоцполітики є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціальної політики, загальнообов`язкового державного соціального та пенсійного страхування, соціального захисту, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, усиновлення та захисту прав дітей, запобігання насильству в сім`ї, протидії торгівлі людьми, відновлення прав осіб, депортованих за національною ознакою, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики щодо пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, соціального захисту ветеранів війни та осіб, на яких поширюється дія Закону №3551-XII в частині організації виплати їм разової грошової допомоги, соціальної та професійної адаптації військовослужбовців, які звільняються, осіб, звільнених з військової служби, у сфері здійснення державного нагляду та контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, у сфері здійснення державного контролю за додержанням вимог законодавства під час надання соціальної підтримки та з питань захисту прав дітей.

Підпунктом 4.1 п. 4 вказаного Положення визначено, що Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань організовує виплату до 5 травня разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Закону №3551-XII.

За змістом приписів п. 4 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №423, та п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 року №112, на чому наголошує і апелянт, Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань організовує виплату до 5 травня разової грошової допомоги шляхом перерахування коштів структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між районними органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат; районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії.

Отже, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що Мінсоцполітики перераховує кошти регіональним органам соціального захисту населення, які розподіляють їх між районними органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, які здійснюють безпосередню виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня інвалідам війни I групи, а тому центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат є органом, уповноваженим здійснювати виплату вказаної допомоги.

Вказане відповідає правовому висновку, викладеному у рішенні Верховного Суду від 29 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 13 січня 2021 року у зразковій справі №440/2722/20 (Пз/9901/14/20), та який, з огляду на типовість цієї справи, відповідно ч. 3 ст. 291 КАС України має бути врахований при вирішенні спору у даній справі.

Стосовно вимог позивача у відзиві про повне задоволення позовних вимог апеляційний суд зазначає, що право учасника на оскарження судового рішення відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України реалізується шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

У відповідний строк та порядок позивач із скаргою на судове рішення не звертався, а тому апеляційний перегляд судового рішення відповідно до приписів ст. 308 КАС України здійснюється в межах доводів та вимог Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Разом з цим, у відповідності до ч. 1 ст. 382 КАС України повноваженнями щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення в даному випадку наділений суд першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції викладено достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 9 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

Т.М. Танасогло