Справа № 640/11056/20
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого-судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., за участю секретаря - Рейтаровської О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року в справі за адміністративним позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (далі - ДП «Укрспирт», позивач) з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби (далі - Офіс ВПП ДПС, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.02.2020 №.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку за результатами якої встановлено порушення ДП «Укрспирт» вимог підпункту 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України (далі - ПК України) в частині неподання звіту про контрольовані операції з нерезидентами за 2018 рік.

Проте позивач уважає, що відповідач, зазначаючи про наявність у ДП «Укрспирт» обов`язку подавати звіт про контрольовані операції, дійшов помилкового висновку про контрольованість господарських операцій між ним та його контрагентами, при цьому не здійснивши перевірку таких операцій вимогам положень підпунктів 39.2.1.1, 39.2.1.4 пункту 39.2 статті 39 ПК України та виключенням з них.

Водночас висновки відповідача про контрольованість господарських операцій здійснені лише за зовнішніми ознаками правовідносин позивача з його контрагентами.

Однак, на переконання позивача, операції з контрагентами, які були предметом перевірки контролюючого органу не є контрольованими у розумінні статті 39 ПК України, а тому у ДП «Укрспирт» був відсутній обов`язок подавати звіт про контрольовані операції.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.02.2021 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

На думку апелянта суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення порушив норми матеріального та процесуального права і неповно з`ясував обставини, що призвело до неправильного вирішення справи.

Так, позивач зазначає, що операції з ALCO PLUS LP (Велика Британія) не можуть вважатися контрольованими, оскільки вказаний контрагент не відповідає критеріям підпункту «г» пункту 39.2.1.1 ПК України, оскільки ним сплачувався податок на прибуток (корпоративний податок).

Сплата ALCO PLUS LP корпоративного податку в звітному періоді підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме листом ALCO PLUS LP від 09.12.2019 №156 та листом Відділення збору корпоративного податку Королівської податкової та митної служби Великої Британії від 20.02.2020 №432 В 299982.

Ураховуючи зазначене, у позивача був відсутній обов`язок подавати звіт про контрольовані операції із зазначеним контрагентом за вказаний контролюючим органом період.

Також скаржник не погоджується з висновками суду першої інстанції про контрольованість операцій з контрагентом Ethyl Chemacals (Латвійська Республіка).

На переконання апелянта, не зважаючи на наявність Латвійської Республіки у переліку держав, які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 ПК України, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27.03.2018 №1045, основним критерієм віднесення господарської операції до контрольованої є здійснення операцій з контрагентом зареєстрованим у країні де відсоткова ставка податку на прибуток на 5 і більше відсоткових пунктів нижча ніж в України.

Саме такий критерій, зокрема і враховується Кабінетом Міністрів України під час визначення переліку держав (територій), операції з якими визнаються контрольованими.

Урахування розміру відсоткової ставки податку на прибуток у країні де зареєстрований контрагент, як основаного критерію для визначення операцій контрольовами, як уважає позивач, відповідає меті з якою запроваджено контроль за такими господарськими операціями, а саме відстеження податковим органами України можливого заниження резидентом бази оподаткування податком на прибуток.

Разом з тим, у період з 01.01.2018 по 31.12.2018 у Латвійській Республіці ставка податку на прибуток складала 20%, що є вищою у порівнянні з відсотковою ставкою податок на прибуток в Україні, яка складала 18%.

Таким чином, операції позивача з його контрагентом Ethyl Chemacals , який зареєстрований у Латвійській Республіці за вказаний період фактично не можна розцінювати як контрольовані.

Водночас суд першої інстанції зазначеного не врахував, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що Офісом великих платників податків ДПС проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ДП «Укрспирт» з питань неподання платником податків звіту про контрольовані операції за 2018, за наслідком якої складено акт від 15.01.2020 №61/28-10-05-04/37199618 (далі - акт перевірки).

У висновках акту перевірки вказано про порушення позивачем підпункту 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 ПК України в частині неподання платником податків звіту про контрольовані операції за 2018 рік по взаємовідносинам з нерезидентом ALCO PLUS LP (Велика Британія) та Ethyl Chemacals (Латвійська Республіка).

На підставі вказаних висновків, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.02.2020 №, яким до ДП «Укрспирт» застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 528600,00 грн.

Указане податкове повідомлення-рішення оскаржене позивачем в адміністративному порядку до Державної податкової служби України.

Рішенням Державної податкової служби України від 24.04.2020 №14516/6/99-00-08-05-05-06 скаргу позивача залишено без задоволення, а спірне рішення без змін.

Не погоджуючись з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.

За змістом підпункту 16.1.2, 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Засади визначення операцій контрольованими передбачені підпунктом 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України.

Так, за визначенням, наведеним у підпункті 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків, а саме:

а) господарські операції, що здійснюються з пов`язаними особами - нерезидентами, в тому числі у випадках, визначених підпунктом 39.2.1.5 цього підпункту;

б) зовнішньоекономічні господарські операції з продажу та/або придбання товарів та/або послуг через комісіонерів-нерезидентів;

в) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, зареєстрованими у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 цього підпункту, або які є резидентами цих держав;

г) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі з доходів, отриманих за межами держави реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави, в якій вони зареєстровані як юридичні особи. Перелік організаційно-правових форм таких нерезидентів в розрізі держав (територій) затверджується Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення змін до переліку організаційно-правових форм нерезидентів у розрізі держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до цього підпункту, вони набирають чинності з 1 січня звітного року, що настає за календарним роком, у якому внесено такі зміни;

ґ) господарські операції, що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні.

Якщо нерезидентом, організаційно-правова форма якого включена до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту "г" цього підпункту, у звітному році сплачувався податок на прибуток (корпоративний податок), господарські операції платника податків з ним за відсутності критеріїв, визначених підпунктами "а"-"в" цього підпункту, визнаються неконтрольованими.

За правилами підпункту 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 (крім операцій, що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні) і 39.2.1.5 цього підпункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови:

- річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 150 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік;

- обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

Господарські операції, що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні, визнаються контрольованими, якщо обсяг таких господарських операцій, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

За змістом підпунктів 39.4.1, 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 ПК України для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням звітним періодом є календарний рік.

Платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 жовтня року, що настає за звітним, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Відповідно до пункту 120.3 статті 120 ПК України неподання платником податків звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення або невключення до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу (штрафів) у розмірі:

- 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання звіту про контрольовані операції;

- 1 відсотка суми контрольованих операцій, незадекларованих у поданому звіті про контрольовані операції, але не більше 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі незадекларовані контрольовані операції;

- 3 відсотки суми контрольованих операцій, щодо яких не була подана документація, визначена підпунктами 39.4.6 та 39.4.8 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі контрольовані операції, здійснені у відповідному звітному році.

Сплата таких фінансових санкцій (штрафів) не звільняє платника податків від обов`язку подання звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення.

Неподання платником податків звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення після спливу 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафу (штрафів), передбаченого цим пунктом, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожен календарний день неподання звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення.

Із зазначених норм права вбачається, що платники податків, які здійснювали протягом відповідного звітного періоду господарські операції, які відповідно до підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України вважаються контрольованими, зобов`язані у встановлений законом строк подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. При цьому, неподання або несвоєчасне подання такого звіту чи не повне відображення інформації у ньому має наслідком притягнення такого платника податків до відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в розмірі, встановленому статтею 120 ПК України.

Як убачається з матеріалів справи підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення слугували висновки контролюючого органу про те, що господарські операції ДП «Укрспирт» із ALCO PLUS LP (Велика Британія) та Ethyl Chemacals (Латвійська Республіка) за період з 01.01.2018 по 06.03.2018 були контрольованими, внаслідок чого у позивача відповідно до статті 39 ПК України виник обов`язок подати звіт про такі операції.

З приводу господарських операцій позивача з ALCO PLUS LP (Велика Британія) відповідач у акті перевірки зазначив, що вони є контрольованими відповідно до підпункту г) підпункту 39.2.1.1 ПК України.

Аналіз положень підпункту г) підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України дає підстави для висновку, що контрольованими операціями, з урахуванням правил 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 цього ж Кодексу визнаються господарські операції, здійснені з нерезидентом, організаційно-правова форма якого включена до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України та який не сплачував у звітному періоді податок на прибуток (корпоративний податок) за умови що обсяг господарських операцій перевищує 10 мільйонів грн.

Як встановлено судом першої інстанції, що ALCO PLUS LP (Велика Британія) включене до переліку організаційно-правових форм нерезидентів, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок) на території Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, із організаційно-правовою формою - Partnership (Ordinary Partnership), Limited Partnership (LP), Limited Liability Partnership (LLP).

При цьому обсяг господарських операцій ДП «Укрспирт» із ALCO PLUS LP (Велика Британія) за період з 01.01.2018 по 06.03.2018 становить 11010416,96 грн.

Отже, господарські операції ДП «Укрспирт» із ALCO PLUS LP (Велика Британія) відповідають ознакам контрольованих операцій відповідно до підпункту г) підпункту 39.2.1.1 ПК України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності висновків контролюючого органу про наявність у позивача обов`язку подавати звіт про контрольовані операції по взаємовідносинам з ALCO PLUS LP (Велика Британія).

Водночас колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно відсутності у позивача обов`язку подавати звіт про контрольовані операції з цим контрагентом, у зв`язку з тим, що ALCO PLUS LP (Велика Британія) сплачувався податок на прибуток (корпоративний податок) за період з 01.01.2018 по 06.03.2018, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази в підтвердження цього.

Колегія суддів звертає увагу, що належними доказами сплати нерезидентом податку на прибуток (корпоративного податку) можуть вважатися документи, які містять інформацію про його (нерезидента) реєстрацію, як платника такого податку, підтверджують обрану ним ставку і фактичну його сплату. Такі документи повинні бути виданими компетентним органом іноземної держави, наприклад Міністерством фінансів чи податковим органом і належним чином легалізовані та перекладені згідно з вимогами чинного законодавства України.

Утім, надані позивачем у підтвердження сплати його контрагентом податку на прибуток (корпоративного податку) документи зазначеної інформації, необхідної для встановлення факту сплати цього податку у 2018 році не містять.

Так, листи ALCO PLUS LP від 09.12.2019 №156 та Відділення збору корпоративного податку Королівської податкової та митної служби Великої Британії від 20.02.2020 №432 В 299982, на які скаржник посилається в апеляційній скарзі, свідчать лише про реєстрацію ALCO PLUS LP, як платника податку на дохід компанії з 10.05.2017, проте не підтверджують сплату останнім корпоративного податку за звітний період.

З приводу доводів апеляційної скарги про безпідставність висновків суду першої інстанції про те, що господарські операції ДП «Укрспирт» Ethyl Chemacals (Латвійська Республіка) є контрольованими, колегія суддів зазначає наступне.

У своїй апеляційній скарзі позивач зазначає, що аналіз законодавства Латвійської Республіки свідчить про те, що ставка податку на прибуток у цій країні у період з 01.01.2018 по 06.03.2018 становила 20%, тобто перевищувала ставку податку на прибуток в Україні (18%), а тому враховуючи положення підпункту 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України віднесення господарських операцій з контрагентами зареєстрованими у Латвійській Республіці до контрольованих не відповідає критеріям і суперечить вимогам статті 39 ПК України.

Указане на думку, скаржника означає, що такі господарські операції не відносяться до контрольованих, а тому обов`язок подавати звіт щодо них відсутній.

У той же час, аналізуючи положення підпункту в) підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України, очевидним є те, що контрольованими операціями є господарські операції, здійснені з нерезидентом, зареєстрованим у державах, включених Кабінетом Міністрів України до переліку держав (територій) відповідно до підпункту 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України, обсяг яких перевищує 10 мільйонів грн за звітний період.

Отже, безумовною підставою для віднесення господарських операцій, обсяг яких за звітний період перевищує 10 мільйонів грн до контрольованих згідно з підпунктом в) вказаної статті є наявність держави у якій зареєстрований нерезидент у переліку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом першої інстанції обсяг господарських операцій ДП «Укрспирт» з Ethyl Chemacals (Латвійська Республіка) за період з 01.01.2018 по 06.03.2018 складає 13346789,70 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 №1045 «Про затвердження переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України, та визнання таким, що втратило чинність, розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №977» (далі - Постанова №1045) Латвійська Республіка включена до такого переліку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 №108 «Про внесення змін у додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2017 р. № 1045» внесено зміни у додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2017 року № 1045 «Про затвердження переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України, та визнання таким, що втратило чинність, розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 р. № 977» (Офіційний вісник України, 2018 р., № 3, ст. 129), виключивши позиції «Грузія», «Республіка Естонія», «Латвійська Республіка», «Республіка Мальта» і «Угорщина» (далі - Постанова №108). Указана постанова набрала чинності 07.03.2018.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у період з 01.01.2018 по 06.03.2018 Латвійська Республіка була включена до переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України, а тому господарські операції позивача з Ethyl Chemacals (Латвійська Республіка) відносяться до контрольованих.

При цьому, суд першої інстанції слушно зауважив, що правомірність віднесення Кабінетом Міністрів України Латвійської Республіки до вказаного переліку не є предметом розгляду цієї справи.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що господарські операції позивача з ALCO PLUS LP (Велика Британія) та Ethyl Chemacals (Латвійська Республіка) за період з 01.01.2018 по 06.03.2018 були контрольованими у розумінні положень статті 39 ПК України, а тому породжували у позивача обов`язок подати відповідний звіт про такі операції.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності винесення відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та, як наслідок відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Водночас апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом оцінки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення такого аргументу.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального закону.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та в силу частини 5 статті 328 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко