Справа № 460/338/21
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2021 року м. Рівне№ 460/338/21
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. Щербакова, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БУЛАТ - ЗАХІД" до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Булат-Захід» (далі ТОВ «Булат-Захід», позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - ГУ ДПС у Рівненській області, відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №2 від 15.12.2020 та №2 від 15.12.2020.

Мотивуючи вимоги позову позивач зазначав, що ним документально підтверджено факт правомірності формування податкового кредиту з ПДВ по господарських операціях з ТОВ «Глобал Сек`юріті» та ТОВ «Інекс Інвест» за серпень 2020 року. Вказує про реальне здійснення ним господарських операцій з придбання послуг, оскільки придбання таких послуг призвели до фактичного руху активів, послуги придбано з метою використання у господарській діяльності та позивач підтвердив факт отримання послуг від ТОВ «Глобал Сек`юріті» та ТОВ «Інекс Інвест» належними та допустимими доказами, що описані в акті перевірки, а також підтвердив рух активів за наслідками отримання таких послуг згідно банківських документів. Позивач зазначає, що податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова звітність контрагентів позивача щодо кількості працівників не може бути підставою для висновку про нереальність господарських операцій. Зазначає, що відповідач не проводив зустрічних звірок, а отже інформація зазначена у податковій звітності контрагентів позивача носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального закону. Вказує, що податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання не спростовує реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами, оскільки відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

На підставі наведеного, позивач просив позов задовольнити повністю.

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена ним у відзиві на позовну заяву, відповідно до змісту якого він заперечує проти їхнього задоволення. На обґрунтування своїх заперечень зазначав, що в охопленому перевіркою звітному періоді платник податків оформляв взаємовідносини з ризиковими контрагентами, відображення яких у бухгалтерському і податковому обліку вплинуло на визначення у Декларації від`ємного значення з ПДВ, а саме з: TOB «Глобал Сек`юріті» та ТОВ «Інекс Інвест». Перевіркою достовірності і правильності визначення та врахування при розрахунку показника рядка 21 податкової Декларації ТОВ «Булат-Захід» за серпень 2020 року «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1+ рядок 20.3 декларації) неправильно визначено податковий кредит на 697 166 грн. Зазначає, що це призвело до завищення від`ємного значення податкової декларації з ПДВ за серпень 2020 року, яке зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, в розмірі 330 659 грн; заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету в розмірі 366 507 грн. Вказує, що згідно представлених в ході перевірки первинних документів та інформаційних ресурсів ДПС України встановлено, що ТОВ «Булат-Захід» здійснювало документальне оформлення операцій придбання охоронних послуг у ТОВ «Глобал Сек`юріті» та ТОВ «Інекс Інвест». Таким чином, згідно акта перевірки, не встановлено джерела походження охоронних послуг та не підтверджено легальність руху послуг в «ланцюгу» постачання від постачальників до ТОВ «Булат-Захід». У ході аналізу податкової звітності «Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за липень 2020 року встановлено, що у ТОВ «Глобал Сек`юріті» перебувало у трудових відносинах всього 10 найманих осіб, а у ТОВ «Інекс Інвест» - 9 найманих осіб, що є недостатнім для виконання послуг з охорони. Зазначає, що по контрагенту ТОВ «Глобал Сек`юріті» 22.09.2020 прийнято рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку за ознакою «підприємство задіяне у проведенні ризикових операцій», а придбання аналогічних послуг у субпідрядників реального сектору економіки у ТОВ «Глобал Сек`юріті» не підтверджується. З приводу правовідносин з позивача з ТОВ «Інекс Інвест» зазначає, що придбання аналогічних послуг у субпідрядників реального сектору економіки ТОВ «Інеск Інвест» не підтверджується, оскільки відсутнє придбання послуг охорони у субпідрядників. На думку відповідача за реквізитами вищевказаних суб`єктів господарювання оформлено первинні бухгалтерські документи з метою введення в законний товарообіг послуг охорони невідомого джерела походження та, як наслідок, формування податкового кредиту для ТОВ «Булат-Захід», що свідчить про відсутність реального вчинення господарських операцій з отримання спірних послуг від названих постачальників.

Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

У період з 09.11.2020 року по 17.11.2020 року працівниками Головного управління ДПС у Рівненській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Булат-Захід» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2020 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 16.09.2020 року №34723102 від`ємного значення з податку на додану вартість.

За результатами такої перевірки було складено акт №3099/17-00-07-02/39096753 від 24.11.2020 року, згідно висновків якого, перевіркою встановлені порушення:

1) пп. «а» п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 201.10 ст. 201, п. 200.1 та п. 200.4 ст. 200 розділу III Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), внаслідок неправомірного визначення податкового кредиту у податковій звітності за серпень 2020 року на суму ПДВ 697 166 грн., що призвело до:

- завищення суми від`ємного значення податкової декларації з ПДВ за серпень 2020 року, яке зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, в розмірі 366 507 грн.

- заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету в розмірі 330 659 грн.

На підставі таких висновків акта перевірки ГУ ДПС у Рівненській області прийнято:

Податкове повідомлення-рішення №2 від 15.12.2020, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 458 134,00 грн, з яких 366 507,00 грн. за податковими зобов`язаннями та 91 627,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Податкове повідомлення-рішення №21 від 15.12.2020, яким зменшено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, в розмірі 330 659,00 грн.

У акті № 3099/17-00-07-02/39096753 від 24.11.2020 встановлено, що в охопленому перевіркою звітному періоді позивач оформляв взаємовідносини з ризиковими контрагентами, відображення яких у бухгалтерському і податковому обліку вплинуло на визначення у Декларації за серпень 2020 року від`ємного значення з ПДВ.

Перевіркою достовірності і правильності визначення та врахування при розрахунку показника рядка 19 Декларації суми податкового кредиту (рядок 17 (колонка Б) Декларації) встановлено завищення податкового кредиту з податку на додану вартість на 697 166,00 грн., що вплинуло на формування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду у сумі 330 659 грн, а саме:

Згідно представлених в ході перевірки первинних документів та інформаційних ресурсів ДПС України встановлено, що ТОВ «Булат-Захід» здійснювало документальне оформлення операцій придбання послуг охорони у ТОВ «Глобал Сек`юріті» (код 42448508) та ТОВ «Інекс Інвест» код (42236567).

Згідно акта перевірки, не підтверджено джерело походження реального постачальника послуг охорони, придбання яких задокументовано актами наданих послуг, виписаними за реквізитами ТОВ «Глобал Сер`юріті» та ТОВ «Інекс Інвест» та не підтверджено рух послуг в «ланцюгу» постачання від реального сектору економіки до ТОВ «Глобал Сер`юріті» та ТОВ «Інекс Інвест» та в подальшому до ТОВ «Булат-Захід». За реквізитами вищевказаних суб`єктів господарювання оформлено первинні бухгалтерські документи з метою введення в законний товарообіг послуг охорони невідомого джерела походження та, як наслідок, формування податкового кредиту для ТОВ «Булат-Захід».

Суд не погоджується із такими висновками відповідача, оскільки згідно з абз. 1 та абз. 2 п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням має дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Визначення поняття господарської операції також наведене у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», згідно положень якої господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частини 1 та частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Водночас правовідносини, пов`язані з нарахуванням зобов`язань позивача з податку на додану вартість, віднесення сум податку до податкового кредиту, регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010, з відповідними змінами та доповненнями (надалі Податковий кодекс України, або ПК України).

Як встановлено у підпункті 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22, пунктом 185.1 статті 185 та пунктом 186.1 статті 186 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України; поставка товарів (робіт, послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість; платник податків зобов`язаний надати покупцю податкову накладну, яка є підставою для віднесення вказаної в ній суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України вважається дата здійснення першої з подій: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу ( підпункт 198.6 пункту 198 статті 198 Податкового кодексу України). У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Виходячи із приписів Податкового кодексу України, податкова накладна є документом, який підтверджує фактичну сплату покупцем податку на додану вартість у ціні товару, та надає право на формування податкового кредиту платника податків-покупця. І лише придбання товарів (послуг, робіт), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності платника податку, відсутність податкової накладної та складання податкової накладної особою, що не зареєстрована як платник податку на додану вартість, позбавляють платника податку права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум податків у звітному періоді у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг).

Із системного аналізу наведених правових норм вбачається, що платник податку має право на включення до податкового кредиту сум податку, сплачених ним за наслідками господарських операцій, дійсність та достовірність яких має підтверджуватися внесеними до Єдиного реєстру податкових накладних, або іншими документами, встановленими ПК України, що посвідчують право на віднесення сум податку до податкового кредиту. Отже, господарська операція, що впливає на формування ПДВ кредиту, має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків, та підтверджуватися належним чином оформленими первинними документами.

Досліджуючи обставини здійснення спірних господарських операцій між ТОВ «Булат-Захід» та контрагентами ТОВ «Глобал Сек`юріті», ТОВ «Інекс Інвест», на підставі яких позивачем були сформовані дані податкового обліку перевіреного періоду, суд зазначає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі та зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Глобал Сек`юріті», сторони діяли на підставі договору субпідряду на надання охоронних послуг № 02/07-ОХ від 02.07.2020 року, відповідно до умов якого Виконавець (ТОВ «Глобал Сек`юріті») зобов`язувався на свій ризик, своїми силами, а також необхідними засобами надати послуги з охорони за об`єктами Замовника (ТОВ «Булат-Захід). ТОВ «Глобал Сек`юріті» було надано охоронні послуги, факт отримання яких підтверджується наданими до перевірки та матеріалів справи актом наданих послуг №47 від 31.07.2020 з розшифровкою послуг з охорони на об`єктах ГПУ «Шебелинкагазвидобування» АТ «Укргазвидобування», а віднесення до податкового кредиту суми ПДВ - податковою накладною №47 від 31.07.2020. Оплата позивачем отриманих послуг підтверджується платіжним дорученням від 10.09.2020 № 221 на суму 260 000 грн. карткою рахунку 631 по контрагенту ТОВ «Глобал Сер`юріті».

Також, ТОВ «Булат-Захід» підтвердило факт отримання послуг охорони від ТОВ «Інекс Інвест» наданими до перевірки та матеріалів справи належними та допустимими доказами. Відповідно до договору субпідряду на надання охоронних послуг №02/08-ОХ від 01.08.2020, Виконавець (ТОВ «Інекс Інвест») зобов`язувався на свій ризик, своїми силами, а також необхідними засобами надати послуги з охорони за об`єктами Замовника (ТОВ «Булат-Захід). Виконання умов цього договору підтверджується актами наданих послуг № 24 від 31.08.2020 з розшифровкою послуг на об`єктах ГПУ «Шебелинкагазвидобування» АТ «Укргазвидобування», № 25 від 31.08.2020, з розшифровкою послуг на об`єктах ГПУ «Шебелинкагазвидобування» АТ «Укргазвидобування», № 26 від 31.08.2020, з розшифровкою послуг на об`єктах ГПУ «Шебелинкагазвидобування» АТ «Укргазвидобування», а віднесення до податкового кредиту суми ПДВ - податковими накладними № 24 від 31.08.2020, № 25 від 31.08.2020, № 26 від 31.08.2020. Оплата позивачем отриманих послуг підтверджується платіжними дорученнями № 226 від 21.09.2020 на суму 819 140,00 грн., № 227 від 21.09.2020 на суму 1 075 860,00 грн., № 228 від 21.09.2020 на суму 196 500,00 грн.; карткою рахунку 631 по контрагенту ТОВ «Інекс Інвест».

Видані контрагентами ТОВ «Глобал Сек`юріті» та ТОВ «Інекс Інвест» податкові накладні були зареєстровані в реєстрі податкових накладних, що вбачається з податкових накладних та Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів за серпень 2020 року.

Отже, з наданих позивачем первинних документів вбачається реальне здійснення господарських операцій між позивачем та означеними контрагентами, а також формування податкового кредиту з податку на додану вартість за серпень 2020 року на підставі зареєстрованих податкових накладних.

Крім того, позивач ТОВ «Булат-Захід» здійснює ліцензійний вид діяльності - діяльність приватних охоронних служб, що підтверджується ліцензією АЕ № 642332. Зокрема впродовж періоду, за який була проведена перевірка, надавав охоронні послуги контрагенту ТОВ «Охоронна компанія «Харланд», що вбачається із договору субпідряду № 02/12-2019 від 27.12.2019.

На підтвердження відповідності операцій по постачанню охоронних послуг від ТОВ «Глобал Сек`юріті» та «Інекс Інвест» господарській меті, позивач надав акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № ОУ-0000008 від 31.07.2020, № ОУ-0000009 від 01.09.2020 оформлених між позивачем ТОВ «Булат-Захід» та ТОВ «Охоронна компанія «Харланд», карткою рахунку 361 по контрагенту ТОВ «ОК «Харланд». З поданих доказів вбачається реалізація отриманих від ТОВ «Глобал Сер`юріті та ТОВ «Інекс Інвест» послуг для ТОВ «Охоронна компанія «Харланд» та декларування позивачем податкових зобов`язань по господарських операціях пов`язаних з охоронною діяльністю. Отже, отримання таких послуг відповідало господарській меті - отриманню прибутку, підтвердженням чого слугують банківські виписки по контрагенту ТОВ «ОК «Харланд» з яких вбачається отримання позивачем коштів по наданню послуг охорони.

З огляду на викладене, суд вважає, що первинні документи, надані позивачем на підтвердження здійснення господарських операцій із ТОВ «Глобал Сер`юріті» та ТОВ «Інекс Інвест», враховуючи співвідношення вчинених господарських операцій з основним видом діяльності позивача та у сукупності з встановленими господарськими операціями, підтверджують фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування показників Декларації з податку на додану вартість за серпень 2020 року та вказують на реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку ТОВ «Булат-Захід».

Надаючи оцінку доводам відповідача про відсутність у контрагентів позивача достатньої кількості трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання обумовлених договорами послуг, суд зауважує, що такі обставини не виключать можливість реального виконання ними господарських операцій та не свідчать про отримання необґрунтованої вигоди позивачем.

З наданої відповідачем інформація щодо кількості застрахованих осіб у контрагентів позивача, відповідність критеріям ризиковості, формування податкового кредиту контрагентів за рахунок відмінних від охоронних послуг, не спростовує реальності господарських операцій між ТОВ «Булат-Захід» та ТОВ «Глобал Сек`юріті», ТОВ «Інекс Інвест». Зустрічних звірок податкового органу із ТОВ «Глобал Сер`юріті і ТОВ «Інекс Інвест» не проведено, а інформацію щодо них взято із інформаційних баз податкового органу, а не з аналізу первинних документів цих контрагентів.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 12.11.2019 року по справі за №802/31/17-а, будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення зустрічних звірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Посилання контролюючого органу на наявність актів про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними оскільки, під час складення актів про неможливість проведення звірок будь-які первинні документи платника податків не використовувались та не аналізувались, а отже оформлення вказаних актів з відображенням в них окремих відомостей, не відповідають критерію юридичної значимості, а отже не є належними доказами в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.

Крім того, норми податкового законодавства не ставлять у залежність право платника на формування витрат від дотримання податкової дисципліни його контрагентом постачальником товару (послуг). Порушення постачальником товару (послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для позбавлення іншого платника покупця товару (послуг) права на формування витрат, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.

Європейський суд з прав людини, розглянувши справу «Інтерсплав проти України», вказав на те, що коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування податку на додану вартість, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування податку на додану вартість за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Таким чином, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування витрат, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, та податкового кредиту можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

Також, норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності).

Саме собою невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не можуть бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків (постанова Верховного Суду від 05.11.2019 року по справі за №804/1571/15).

Суд також враховує, що доказів наявності кримінальних проваджень стосовно фіктивності ТОВ «Глобал Сер`юріті» і ТОВ «Інекс Інвест» контролюючим органом суду не надано, в акті перевірки також відсутня про це інформація. В акті перевірки не наведено даних про наявність судових рішень про визнання нереальними спірних господарських операцій між ТОВ «Булат-Захід» та ТОВ «Глобал Сер`юріті» і ТОВ «Інекс Інвест».

З огляду на все вищевказане, суд вважає, що в діях позивача, як платника податку, не вбачається порушень діючого законодавства, а господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, доцільності та діловій меті здійснення господарської діяльності, що підтверджується наявністю належним чином оформлених та досліджених судом документів.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Vдstberga Taxi Aktiebolag and Vulic проти Швеції» Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Слід зазначити, що підставою для донарахування платнику податку грошових зобов`язань може слугувати лише встановлення факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (покупцями) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов`язань. Однак, акт перевірки посилань на такі докази не містить.

Суд зазначає, що контрагенти позивача на момент здійснення господарських операцій та реєстрації податкових накладних належним чином зареєстровані у ЄДР та зареєстровані платниками ПДВ, установчі документи зазначених контрагентів на момент здійснення господарських операцій з позивачем не були визнані недійсними, доказів протилежного відповідачем не надано.

У свою чергу, податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання не спростовує реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом, оскільки відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі №813/1497/17.

Верховний Суд визнає, що не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.04.2019 року у справі №826/6245/18.

У постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №813/4931/13-а, від 06.02.2018 у справі №802/4940/14 викладену правову позицію, згідно з якою податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентом податкової дисципліни та правильності ведення ним податкового або бухгалтерського обліку.

Відповідач не надів у акті перевірки жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускали його контрагенти, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даними підприємствами було одержання позивачем податкової вигоди.

Також, контролюючим органом не взято до уваги тієї обставини, що при укладенні договорів з контрагентами у позивача була наявна ділова мета, оскільки послуги, придбані в цих контрагентів, використані позивачем у власній господарській діяльності, що підтверджено належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами і які спричинили реальні зміни майнового стану позивача.

Відтак, відповідач не спростував законність дій платника податків (позивача), а лише зазначив про нереальність господарських операцій позивача з контрагентами, тобто, фактично, податковим органом заміщено обов`язок спростування презумпції законності дій та рішень платника податків на обов`язок доводити податковому органу правомірність відображення в податковому обліку певних операцій. При цьому, зазначені в акті перевірки обставини стосуються лише господарської діяльності контрагентів позивача і жодним чином не доводять недобросовісності позивача та відсутності реальності господарських операцій.

Тому можливі порушення контрагентами позивача вимог податкового законодавства щодо відображення господарських операцій в податковому обліку та сплати податків спричиняє негативні наслідки саме для них, а не для позивача.

Верховний Суд у постанові від 19.02.2019 року у справі №811/217/17 вказав, що податковий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків.

Відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання ним незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу (постанова Верховного Суду від 09.03.2019 року у справі №810/302/15).

Крім того, діючий Податковий кодекс України не ставить в залежність право віднесення сплачених сум податку на додану вартість до податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Формування податкового кредиту є правом окремо взятого платника податків і не залежить від розрахунків з бюджетом інших осіб, їх звітності та податкової дисципліни. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету або встановлено порушення податкового законодавства з боку контрагента, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Також ТОВ «Булат-Захід» не може нести відповідальність за дії контрагентів, які на думку податкового органу є «сумнівними» чи «фіктивними» суб`єктами господарювання.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Булвес АД проти Болгарії» (заява за № 3991/03) від 22.01.2009 року зазначив, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов`язаним зі сплатою податку на додану вартість, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної податком на додану вартість поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Фактичний рух активів та зміни у власному капіталі платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Крім того, ТОВ «Булат-Захід» підтверджено, а перевіряючим в акті перевірки не спростовано факт використання ТОВ «Булат-Захід» придбаних охоронних послуг у власній господарській діяльності. Не спростовано також і господарський сенс відповідних операцій.

Таким чином, висновки про нереальність господарських операцій ТОВ «Булат-Захід» є такими, що базуються виключно на припущеннях, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами і фактично повністю спростовуються первинними документами.

Поряд з цим, актом перевірки не встановлено жодних фактів, які б свідчили про те, що діяльність ТОВ «Булат-Захід» спрямована на здійснення операцій, пов`язаних з податковою вигодою, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов`язань, зокрема й у випадках, коли такі операції здійснюються через посередників.

З огляду на все вищевказане, в діях ТОВ «Булат-Захід», як платника податку, не вбачається порушень діючого законодавства, а господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, доцільності та діловій меті здійснення господарської діяльності, що підтверджується наявністю належним чином оформлених та досліджених під час перевірки документів.

Зважаючи на викладене ,суд уважає неправомірним визначення позивачу суми завищення від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Отже, податкові повідомлення-рішення №2 від 15.12.2020, №2 від 15.12.2020 не відповідають критеріям правомірності, встановленим в статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а також порушує права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом визнання протиправними та скасування спірних рішень відповідача в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами ч.1 ст. 139 КАС України згідно з якими, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БУЛАТ - ЗАХІД" (вул.Г.Мазепи, буд.4а/6а оф.302,м.Рівне,33028, ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,33023, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №2 від 15.12.2020, №2 від 15.12.2020.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БУЛАТ - ЗАХІД" (вул.Г.Мазепи, буд.4а/6а оф.302,м.Рівне,33028, ідентифікаційний код 39096753) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,33023, ) судовий збір у розмірі 9142,02 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 26.05.2021.

Суддя В.В. Щербаков