Справа № 487/939/21
Суддя: Сухаревич З. М.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/939/21
Провадження № 2-а/487/41/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва, у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Сердюк В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Миколаївській області, Головного управління у Миколаївській області Державної казначейської служби України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та повернення суми сплаченого штрафу,

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Миколаївській області, Головного управління у Миколаївській області Державної казначейської служби України, в якому просить: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 № 575388 від 04.02.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 8500 грн., а справу закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; зобов`язати Головне управління у Миколаївській області Державної казначейської служби України повернути позивачу сплачену на виконання постанови грошову суму у розмірі 8500 грн.
В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що він не є суб`єктом вказаного правопорушення, оскільки не ввозив автомобіль на митну територію України; протокол складено не було, позивачу не було роз`яснено його права та можливість скористатись юридичною допомогою. Постанову було винесено без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Інспектором УПП було вручено ОСОБА_1 вже повністю заповнену постанову. Свідків винесення постанови залучено не було, фото/відеофіксація складання винесеної Постанови не велася. Жодної вимоги ст. 251 КУпАП стосовно обов`язку доказування вини особи, котра притягається до відповідальності, покладеної на осіб, уповноважених на складання протоколів, виконано не було. Щодо ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху, у той час як порушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП за своєю суттю не є правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху. Вважає, що дії інспектора по складанню відносно ОСОБА_1 постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є необгрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству України.
16 лютого 2021 року зазначена позовна заява залишена без руху.
18 березня 2021 року на виконання вимог ухвали позивачем подано заяву про долучення квитанції про сплату судового збору.
01 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
05 травня 2021 року до суду надійшов відзив Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області (далі ДКСУ), відповідно до якого представник ДКСУ заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що посилання позивача на те, що він не є належним суб`єктом, стосовно якого може бути накладено адміністративне стягнення, не відповідає дійсності. Щодо повернення сплаченого штрафу, то у випадку скасування постанови, повернення коштів повинно здійснюватись на підставі Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, та перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787. Відповідно до цього Порядку, орган, що контролює справляння надходжень бюджету складає та надає подання безпосередньо Позивачу, який в свою чергу, після отримання останнього, звертається з особистою заявою про повернення коштів до органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету. Також представник вважає, що Головне управління не є належним відповідачем, оскільки ніякі права позивача органом Казначейства не порушено. Додатково повідомляє, що УПП в Миколаївській області не юридична особа, а є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції.
06 травня 2021 року до суду надійшов відзив представника УПП в Миколаївській області, відповідно до якого відповідач вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відзив мотивований тим, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП, йому було роз`яснено права, вчинення вказаного правопорушення під час винесення постанови він не оспорював. Факт правопорушення підтверджується постановою, відеозаписом, а також матеріалами, наданими слідчим. Протокол не повинен складатись відповідно до вимог ч. 2 ст. 258 КУпАП, ч. 5 ст. 258 КУпАП. Окрім цього, під час складення постанови позивач не оскаржував вчинене ним правопорушення та стягнення. Поліцейський врахував всі обставини, необхідні для розгляду справи, та абсолютно правомірно виніс постанову та наклав стягнення.
Дослідивши матеріали та надані докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що згідно постанови від 04.02.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДПО18 № 575388, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz C220CDI номерний знак НОМЕР_1 , 09.01.2021 року 18 год. 10 хв. в Миколаївській області на а/д Т-15-01 в районі повороту до військової частини водій ОСОБА_1 керував т.з. Mercedes-Benz C220CDI р/н MSP FM15, який згідно відповіді Чорноморської митниці Держмитслужби України № 24-2021 від 22.01.2021 було ввезено на митну територію України в зоні діяльності Волинської митниці Держмитслужби 28.08.2018 в митному режимі «транзит» (строком на десять діб), чим порушено строки його тимчасового ввезення та гр. ОСОБА_1 не ввозив а/м Mercedes-Benz C220CDI р/н MSP FM15 на митну територію України, тому не мав права ним керувати, чим порушено розділ 29 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною восьмою статті 121 КУпАП.
Оскаржуючи вказану постанову, позивач посилається на те, що не є суб`єктом вказаного правопорушення, оскільки не ввозив автомобіль на митну територію; порушення, передбачене ч.8 ст.121 КУпАП не є правопорушенням в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також те, що винесено постанову без його участі та свідків.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Положеннями частини 1 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України "Про дорожній рух" №3353-XII.
Статтею 1 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.
Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані:
- знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху;
- створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам;
- виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух;
- не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом;
- у випадках, визначених Законом України "Про екстрену медичну допомогу", надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.
Відповідно до положень статті 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.
Положеннями частини 8 статті 121 КУпАП регламентовано, що керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Системний аналіз вищезазначених положень дозволяє дійти висновку, що порушення вказаної заборони, посягає на безпеку дорожнього руху, отже адміністративне правопорушення передбачене частиною 8 статті 121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. А виходячи з диспозиції вказаної статті, суб`єктом правопорушення може бути лише водій транспортного засобу.
Таким чином, посилання позивача на те, що він не є суб`єктом вказаного правопорушення, є помилковими.
Далі, відповідно до статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Статтею 23 Закону України "Про Національну поліцію" регламентовано, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
До основних повноважень поліції входить, зокрема, регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Статтею 222 КУпАП зазначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (ст. 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина 1 статті 44, стаття 89, частина 2 статті 106-1, частини 1-4 і 6 статті 109, стаття 110, частина 3 статті 114, частина 1 статті 115, стаття 116-2, частина 2 статті 117, частини 1-2 статті 119, частини 1, 2, 3, 5, 6, 8, 10 і 11 статті 121, статті 121-1, 121-2, частини 1, 2, 3, 4 і 6 статті 122, частина 1 статті 123, 124-1, 125, частини 1, 2 і 4 статті 126, частини 1, 2 і 3 статті 127, статті 128-129, частина 1 статті 132-1, частини 1, 2 та 5 статті 133, частини 3, 6, 8, 9, 10 і 11 статті 133-1, частина 2 статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини 1, 2 і 3 статті 140, статті 148, 151, частини 6, 7 і 8 статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини 1-2 статті 178, статті 180, 181-1, частина 1 статті 182, статті 183, 192, 194, 195). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до 2 статті 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.
Разом з цим, за приписами частин 2 та 3 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).
Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
Відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Оскільки адміністративне правопорушення передбачене ч.8 ст.121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд вважає необґрунтованим посилання позивача на обов`язкове складання протоколу про таке адміністративне правопорушення.
Крім того, обов`язковою умовою для застосування ч.5 ст.258 КУпАП щодо констатації наявності в уповноваженої посадової особи обов`язку скласти протокол про адміністративне правопорушення є те, що особа оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення.
Однак, згідно наявного у матеріалах даної справи відеозапису, наданого відповідачем, чітко простежується наступне: позивачеві роз`яснено зміст вчиненого ним порушення та його права; позивач не заперечив факт допущення порушення, передбаченого ч.8 ст.121 КУпАП, під час його виявлення фіксації відповідачем.
Отже, на час розгляду справи позивач не заперечував факт допущення порушення, передбаченого ч.8 ст.121 КУпАП, а відтак у відповідача не виникло обов`язку скласти протокол про адміністративне правопорушення навіть за умови тлумачення положень статей 222 та 258 КУпАП на якому наполягає позивач.
З урахуванням викладеного, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що не складання відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення (під час виявлення правопорушення) є порушенням відповідачем порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.8 ст.121 КУпАП.
Доводи позивача щодо відсутності свідків винесення постанови суд не приймає, оскільки присутність свідків під час складення постанови не передбачена КУпАП.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Судом досліджено наявний у матеріалах справи відеозапис та зазначає, що відеозапис об`єктивно підтверджує обізнаність позивача із змістом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.8 ст.121 КУпАП, а також відсутність у позивача заперечень щодо факту вчинення такого порушення.
Також відповідачем надані докази, які підтверджують вчинення позивачем вказаного правопорушення, а саме: протокол огляду місця ДТП від 08.01.2021, пояснення ОСОБА_1 , відповідь Чорноморської митниці Держмитслужби від 22.01.2021 № 24-2021.
З огляду на зазначене, та враховуючи, що оскаржувана ОСОБА_1 постанова відповідає передбаченим статтею 283 КУпАП вимогам, відповідачем доведено правомірність прийнятого ним рішення, суд приходить до висновку що відсутні підстави для її скасування. Таким чином, доводи позивача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Таким чином, оцінюючі надані сторонами докази в сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача правильно встановив наявність в діях останнього складу правопорушення, передбаченого ч.8 ст. 121 КУпАП, а винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності повністю відповідає нормам КУпАП.
Враховуючи, що відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови, вимога позивача зобов`язати Головне управління у Миколаївській області Державної казначейської служби України повернути позивачу ОСОБА_1 сплачений ним штраф, так само не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від вимоги про скасування постанови. Керуючись ст.2, 5-15, 73-77, 90, 242-246, 286, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Миколаївській області, Головного управління у Миколаївській області Державної казначейської служби України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та повернення суми сплаченого штрафу відмовити.
Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Відповідач: Управління патрульної поліції в Миколаївській області, місцезнаходження: 54056, м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-Б/1.
Головне управління у Миколаївській області Державної казначейської служби України, місцезнаходження: м. Миколаїв, пр. Центральний, 141 В.

Повне рішення суду складено 11 травня 2021 року.

Суддя: З.М. Сухаревич