Справа № 540/51/21
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/51/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хом`якової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Херсонського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення від 01.12.2020 про відмову особі у виїзді на тимчасово окуповану територію,

встановив:

Позивачка ( ОСОБА_1 ) звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просить визнання протиправним та скасування рішення від 01.12.2020 про відмову особі у ви`їзді на тимчасово окуповану територію, а саме: - визнати протиправним та скасувати рішення начальника відділення зв`язку - начальника зв`язку відділу прикордонної служби "Чонгар" І категорії (Тип Б) лейтенанта Удода Микити Даниловича від 01.12.2020 про відмову особі у в`їзді на тимчасово окуповану територію України або виїзді з неї, яким відмовлено ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у виїзді на тимчасово окуповану територію України АР Крим.

В обґрунтування позовних вимог позивачкою зазначено, що ОСОБА_1 є громадянкою України, яка з 29.12.2006 проживає в м. Севастополі, де одружилася, зареєстрована та проживає з сім`єю. Вказує, що у місті Луцьку Волинської області проживає її мама та донька з сім`єю, а тому періодично приїжджає в місто Луцьк Волинської області. Неодноразово за останні роки, вже в період окупації АР Криму, приїздила в Україну. Під час перетину кордону не було ніколи жодних складнощів. Проте, 01.12.2020 коли позивач через КПВВ "Чонгар" поверталась додому в м. Севастополь, стосовно неї уповноваженою службовою особою підрозділу державного кордону було прийнято рішення про відмову їй у виїзді на тимчасово окуповану територію України АР Крим. За змістом оскаржуваного рішення, підставою для його винесення зазначений абз. 38/2 "Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року № 367 (з внесеними змінами ПКМУ № 722 від 16.09.2015 року). Вказане рішення вважає незаконним, протиправним, оскільки рішення не містить ані обставин, а ні підстав його винесення, а тому звернулася до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 11.01.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

На виконання ухвали про відкриття провадження, відповідачем 26.01.2021 подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог. Так відповідач вказав, що 01.12.2020 , відповідно до пункту 38 «Порядку виїзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року №367, начальником відділення зв`язку - начальником зв`язку відділу прикордонної служби «Чонгар» І категорії (тип Б) Херсонського прикордонного загону лейтенантом ОСОБА_2 , як уповноваженою службовою особою підрозділу органу охорони державного кордону, прийнято обґрунтоване та вмотивоване рішення про відмову у в`їзді на тимчасово окуповану територію України або виїзді з неї, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , яким останній відмовлено у в`їзді на тимчасово окуповану територію України.

Відповідач зазначає, що за базами даних, наявних в Державній прикордонній службі України, ОСОБА_1 , 01.12.2020 року о 12 год. 12 хв. прибула в КПВВ «Чонгар» з метою подальшого виїзду з території України на тимчасово окуповану територію України АР Крим. За результатами здійснення паспортного контролю відносно останньої відбулося спрацювання відомчої бази даних «Гарт 1/П» (п. 1.2. - наявність доручень уповноважених державних органів індекс «Н» (непропуск) - доручення щодо заборони виїзду з України осіб, яких за рішенням слідчого судді, суду тимчасово обмежено в праві виїзду з України, у тому числі тих, до яких застосовано запобіжний захід, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, за умови якого передбачено таке обмеження ), а саме у вищевказані базі даних наявні відомості про те, що відносно ОСОБА_1 була винесена ухвала Ленінського районного суду міста Севастополя від 06.07.2011 за цивільною справою № 6-260-11, датою постановлення на котроль-в`їзду-виїзду є 01.12.2011 (доручення діє до 01.01.2099). З урахуванням цих обставин, відповідач зазначає, що у відповідності до вимог пункту 34 постанови Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 року № 367 «Про порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї» під час здійснення процедури прикордонного контролю у контрольних пунктах уповноважені службові особи підрозділу охорони державного кордону використовують бази даних Держприкордонслужби, інші передбачені законом бази даних та виконують рішення судів, доручення уповноважених державних органів, що надаються Держприкордонслужбі відповідно до Порядку надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2013 р. №280. Окрім цього, відповідач звертає увагу, що 21.12.2019 розпорядженням АДПСУ №Т/232-11289 «Щодо скасування вихідної телеграми» та розпорядженням начальника Херсонського прикордонного загону від 21.12.2019 №1723-11241 «Щодо скасування вихідної телеграми» на виконання підпункту 2 пункту 38 «Порядку виїзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року №367, визначено наступне: у разі спрацювання ПТК «Гарт-1/П» за індексом «Н» відносно громадян України - жителів АР Крим, які прямують з материкової частини України та яким за рішенням місцевих судів автономії та м. Севастополь заборонено виїзд з України, до АРК не пропускати». Також, відповідач наголошує на тому, що ОСОБА_1 взагалі не вказала, чому саме вважає дії посадових осіб Херсонського прикордонного загону протиправними та в чому полягає незаконність прийнятого рішення, невизначені також і підстави для скасування рішення про відмову у в`їзді, а отже така позовна заява є необгрунтованою та невмотивованою, а подібні позовні вимоги не ґрунтуються на Законі.

Ухвалою суду від 16.03.2021 витребувані у відповідача додаткові докази, подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального провадження, призначено підготовче засідання на 09.04.2021, строк підготовчого провадження продовжується на 30 днів.

01.04.2021 відповідач надав суду додаткові докази.

Ухвалою суду від 09.04.2021 закрито підготовче провадження, а подальший розгляд справи вирішено здійснювати в письмовому провадженні.

Дослідивши наявні матеріали справи, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що, 01.12.2020 ОСОБА_1 поверталась додому в м. Севастополь через КПВВ "Чонгар", проте стосовно неї уповноваженою службовою особою підрозділу державного кордону було прийнято рішення про відмову їй у виїзді на тимчасово окуповану територію України АР Крим. Відмова у в`їзді на тимчасово окуповану територію України грунтувалася на тому, що, зокрема, відповідно до баз даних, наявних в Державній прикордонній службі України, ОСОБА_1 01.12.2020 року о 12 год. 12 хв. прибула в КПВВ «Чонгар» з метою подальшого виїзду з території України на тимчасово окуповану територію України АР Крим, але за результатами здійснення паспортного контролю відносно останньої відбулося спрацювання відомчої бази даних «Гарт 1/П» (п. 1.2. - наявність доручень уповноважених державних органів індекс «Н» (непропуск) - доручення щодо заборони виїзду з України осіб, яких за рішенням слідчого судді, суду тимчасово обмежено в праві виїзду з України, у тому числі тих, до яких застосовано запобіжний захід, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, за умови якого передбачено таке обмеження ), а саме у вищевказані базі даних наявні відомості про те, що відносно ОСОБА_1 була винесена ухвала Ленінського районного суду міста Севастополя від 06.07.2011 за цивільною справою № 6-260-11, датою постановлення на контроль-в`їзду-виїзду є 01.12.2011.

Позивачка вважає, що дії відповідача з приводу відмови у в`їзді на тимчасово окуповану територію України є протиправними, у зв`язку з чим і звернулася до суду з даним позовом.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 17 Конституції України, забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України, визначається, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В частинах 1 та 2 статті 2 Закону України "Про прикордонний контроль" від 05.11.2009 року, визначено, що являє собою процедура прикордонного контролю та з якою метою вона здійснюється, а саме:

Прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон.

Згідно статті 5 Закону України «Про громадянство» та відповідно до абзацу 2 пункту З «Порядку виїзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року № 367, в`їзд на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї здійснюються через контрольні пункти, громадян України - за умови пред`явлення будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України», а саме: 1) паспорт громадянина України; 3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 4) тимчасове посвідчення громадянина України; 6) дипломатичний паспорт; 7) службовий паспорт; 8) посвідчення особи моряка; 9) посвідчення члена екіпажу; 10) посвідчення особи на повернення в Україну.

Пунктом 3 Порядку виїзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, регулюється порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї здійснюються через контрольні пункти: громадян України - за умови пред`явлення будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України» або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно пункту 34 постанови Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 року № 367 «Про порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї» під час здійснення процедури прикордонного контролю у контрольних пунктах уповноважені службові особи підрозділу охорони державного кордону використовують бази даних Держприкордонслужби, інші передбачені законом бази даних та виконують рішення судів, доручення уповноважених державних органів, що надаються Держприкордонслужбі відповідно до Порядку надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2013 р. № 280, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб з метою з`ясування наявності або відсутності підстав для відмови у в`їзді на тимчасово окуповану територію України та виїзді з неї.

Так, відповідно до Порядку надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2013 р. № 280 встановлено, що виконання доручень здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби під час проведення перевірки документів осіб на право в`їзду в Україну або виїзду з України.

Згідно підпункту 2 пункту 38 вищевказаної Постанови Уповноважені посадові особи підрозділу охорони державного кордону відмовляють у в`їзді на тимчасово окуповану територію України у разі, коли: у базах даних Держприкордонслужби є інформація про заборону особі виїзду з України.

Відповідно до пункту 40 зазначеної вище Постанови за наявності підстав для відмови особі у в`їзді на тимчасово окуповану територію України та виїзді з неї, уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону відмовляє їй у такому в`їзді та приймає обґрунтоване письмове рішення із зазначенням причини відмови.

Судом встановлено, що згідно із наявними в матеріалах справи витягом з бази даних 1.2, доступ до якої отримано за допомогою підсистеми "Ризик" щодо фактичних даних про перетин адміністративної межі з ТОТУ та дорученням по ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається заборона позивачці на виїзд з України, відповідно до ухвали Ленінського райсуду м. Севастополя від 06.07.2011 за цивільною справою № 6-260-11. Суд вважає за необхідне звернути увагу , що доказів скасування вказаної ухвали суду немає. В той же час позивачка не позбавлена права звернення до суду загальної юрисдикції на території України (з урахуванням територіальної підсудності) в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України та нормами Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" для вжиття заходів щодо скасування обмеження виїзду за межі України, яке було застосовано ухвалою Ленінського суду м. Севастополя.

Також суд приймає до уваги, що в позовній заяві позивачкою не наведено підстав незаконності для скасування рішення про відмову їй у виїзді.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відсутні докази того, що відповідач діяв на не підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Хом`якова

кат. 102090200