Справа № 120/3824/21-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 травня 2021 р. Справа № 120/3824/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2. Однак рішенням №021 від 12.02.2021 їй було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, оскільки посада оздоблювальника меблевих щитів не відповідає діючим спискам професій, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Ухвалою суду від 28.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 263 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначає, що рішенням Комісії з питань підтвердження пільгового стажу №11 від 15.11.2011 позивачу підтверджено наступні періоди роботи до пільгового стажу за Списком №2: з 01.01.1989 по 30.11.1995, з 01.02.1996 по 31.03.1996, з 01.06.1996 по 30.06.1996, з 01.12.1996 по 31.12.1996, що становить 7 років 3 місяці 0 днів. Також, представник відповідача у відзиві на позовну заяву вказує, що Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку 1 та 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Таким чином, на переконання сторони відповідача, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 та досягла віку, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с.11-15), позивач:

з 13.09.1988 прийнята на роботу до Барської меблевої фабрики на посаду лаборанта по виготовленню лаків і красок;

- з 24.11.1988 переведена ученицею оздоблювальницею меблевих щитів;

- 01.01.1989 присвоєна кваліфікація оздоблювальниця меблевих щитів 2-го розряду;

- 02.02.2020 звільнена з займаної посади за угодою сторін.

Наявні матеріали справи свідчать, що на початку 2021 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 ст. 114 КАС України.

12.02.2021 пенсійним органом прийнято рішення № 021 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу. Зокрема, позивачу не зараховано період її роботи в ЗАТ "Барська меблева фабрика" частково за 1996 рік та період з 01.01.1997 по 02.02.2020.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною відмову у зарахуванні трудового стажу та призначити пільгову пенсію; зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області зарахувати трудовий стаж з 24.11.1988 по 02.02.2000; провести нарахування пенсії відповідно до чинного законодавства та виплачувати її.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення" звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

За змістом пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Аналогічна норма міститься у пункті 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 зазначеного Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списком № 2 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (надалі - Порядок №383).

Пунктом 3 Порядку №383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, розділом ХХI якого визначено посади "2230602а-16314" оздоблювачів всіх найменувань.

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі предметом спору є правомірність рішень пенсійного органу про відмову позивачу у підтвердженні стажу роботи та у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відтак, виходячи з приписів частини другої статті 2 КАС України, суд перевіряє відповідність таких рішень критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд враховує, що умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах з підстави, визначеної пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на момент звернення позивача з відповідною заявою були:

1) зайнятість повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та проведення атестації робочих місць;

2) досягнення віку 55 років;

3) наявність страхового стажу для чоловіків не менше 27 років 6 місяців, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Так, позивачу 13.05.2020 виповнилось 55 років, що підтверджено копією її паспортного документа (а.с. 28-29).

Наявність в позивача достатнього страхового стажу станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії (січень 2021) не заперечувалось відповідачем у відзиві на позовну заяву та не слугувало підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, позивач досягла необхідного віку та має достатній загальний страховий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах і відповідач наведені обставини не заперечує.

Водночас спір у справі стосується наявності у позивача спеціального (пільгового) стажу для призначення пенсії - не менше 10 років на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка.

Так, позивач разом із заявою про призначення пенсії надавав пенсійному органу копію трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Дослідивши залучену до матеріалів справи копію трудової книжки, суд встановив, що у ній у хронологічному порядку містяться записи про трудову діяльність ОСОБА_1 із зазначенням дат прийняття на роботу, присвоєння розрядів, переміщення в межах підприємства, перейменування (перетворення) підприємства, а також звільнення з роботи з посиланням на розпорядчі документи.

Підставою для відмови у зарахуванні періодів роботи позивача з 01.01.1997 по 02.02.2000 оздоблювальником меблевих щитів в ЗАТ "Барська меблева фабрика" слугували наведені у рішенні Комісії ГУ ПФУ у Вінницькій області висновки про нестабільну роботу підприємства, на якому працювала позивач у зазначений період.

Зокрема, в рішенні містяться посилання на архівну довідку №211 від 12.05.2011 згідно з якою працівникам фабрики надавались відпустки без збереження заробітної плати, а саме: з 10.03.1997 - дата закінчення відпустки не зазначена, з 01.12.1997 по 01.01.1998, з 19.01.1998 - дата закінчення відпустки не вказана, з 01.06.1998 по 01.07.1998, з 06.03.2001 по 19.03.2001. При цьому, суд враховує, що вказані відомості у рішенні відомості мають загальний характер та не засвідчують того, що саме позивач перебувала у вказані періоди у відпустці без збереження заробітної плати.

Також в згаданому вище рішенні, формуючи висновок про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періодів з 1999 по 2000, відповідач покликається на зміст наказів по Барській меблевій фабриці №4а-В від 11.01.1999 та №2-В від 10.01.2000, згідно яких у 1999 та 2000 через відсутність сировини та матеріалів працівникам надавались відпустки без збереження заробітної плати. При цьому, суд враховує, що вказані відомості у рішенні відомості мають загальний характер та не засвідчують того, що саме позивач перебувала у вказані періоди у відпустці без збереження заробітної плати.

Крім того, суд критично оцінює, зміст довідки №101-В від 25.03.2003, виданої ЗАТ "Барська меблева фабрика" з якого слідує, що у зв`язку з відсутністю коштів на придбання сировини в 1997 році підприємство перейшло на виробництво меблів з ламінованого ДСП з готовою лаковою плівкою, в зв`язку з чим було законсервовано основні фонди та оздоблювальниці використовувались на різних робочих місцях на яких відсутні шкідливі умови праці. Зокрема, наведена у довідці інформація щодо використання оздоблювальниць на різних робочих місцях на яких відсутні шкідливі умови праці суперечить інформації зазначеній у довідці №211 від 12.05.2011 та наказах №4а-В від 11.01.1999, №2-В від 10.01.2000, згідно яких працівникам надавались відпустки без збереження заробітної плати.

Крім того, зазначена у довідці №101-В від 25.03.2003 інформація суперечить відомостям трудової книжки позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Поряд із цим, суд враховує, що матеріалах справи міститься низка наказів про проведення на підприємстві, в якому працювала позивача атестації її робочого місця, а відтак підтверджено пільговий характер виконуваної роботи за посадою та в періоди відображені в її трудовій книжці.

В той же час, з приводу відсутності даних щодо проведення атестації робочого місця в певні роки, суд зазначає, що відсутність доказів щодо проведення атестації робочих місць, а так само не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства або уповноваженим ним органом не може позбавляти особу її конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсії за віком на пільгових умовах.

Така позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (ЄДРСР №87951282).

В свою чергу, суд з приводу не зарахування до пільгового стажу позивача періоду її роботи в січні, квітні, травні, липні, серпні, вересні, жовтні та листопаді 1996 суд зазначає, що посилання відповідача зміст архівних довідок №461-461-3 від 29.09.2011 про заробітну плату ОСОБА_1 за період з вересня 1988 року по лютий 2000 року, згідно яких позивач у 1996 році заробітну плату отримала лише в чотирьох місяцях, лише вказують на те, що роботодавець здійснював виплату належної працівнику заробітної плати із значною затримкою, проте беззаперечно не дають підстав, що позивач у вказаний проміжок часу не виконувала роботу з шкідливими та важкими умовами праці.

З урахуванням встановлених обставин суд визнає протиправними висновки відповідача, сформульовані у спірному рішенні, та доведеність вимог позивача про зарахування до її пільгового стажу періоду роботи в ЗАТ "Барська меблева фабрика" (ПАТ "Барська меблева фабрика") за професією (посадою) оздоблювальника.

Разом з цим позов у частині вимог щодо зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" задоволеним бути не може, з урахуванням наступного.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 у справі №810/637/18.

Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17 зазначено, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію.

За таких обставин, суд, з метою ефективного поновлення прав позивача, керуючись приписами частини другої статті 9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду про зарахування до спеціального (пільгового) трудового стажу позивача періодів її роботи в 1996 році в повному обсязі та періоду її роботи з 01.01.1997 по 02.02.2000 за професією (посадою) оздоблювальник в ЗАТ "Барська меблева фабрика" (ПАТ "Барська меблева фабрика").

За вищевикладених обставин, позовні вимоги належить задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору в розмірі 908,00 грн., адже незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок протиправних дій суб`єкта владних повноважень, і спір по суті вирішено на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №021 від 12.02.2021 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно з підпунктом 2 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду про зарахування до спеціального (пільгового) трудового стажу позивача періодів її роботи в 1996 році в повному обсязі та періоду її роботи з 01.01.1997 по 02.02.2000 за професією (посадою) оздоблювальник в ЗАТ "Барська меблева фабрика" (ПАТ "Барська меблева фабрика").

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, )

Повний текст рішення виготовлено та підписано: 28.05.2021

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна