Справа № 2а-5017/2006
Суддя: Осаулова Н. А.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2021 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Слюсар Я.В.,

з участю: представника заявників Орещенко Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастів Київської області адміністративну справу за заявою ОСОБА_1 , яка подана в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про судовий контроль за виконанням рішення суду у справі № 2а-5017/2006 від 07.12.2006 за позовом ОСОБА_5 та інших до Київського міського військового комісаріату на неправомірні дії посадових осіб щодо перерахування пенсії, в порядку ст. 382 КАС України, -

ВСТАНОВИВ:
Представник заявників ОСОБА_1 звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з даною заявою, в якій просила суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, надати звіт про виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2006 року в справі № 2а-5017/2006, зокрема в частині здійснення перерахунку та щомісячної виплати пенсій позивачам.

Заяву мотивувала тим, що постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2006 року в справі № 2а-5017/2006, в справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та інших позивачів до Київського міського військового комісаріату на неправомірні дії посадових осіб щодо перерахування пенсії, позовні вимоги було задоволено. Ухвалами Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2010 року, було замінено боржника Київський міський військовий комісаріат на Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві.

Представник заявників вказує, що боржник не виконував належним чином рішення суду та не здійснював щомісячні виплати у відповідності до резолютивної частини постанови, що призвело до виникнення у позивачів заборгованості. В подальшому, боржник нарахував позивачам пенсію, у відповідності до резолютивної частини вищевказаної постанови суду, але виплату помісячно пенсіі у відповідності до постанови не здійснив.

Оскільки, зі сторони Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві порушуються права заявників, вона змушена звернутися до суду з даною заявою.

В судовому засіданні представник заявників подану заяву підтримала з підстав викладених в ній, просила суд заяву задовольнити.

Представник боржника в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Між тим, враховуючи положення ст. 382 КАС України, не перешкоджає розгляду даної заяви.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, вивчивши матеріали заяви, приходить до наступного висновку.

Згідно частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Звертаючись до суду з даною заявою представник заявників посилається на те, що боржник не виконував належним чином рішення суду та не здійснював щомісячні виплати у відповідності до резолютивної частини постанови, у зв`язку із чим заявники мають заборгованість по виплаті їм пенсії.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2006 року позовні вимоги ОСОБА_6 та інших (в тому числі і ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) до Київського міського військового комісаріату на неправомірні дії посадових осіб щодо перерахування пенсії з урахуванням підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців задоволено в повному обсязі. Дана постанова набрала законної сили та пред`явлена позивачами до виконання.

22 січня 2010 року Фастівським міськрайонним судом Київської області постановлено ухвалу якою було роз`ясненої рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2006 року по справі № 2а-5017/06 щодо обов`язку перерахувати та провести виплату ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та іншим.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2010 року за заявами ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було замінено у виконавчому провадженні боржника Київський міський військовий комісаріат на Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві.

Як вбачається із відповіді першого заступника начальника Головного управління ПФУ в м. Києві наданої ОСОБА_2 , останній перебуває на обліку в ГУ та отримує пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян». Окрім того, в даній відповіді зазначено, що відповідно до постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2005 року по справі № 2а-5017/2006 ОСОБА_2 проводиться виплата підвищення до пенсії як інваліду 2 групи у розмірі 350% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого згідно ЗУ «Про Державний бюджет України».

Між тим, ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2019 року, було роз`яснено постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області за № 2а-5017/2006 від 07 грудня 2006 року, а саме перерахунок та виплата підвищення до пенсії ОСОБА_2 , як інваліду війни ІІ групи у розмірі 350 відсотків мінімальної пенсії за віком, повинні проводитись з урахуванням зміни прожиткового мінімуму, встановленого відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» на відповідний рік.

У період з лютого 2017 року по серпень 2017 року, ОСОБА_2 було нараховано пенсію у розмірі 47577,90 грн., що підтверджено Довідкою ГУПФ України в місті Києві № 14/6892 від 03 серпня 2017 року.

Як вбачається з відповіді ГУПФ України в місті Києві № 2600-0202-8/1576 від 05 січня 2021 року, ГУПФ України в місті Києві на виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2006 року у справі № 2а-5017/2006, ОСОБА_2 було проведено нарахування коштів за період з 06 грудня 2005 року по 30 листопада 2014 року в сумі 109639,33 грн., зазначену суму було включено до довідки про здійснення нарахування на виконання рішення суду від 19 березня 2015 року № 110.

Окрім того, із відповідей ГУПФ України в місті Києві № 2600-0202-8/53307 від 29 березня 2021 року та № 2600-0202-8/53319 від 29 березня 2021 року, вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебувають на обліку в Управлінні і отримують пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Згідно зобов`язань, визначених постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2006 року у справі № 2а-5649/2006 щодо проведення перерахунку та виплати до призначеної пенсії підвищення як інваліду війни ІІІ групи, виходячи з 200% мінімальної пенсії за віком, Головним Управління ОСОБА_3 було здійснено нарахування коштів за період з 01 липня 2004 року по 31 липня 2017 року в сумі 189338,99 грн., а ОСОБА_4 було здійснено нарахування коштів за період з 01 листопада 1996 року по 31 грудня 2014 року в сумі 127889,35 грн..

Окрім того, у вищевказаних відповідях зазначено, що постанова Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2006 року у справі № 2а-5017/2006, підлягає виконанню до набрання чинності відповідних змін у Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту».

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За змістом частини 1 статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду у справі №800/592/17 (провадження N 11-221заі18) від 20 червня 2018 року, вказала, що клопотання про встановлення судового контролю може бути подане й задоволене судом вже після ухвалення рішення у справі.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), №2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України»№11944/05 від 12.05.2011).

У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002, «Ромашов проти України» від 27.07.2004, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

В пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини від 10 вересня 2020 року в справі «Кочкіна та Кочкін проти України» вказано: Суд повторює, що ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без неналежних затримок (див. рішення у справі «Immobiliare Saffi» проти Італії» [ВП] (Immobiliare Saffi v. Italy) [GC], заява № 22774/93, пункт 66, ЄСПЛ 1999-V). Проте затримка у виконанні судового рішення на період, що є необхідним для вирішення проблем публічного порядку, може у виняткових випадках бути виправдана (там само, пункт 69). Коли органи державної влади зобов`язані вживати дії для виконання рішення, але вони цього не роблять, держава може нести відповідальність за таку бездіяльність на підставі пункту 1 статті 6 Конвенції (див. рішення у справі «Сколло проти Італії» (Scollo v. Italy), від 28 вересня 1995 року, пункт 44, Серія A № 315C). До того ж, Суд неодноразово встановлював, що пункт 1 статті 6 Конвенції та стаття 1 Першого протоколу до Конвенції передбачають позитивний обов`язок держави надавати допомогу приватним особам у виконанні судових рішень, ухвалених не на користь інших приватних осіб (див. рішення у справі «Фуклєв проти України» (Fuklev v. Ukraine), заява № 71186/01, пункти 84 та 91, від 07 червня 2005 року, згадане рішення у справі «Сколло проти Італії» (Scollo v. Italy), пункт 44, рішення у справах «Фосіак проти Румунії» (Fociac v. Romania), заява № 2577/02, пункт 70, від 03 лютого 2005 року, та «Кесян проти Росії» (Kesyan v. Russia), заява № 36496/02, пункти 79 і 80, від 19 жовтня 2006 року)».

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

У Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

З огляду на викладене, суд вправі вживати заходи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення строку для подання звіту та накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, заявники по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві.

Разом з тим, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ГУПФУ м. Києві частково виконав постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2006 року у справі № 2а-5017/2006, проте в подальшому перестав виконувати рішення суду.

За правилами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

В силу ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є всі законні та правові підстави щоб зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві подати у місячний строк з дати отримання даної ухвали звіт про виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2006 року у справі № 2а-5017/2006.

Між тим, оскільки, окрім заявників (позивачів по справі) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є ще інші позивачі, які до суду із даною заявою не зверталися, суд вважає, що заява про судовий контроль за виконанням рішення суду в порядку ст. 382 КАС України, підлягає частковому задоволенню, а саме в частині здійснення перерахунку та щомісячної виплати пенсій ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Окрім того, суд вважає за необхідне роз`яснити Головному управлінню Пенсійного фонду України в місті Києві, положення ч. 2 ст. 382 КАС України, а саме, що за наслідком розгляду звіту або в разі неподання такого звіту, суддя може накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2, 5, 9, 14, 72, 77, 78, 248, 256, 295, 370, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , яка подана в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про судовий контроль за виконанням рішення суду в порядку ст. 382 КАС України задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві подати у місячний строк з дати отримання даної ухвали звіт про виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2006 року у справі № 2а-5017/2006, в частині здійснення перерахунку та щомісячної виплати пенсій ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Роз`яснити Головному управлінню Пенсійного фонду України в місті Києві, що за наслідком розгляду звіту або в разі неподання такого звіту, суддя може накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію ухвали надіслати (видати) учасникам справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Суддя Осаулова Н.А.

Повний текст виготовлено 17.05.2021 р.