Справа № 240/3240/21
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Житомир справа № 240/3240/21

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Романченка Є.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнаня дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у якому просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови в зарахуванні періоду роботи з 01 серпня 1989 року по 21 лютого 2017 року до страхового стажу в подвійному розмірі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати період роботи з 01 серпня 1985 року по 21 лютого 2017 року до страхового стажу в подвійному розмірі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 22 лютого 2017 року вона отримує пенсію за вислугу років, як працівник здоров`я. Вважає, що при призначенні їй вказаної пенсії відповідачем не було враховано період роботи у боксовому відділенні новонароджених інфекційного профілю з 01 серпня 1989 року по 21 лютого 2017 року до страхового стажу у подвійному розмірі. На своє звернення до відповідача, позивач отримала відмову, мотивовану тим, що статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" не передбачено такого зарахування. Вважає такі дії відповідача протиправними.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні). Ухвалу направлено учасникам справи.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти пред"явлених позовних вимог, вказує, що враховуючи приписи статтей 24,60,62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у ОСОБА_1 відсутні підстави для зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі періоди її роботи медичною сестрою відділення новонароджених інфекційно-боксованого профілю та сестрою медичною дитячого стаціонару (палатною) відділення паталогії новонароджених дітей, а тому дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі спірного періоду роботи є правомірними.

Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними ст.ст. 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 22 лютого 2017 року отримує пенсію за вислугу років, як працівник охорони здоров`я.

Із записів, які містяться у трудовій книжці ОСОБА_1 вбачається, що остання з з 01 серпня 1985 по 21 лютого 2017 працювала на посаді медсестри відділення новонароджених інфекційно-боксованого профілю Житомирської обласної дитячої лікарні.

Також із записів, які містяться у трудовій книжці ОСОБА_1 вбачається, що на підставі штатного розпису Житомирської обласної дитячої лікарні назву посади, на яку була призначена ОСОБА_1 , з 01.01.2019 було змінено на "сестра медична дитячого стаціонару (палатна) відділення паталогії новонароджених дітей", а Житомирська обласна дитяча лікарня з 16.08.2016 стала комунальною установою " Житомирська обласна дитяча клінічна лікарня" Житомирської обласної ради.

27 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про зарахування періоду її роботи з 01.08.1989 по 21.02.2017 до страхового стажу у подвійному розмірі.

Листом від 29 жовтня 2020 року № 17946-18617/Р-02/8-0600/20 відповідач відмовив у зарахуванні зазначеного періоду роботи в подвійному розмірі з тих підстав, що зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі періоду роботи медичною сестрою відділення новонароджених інфекційно-боксованого профілю та сестрою медичною дитячого стаціонару (палатна) відділення паталогії новонароджених дітей, чинним законодавством не передбачено.

Вказана відмова стала підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з адміністративним позовом за захистом порушених, на її думку, прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності з 01.01.2004 р., періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" інфекційні хвороби - це розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.

За приписами статті 7 цього Закону лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають, медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються приватною медичною практикою.

Спільним листом від 29 грудня 2005 року № 625/0/15-05/039-6, № 10.01.09/2606, № 16918/02-20 Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та Пенсійного фонду України надано роз`яснення, що згідно із Законом України "Про внесення змін до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 10.07.2003 р. час роботи, зокрема в інфекційних закладах (відділеннях) та психіатричних закладах охорони здоров`я зараховуються до стажу роботи у подвійному розмірі.

З листа Міністерства охорони здоров`я України від 15 лютого 2006 року №10.03.68/286 вбачається, що робота медичних працівників в шкірно-венерологічних диспансерах, відділеннях, кабінетах, палатах, які працюють з хворими на особливо небезпечні інфекційні та паразитарні хвороби людини, зокрема сифіліс, гонорею, трихоітію, мікроспорію, фавус, коросту, демодекоз повинна зараховуватися їм до стажу роботи в подвійному розмірі.

Згідно роз`яснень МОЗ України № 05.03-18-54/973 від 27 січня 2010 року, «інфекційний заклад (відділення)» є заклад (відділення), де надають медичну допомогу - хворим на інфекційні хвороби або працюють з матеріалом, який містить або потенційно інфікований збудниками інфекційних хвороб.

Крім того, Інструкція по санітарно-епідеміологічному режиму і охороні праці персоналу інфекційних лікарень (відділень), затверджена наказом МОЗ СРСР № 916 від 04 серпня 1983 pоку, що діє на території України згідно вказівки МОЗ України № 165 від 23 травня 1996 pоку, призначена для головних лікарів і персоналу інфекційних лікарень інфекційних відділень, а також для працівників санітарно-епідеміологічних та дезинфекційних станцій, та містить ідентичні вимоги і норми щодо режиму та охорони праці працівників інфекційних лікарень (відділень), бактеріологічних і вірусологічних інфекційних лікарень та бактеріологічних лабораторій, що обслуговують інфекційні відділення лікарень.

За даними Медичної енциклопедії, БОКС в медицині, (віл англ. box - коробка, ящик), в приміщення для ізоляції тяжкохворих, хворих інфекційними захворюваннями. В лікарні або клініці під бокс відгороджують частину лікарняної палати чи надають окреме приміщення. Бокс облаштовується в інфекційних або дитячих лікувальних установах для запобігання внутрілікарняних заражень. (https://www.km.ru/zdorove/encyclopedia/boks-v-meditsine)

Отже, боксове відділення інфекційного профілю Житомирської обласної дитячої лікарні (КУ "Житомирська обласна дитяча клінічна лікарня" Житомирської обласної ради) в період 1985-2017 років було призначене для надання медичної допомоги новонародженим хворим на інфекційні хвороби дітям і в розумінні ст.60 Закону "Про пенсійне забезпечення" є повноцінним інфекційним відділенням, облаштованим ліжко-місцями, відповідним устаткуванням та штатом медичних працівників згідно штатному розкладу лікарні.

З огляду на наведене, робота на посаді медсестри відділення новонароджених інфекційно-боксованого профілю дає право на зарахування стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону №1788-XII.

Відповідно до вимог статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Для визначення права на пенсію за вислугу років спеціальний стаж роботи як до 01.01.2004 року, так і після цієї дати зараховується за даними трудової книжки.

Із записів, які містяться у трудовій книжці позивача вбачається, що назва посади на яку була прийнята ОСОБА_1 з 01.01.2009 змінила свою назву на "сестра медична дитячого стаціонару (палатна) відділення паталогії новонароджених дітей", у зв"язку із зміною штатного розпису Житомирської обласної дитячої лікарні.

Враховуючи, що трудовка книжка ОСОБА_1 містить запис саме про зміну назви посади, на яку вона була призначена, суд приходить до висновку, що умови праці, її посадові права та обов"язки не змінилися.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з аналізу встановлених фактичних обставин справи на підставі наведених норм законодавства, суд прийшов до висновку про наявність порушення прав позивача з боку відповідача щодо відмови в зарахуванні в подвійному розмірі періоду роботи з 01.08.1989 по 21.02.2017 року на посадах медичної сестри відділення новонароджених інфекційно-боксованого профілю та медичної сестри дитячого стаціонару (палатна) відділення паталогії новонароджених дітей.

Враховуючи положення ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору у розмірі 908,00 грн.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 157, 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - заловольнити у повному обсязі.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні періоду роботи з 01 серпня 1989 року по 21 лютого 2017 року до страхового стажу в подвійному розмірі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01 серпня 1989 року по 21 лютого 2017 року до страхового стажу в подвійному розмірі.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ) суму судового збору в розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко