Справа № 380/5561/21
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року справа №380/5561/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар Н.А. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Львів) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Залізничний відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Львів) та просив:

- Визнати протиправними дії заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Львів) щодо накладення на боржника штрафу у виконавчому провадженні ВП №63100053;

- Скасувати постанову про накладення штрафу від 06.01.2021р;

- Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Львів) щодо накладення на боржника штрафу у виконавчому провадженні ВП №63100053;

- Скасувати постанову про накладення штрафу від 25.03.2021р.

Ухвалою суду від 15 квітня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

28 квітня 2021 року позивачем подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, У якій просить:

- Скасувати постанову про накладення штрафу від 06.01.2021р;

- Скасувати постанову про накладення штрафу від 25.03.2021р.

Разом із заявою про зменшення позовних вимог позивач подав до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду про скасування постанови про накладення штрафу від 06.01.2021р.

Ухвалою суду від 05 травня 2021 року у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду в частині позовних вимог відмовлено, позовну заяву в частині скасування постанови про накладення штрафу від 06.01.2021р. повернуто позивачу.

Ухвалою суду від 05 травня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомлення сторін.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що постанова про накладення штрафу від 25.03.2021р є протиправною, так як рішення суду виконано до відкриття виконавчого провадження. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду звернено увагу на п.15 Положення №848, а саме житлову субсидію може бути призначено за рішенням комісії з урахуванням конкретних обставин, що склались крім випадків, зазначених у підпункті 1 і підпункті 7 пункту 14 цього Положення (за винятком осіб, які вважаються безвісно відсутніми за рішенням суду або мають правовий статус осіб, зниклих безвісти). Отже, фактично вказано, що позивач при повторному розгляді повинен передати заяву ОСОБА_1 про призначення житлової субсидії від 15.10.2019 на розгляд комісії з питань призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, утвореної при Залізничній районній адміністрації м.Львова. Відповідач повторно розглянув заяву ОСОБА_1 та прийняв 17.04.2020 рішення передати для розгляду Комісії відповідно до п.60 Положення. Рішення суду виконано в повному обсязі. Просить позов задоволити.

В судовому засіданні 27.05.2021 представник позивача позов підтримала, просила задоволити.

Відповідач подав відзив на позов, у якому зазначив, що рішення суду не виконано, так як позивач при прийнятті рішення не врахував правової оцінки суду, як зазначено у рішенні суду. Державним виконавцем неодноразово скеровувались вимоги на адресу позивача, однак він вказує, що виконав рішення суду. Просить відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні 27.05.2021 представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову.

У судове засідання 28.05.2021 представники сторін не з`явились, суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні житлової субсидії з 01.10.2019 року. Зобов`язано Залізничний відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (місцезнаходження: вул.Виговського, 34, м.Львів, 79022; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) від 15.10.2019 року про призначення житлової субсидії, з урахуванням наданої у рішенні правової оцінки суду щодо підстав визнання протиправними дій Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.

18.08.2020 видано виконавчий лист у справі.

21.09.2020 позивач ОСОБА_1 скерував в Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Львів) заяву щодо прийняття до виконання виконавчого листа № 380/1063/20.

22.09.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих дні.

01.10.2020 позивачем ( боржником) на адресу відповідача скеровано листа, у якому повідомлено що Комісією з питань призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, утвореною при Залізничній районній адміністрації м.Львова, повторно 21.04.2020 розглянуто заяву ОСОБА_1 від 15.10.2019 про призначення житлової субсидії та прийнято рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 житлової субсидії з 01.10.2019 та додано витяг з протоколу.

14.10. 2020 стягувач ОСОБА_1 подав у виконавцю заяву про те, що рішення суду не виконано, так як не враховані мотиви суду.

19.10.2020 відповідач скерував позивачу (боржнику) Вимогу державного виконавця про виконання рішення суду та зобов`язав виконати до 29.10.2020.

27.10.2020 позивач скерував відповідачу відповідь на вимогу, у якій повідомив, що заяву ОСОБА_1 скеровано на розгляд Комісії, яка створена при районній адміністрації та не підпорядкована позивачу. Вважає, що рішення суду виконано в повному обсязі.

25.11.2020 відповідач скерував позивачу (боржнику) Вимогу державного виконавця про виконання рішення суду та зобов`язав виконати до 29.11.2020.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 відмовлено відповідачу у задоволенні заяви про роз`яснення рішення суду.

06.01.2021 відповідачем винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин в розмірі 5100 грн.

21.01.2021 позивач скерував заяву виконавцю про закінчення виконавчого провадження, оскільки рішення суду виконано.

05.02.2021 відповідач скерував позивачу (боржнику) Вимогу державного виконавця про виконання рішення суду та зобов`язав виконати до 10.02.2021.

24.02.2021 позивач скерував пояснення виконавцю, у яких зазначив, що рішення суду виконано.

25.03.2021 відповідачем винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин в розмірі 10200 грн.

Позивач не згідний з постановою про накладення штрафу та оскаржив її до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Органи державної виконавчої служби є органами державної влади, а тому зобов`язані діяти у відповідності до ст.19 Конституції України лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 1, 2 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-19 (далі - Закон №1404) дано визначення поняттю виконавчого провадження, відповідно до якого виконавче провадження - це завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів, тобто сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Суб`єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження. Розширене тлумачення суб`єктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст.18 вказаного Закону).

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст.74 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст.63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Стаття 75 Закону визначає відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

1. У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

2. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено судом, Залізничний відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.10.2019 року про призначення житлової субсидії, з урахуванням наданої у рішенні правової оцінки суду щодо підстав визнання протиправними дій Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.

Відповідач зазначає, що позивачем не враховано наданої у рішенні правової оцінки суду щодо підстав визнання протиправними дій. Суд погоджується із поясненнями позивача, так як у рішенні суду зазначено:

«Після звернення позивача із заявою про призначення субсидії державним соціальним інспектором складено Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 24.10.2019 року, згідно з яким за адресою: АДРЕСА_1 , син ОСОБА_2 та внук ОСОБА_3 фактично не проживають у приміщенні, зареєстрованому за вказаною адресою.

Водночас наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що син позивача постійно проживає у Республіці Польща і має статус довгострокового резидента Європейського Союзу. Дозвіл на проживання у Республіці Польща на підставі статусу довгострокового резидента Європейського Союзу надається на невизначений час особі, котра, зокрема, має стабільний і постійний дохід у цій державі та проживала перед отриманням цього дозволу у цій державі щонайменше п`ять років. Такі відомості є доступними у загальновідомих джерелах інформації.

Внук позивача, як установлено судом, є особою неповнолітньою.

Таким чином, син та внук позивача, хоча і зареєстровані у квартирі позивача, але фактично в ній не проживають.

А відтак, приписи п.15 Положення № 848 є підставою для призначення субсидії за рішенням комісії, виходячи з конкретних обставин, що склалися.»

« Враховуючи вищевказане, а також те, що ОСОБА_2 фактично не проживає з позивачем, не веде з ним спільного господарства, відсутнє спільне витрачання коштів, то за таких обставин останнього ( ОСОБА_2 ) не можна вважати членом домогосподарства чи членом сім`ї.

Факт того, що ОСОБА_2 є співвласником квартири та там зареєстрований, з урахуванням обставин, встановлених судом, не є безумовною обставиною вважати, що він є членом домогосподарства чи членом сім`ї позивача.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд приходить висновку, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, не врахував всіх обставин, які могли вплинути на його прийняття».

Отже, судом встановлено, що позивачем не виконано рішення суду, а тому відповідачем оскаржувана постанова винесена правомірно.

Суд зазначає, що згідно ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Крім того, суд роз`яснює, що ст. 374 КАС України передбачає порядок визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Згідно ст.139 КАС України судові витрати у вигляді судового збору не належить стягнути

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, 287 пп. пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Львів) про визнання протиправною та скасування постанови- відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кухар Н.А.