Справа № 540/1185/21
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/1185/21

Херсонський окружний адміністративний суд у складі

головуючої судді: Ковбій О.В.,

при секретарі: Калівошко В.В.,

за участі: представника позивача - ОСОБА_2, Шевченка О.А.,

представниці відповідача - Познякової О.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Лекс" до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Лекс" (далі - позивач, ТОВ "Агро Лекс") звернулось до суду з вказаним позовом, у якому просить:

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.03.2021 року №2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковими зобов`язаннями на суму 726252 грн. та за штрафними санкціями - 181563 грн;

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.03.2021 року №2, яким зменшено від`ємне значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 221836 грн.

Позов обґрунтований тим, що відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "Агро Лекс" з питань дотримання вимог законодавства, за результатами якої складені спірні ППР. Позивач вважає їх незаконними, оскільки перевіркою не вірно надана оцінка обставинам господарської діяльності ТОВ "Агро Лекс". Зокрема, помилковими, на думку позивача є доводи контролюючого органу про безтоварність операцій між позивачем та його контрагентом - ТОВ "Рибоводна ферма-Ювент", оскільки надані при перевірці документи, складені за результатом проведених операцій містять необхідну для цілей оподаткування інформацію, а податкові накладні з приводу спірних операцій зареєстровані відповідачем.

Вважає, що ППР, прийняті за результатами проведеної перевірки, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 30.03.2021 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

14.04.2021 року відповідачем подано до суду клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 16.04.2021 року в задоволенні клопотання відмовлено.

19.04.2021 року відповідачем подано відзив на позов, в якому ГУ ДПС заявлених вимог не визнає, вважає оскаржені податкові повідомлення-рішення правомірними. Зазначає, що по податковому повідомленню - рішенню №2 від 11.03.2021 року позивачем не наведено жодного аргументу щодо його скасування.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 11.03.2021 року, відповідач вказує на те, що виникнення від`ємного значення з ПДВ зумовлено перевищенням обсягів придбання товарів та послуг над обсягами реалізації в липні - листопаді 2020 року.

У період перевірки ТОВ "Агро Лекс" документує взаємовідносини з ТОВ "Рибоводна ферма - Ювент" за липень 2020 року на загальну суму 4997760,00 (в т.ч. ПДВ 832960,00 грн).

Відповідач, посилаючись на недоліки в оформленні первинної документації та наявність доказів що спростовують транспортування придбаного товару, стверджує про нереальність задокументованих операцій зі згаданим контрагентом.

На підставі зазначеного, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

23.04.2021 року відповідачем подано клопотання про розгляд справи з викликом сторін, яке задоволено ухвалою суду від 29.04.2021 року. Судове засідання призначено на 11.05.2021 року.

28.04.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, зміст аргументів якої аналогічний змісту позовної заяви.

07.05.2021 року до суду подано заперечення на відповідь на відзив, доводи в якому аналогічні доводам акту перевірки та відзиву на позов.

В судове засідання, призначене на 11.05.2021 року представники сторін з`явились. У зв`язку з необхідністю виклику свідків, розгляд справи відкладено на 20.05.2021 року.

В судове засідання, призначене на вказану дату, представники сторін з`явились.

Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав з підстав викладених у позові та відповіді на відзив, представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, покликаючись на доводи викладені нею в відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ТОВ "Агро Лекс", , зареєстроване 02.04.2012 №0002536 за адресою: 75144, Херсонська область, Олешківський район, с. Виноградове, вул. Ларіонова, 12. Підприємство взято на податковий облік в органах державної податкової служби 03.04.2012 року за №39471144. Є платником податку на додану вартість, що підтверджується витягом №9 з Реєстру платників податку на додану вартість.

З 19.01.2020 року по 26.01.2021 року ГУ ДПС на підставі направлення від 16.01.2020 року №8/21-22-07-02, головним державним ревізором-інспектором відділу позапланових перевірок платників ризикових платників управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Херсонській області. Автономній Республіці Крим та м. Севастополі Задачиною Ольгою Вікторівною відповідно до п.п.20.1.4 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 та п.200.11 ст.200 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами і доповненнями), на підставі наказу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 14.01.2021 №12-ж1 проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Лекс" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 21.12.2020 № від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах - липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2020 року.

02.02.2021 року за результатами перевірки складено акт № 374/21-22-07-02/38121927 (далі - акт перевірки), яким встановлені порушення:

1. пп.44.1 ст. 44, п.198.1, п. 198.2, п. 198.3, п.198.6 ст. 198, п.200.1, п.200.4 ст. 200 ПК України в результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за перевіряє мий період на загальну суму 221836 грн за листопад 2020 року.

2. пп.44.1 ст. 44, п.198.1, п. 198.2, п. 198.3, п.198.6 ст. 198, п.200.1, п.200.4 ст. 200 ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість за перевіряє мий період на загальну суму 726252 грн за жовтень 2020 року.

Не погодившись з висновками контролюючого органу, ТОВ "Агро Лекс" звернулось до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступних положень законодавства.

Пунктом 44.1. статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу (Пункт 198.1. статті 198 ПК України).

Відповідно пункту 198.3. статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з приписами п. 198.6. статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200.4. статті 200 ПК України).

Відповідно положень ст.1, ч.ч.1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Комплексний аналіз наведених норм сформував правову позицію Верховного Суду (зокрема, постанови: по справі №820/3072/18 від 19.02.2021 року, по справі №640/11256/19 від 16.03.2021 року, по справі № 813/3637/16 від 23.04.2021 року та інші) відповідно якої судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка передбачає економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Крім того, однією із судових доктрин, виділених на сьогоднішній день національним законодавством та судовою практикою Верховного Суду є доктрина реальності господарської операції.

Суть вказаної доктрини полягає в тому, що наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондується з нормами Податкового кодексу України.

При цьому будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Окремою підставою для висновку про відсутність у платника податків права на отримання податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, відображення у первинних документах недостовірних даних або даних, які неможливо віднести до операцій, що перевіряються.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні, не є підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміна у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Водночас, наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Отже, лише за умови підтвердження первинними документами господарських операцій, які є об`єктом оподаткування, платник податків має право на відображення результатів таких операцій у бухгалтерському обліку, на даних якого ґрунтується податкова звітність.

Враховуючи вищевказані норми законодавства, первинні документи, які складені суб`єктами господарської діяльності на операції, що не відповідають сутності і не несуть доказовості відносно змісту здійсненої операції не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку.

Верховний Суд України у постанові від 20.01.2016 року у справі № 826/11531/14, Верховний Суд у постановах від 24.01.2018 року у справі № 2а-19379/11/2670, від 19.11.2019 року у справі № 826/487/16 неодноразово звертав увагу, що надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом. Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; відсутність первинних документів обліку.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної та зареєстрованої податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції. Водночас норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкових вигод, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів. Тому, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість, суди, на думку Верховного Суду, повинні встановити зміст господарських операцій, договірні умови, фактичний порядок надання робіт (послуг), обсяги і зміст, мету придбання, належним чином дослідити первинні бухгалтерські документи, складені щодо господарських операцій, з`ясувати, чи розкривають первинні документи зміст операцій, та оцінити такі докази кожний окремо та у їх сукупності, а також у сукупності з іншими доказами у справі.

В даному конкретному випадку в основу прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення від 11.03.2021 №2 покладено висновок контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом - ТОВ "Рибоводна ферма - Ювент" з поставки органічного добрива "Organic mineral VST".

Так, згідно акту перевірки та її матеріалів, 20.07.2020 року між позивачем (покупець) та ТОВ "Рибоводна ферма - Ювент" (постачальник) укладено договір поставки, відповідно якого постачальник зобов`язується поставити в порядку та на умовах договору органічне добриво "Organic mineral VST".

На підтвердження виконання умов договору, позивачем надано видаткові накладні: від 22.07.2020 №РН-00000060 на загальну суму 1404480,00 грн (154 т добрива), від 21.07.2020 №РН-0000055 на загальну суму 1197456,00 грн (131,3 т добрива), від 21.07.2020 №РН-0000056 на загальну суму 1003200,00 грн (132 т добрива), від 21.07.2020 №РН-0000058 на загальну суму 11919840,00 грн (130,7 т).

За результатом господарських операцій ТОВ "Агро Лекс" включено до складу податкового кредиту липня 2020 року суму в 832960,00 грн (загальна вартість здійснених господарських операцій - 4997760,00 грн).

Стверджуючи про нереальність операцій відповідач, окрім іншого, посилається на неправдивість даних, наявних в товарно-транспортних накладних.

Суд розділяє наведену відповідачем думку в силу наступного.

Так, відповідно умов означеного вище договору, поставка товару здійснюється постачальником своїм транспортом до узгодженого покупцем місця.

Перевезення органічного добрива документувалось товарно-транспортними накладними (а.с.100-121) за переліком, наведеним в акті перевірки.

Кожна з вказаних товарно-транспортних накладних оформлена з порушенням п.11.7 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363 - без вказівки часу прибуття (вибуття) автомобіля для завантаження і розвантаження, відомості щодо якого згідно приписів наведеної норми є обов`язковими.

Окрім викладеного, з витягів з баз даних "НАІС ДДАІ" МВС України вбачається, що транспортні засоби, які вказані в товарно-транспортних накладних, не належать постачальнику - ТОВ "Рибоводна ферма - Ювент". Особи ж власники транспортних засобів згідно відомостей з ЄРПН та податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою 1-ДФ за ІІІ квартал 2020 року, не мали взаємовідносин з ТОВ "Рибоводна ферма - Ювент".

Також, контролюючим органом надано відповідь власника транспортного засобу Renault Magnum (згідно ТТН №346, 352, 358 від 21.07.2020 року, №364 від 22.07.2020 року використовувався в забезпеченні спірної поставки) номерний знак: НОМЕР_1 з причепом НОМЕР_2 за вих. №1-12-20 від 28.12.2020 року, який повідомив, що ніколи не надавав в оренду належний йому транспортний засіб та не надавав послуг з перевезення ТОВ "Рибоводна ферма - Ювент" взагалі.

В додаток до викладеного, відповідачем обґрунтовано звернуто увагу на те, що згідно копії свідоцтва про реєстрацію зазначеного транспортного засобу в 2019 році напівпричіп було переобладнано з бортового на контейнеровоз. Враховуючи, що згідно відомостей з товарно-транспортних накладних поставка добрива здійснювалась насипом, транспортування його в непристосованому для цього контейнеровозі є малоймовірною. Вказане разом з твердженнями власника про відсутність взаємовідносин щодо транспортного засобу з ТОВ "Рибоводна ферма - Ювент", на думку суду, є достатнім для того, щоб стверджувати, що ТТН №346, 352, 358 від 21.07.2020 року, №364 від 22.07.2020 року, складені на підтвердження факту поставки добрив до позивача, містять недостовірні відомості та не підтверджують факту поставки позивачу добрив за спірними господарськими операціями.

Та, найголовніше, контролюючим органом отримано інформацію з головного управління Національної поліції, згідно якої за даними обліку інформаційної системи "Гарпун" інформаційного порталу Національної поліції України щодо пересування транспортних засобів та причепів по території України за 21-22 липня 2020 року за якої не встановлено руху за маршрутом с. Софіївка Білозерського району Херсонської області до с. Виноградове Олешківського району Херсонської області транспортних засобів, зазначених в ТТН, як такі, на яких здійснювалось перевезення.

Натомість, згідно відомостей системи, транспортні засоби з державним номером НОМЕР_3 з причепом НОМЕР_4 та НОМЕР_5 з причепом НОМЕР_6 22.07.2020 року знаходились в русі в Київській та Одеській областях відповідно.

Наведене, на думку суду, є достатніми доказами того, що автомобілі, вказані як перевізники за спірної господарською операцією вказаних перевезень не здійснювали.

Отже, надані позивачем на підтвердження факту поставки добрив документи не сприяють меті їх складання, оскільки містять недостовірні відомості та не підтверджують факту поставки позивачу добрив за спірними господарськими операціями.

З метою надати можливість позивачу спростувати вказані аргументи відповідача судом запропоновано заслухати в якості свідків осіб, що здійснювали приймання товару з боку позивача.

В судовому засіданні, призначеному на 20.05.2021 року єдиним свідком, заявленим з боку позивача була директорка підприємства - ОСОБА_2 , яка відповідно пояснень та первинної документації безпосередньо приймала добрива.

З приводу поставки свідок не змогла пояснити: яка з договірних сторін доставляла придбані добрива, який транспорт використовувався, як відбувалась розвантаження транспорту, де територіально знаходився постачальник.

Також ані свідком, ані представником позивача не наведено жодних тверджень на спростування наведених відповідачем аргументів, щодо недостовірностей документів з перевезення, не наведено альтернативних пояснень виявлених контролюючим органом недоліків.

Отже, позивачем не спростовано обґрунтованих доводів відповідача про відсутність факту перевезення придбаних в ТОВ "Рибоводна ферма - Ювент" добрив.

Щодо використання придбаного добрива в господарській діяльності, суд зазначає наступне.

Так, використовуючи надані ПК України повноваження, зокрема, щодо подання письмових запитів (пп. 20.1.14 п. 20.1 ст. 20 ПК України) про надання засвідчених належним чином копій документів відповідачем надано запит щодо використання позивачем придбаного добрива.

В відповіді на запит, ТОВ "Агро Лекс" не надало ані пояснень щодо очікуваного чи дійсного ефекту від внесення придбаного добрива, ані щодо порядку та способу внесення добрива, ані щодо норми в якій воно було внесено, ані щодо конкретних земельних ділянок на яких воно було використано, зокрема, посилаючись на те, що склад добрива має запитуватись у виробника, а не у споживача.

Оцінюючи обґрунтованість такої поведінки позивача в розрізі спірних правовідносин, суд зазначає, що позивач є підприємством основним видом діяльності якого є сільськогосподарське виробництво. Очевидно, що вказана діяльність передбачає наявність спеціалістів з наведеного напряму господарювання. Отже, придбанню добрива передує очікуваний ефект зазначеного капіталовкладення. Такий ефект в даному випадку є економічною причиною (діловою метою) придбання, отже має бути розкритий при перевірці контролюючого органу та під час судового розгляду справи по суті.

Однак, позивач у відповіді на правомірний запит фактично відмовився пояснювати ділову мету спірної господарської операції.

Також суд зазначає, що окрім ділової мети, позивачем не надано пояснень щодо напряму використання добрив - запит щодо зазначення конкретних земельних ділянок, на які внесені добрива проігноровано. Первинних документів, які б відображали рух та підтверджували використання придбаного добрива в господарській діяльності також не надано позивачем ані посадовим особам відповідача, ані до суду.

Допитана в якості свідка директорка підприємства ОСОБА_2 також не змогла пояснити ділової мети придбання добрив (очікуваного ефекту застосування), конкретного напряму та місця застосування. Обставини, за яких вона познайомилась з постачальником, вказала відмінними від обставин знайомства, наведених в раніше наданих нею ж письмових поясненнях від 22.01.2020 року №19 (згідно показів - знайшла контакти в мережі Інтернет, в листі зазначила, що торгові представники контрагента об`їжджали сільськогосподарські підприємства Херсонської області та самі пропонували придбати добриво).

Окрім наведеного, доречними є зауваження відповідача в частині того, що непідтвердженими документально є пояснення ТОВ "Агро Лекс" про внесення добрив за допомогою власного та орендованого тракторів в період з серпня по вересень 2020 року, оскільки використання тракторів без витрат палива неможливе. Тоді як з оборотно-сальдової відомості по рахунку 203 "Паливо" (а.с.210) за вказаний період рух активів відсутній.

Інші аргументи відповідача з приводу нереальності дослідженої господарської операції (щодо походження придбаного товару) до уваги судом не беруться, оскільки стосуються господарської діяльності іншого підприємства - ТОВ "Рибоводна ферма - Ювент". Недоліки ж в діяльності підприємства - контрагента не можуть бути підставою для відповідальності позивача у справі.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що в даному конкретному випадку, контролюючим органом наведено аргументи та надано докази, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків в свою чергу наведені доводи не спростував.

Про відсутність реального характеру господарських операцій з поставки органічного добрива "Organic mineral VST" від ТОВ "Рибоводна ферма - Ювент" свідчить, серед іншого, відсутність факту перевезення придбаного добрива та непідтвердженість первинними документами факту його використання в господарській діяльності підприємства.

Стосовно висновку акту перевірки про завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму в 115128,00 грн за листопад 2020 року, суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України", заяви №17160/06 та №35548/06; п. 33).

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі "Голдер проти Сполученого Королівства", згідно з якою саме "небезпідставність" доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду. У п. 30- 32 рішення у справі "Наталія Михайленко проти України" (заява №49069/11) Суд повторює, що п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (див. рішення у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), п. 36, Series A №18). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання в реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним, та скаржиться на те, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції йому не було надано жодних можливостей подати до суду скаргу (див. серед іншого (inter alia), рішення у справах "Рош проти Сполученого Королівства" (Roche v. the United Kingdom), заява №32555/96, п. 117, та "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (Salontaji-Drobnjak v. Serbia), заява №36500/05, п. 132). Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб" (див. рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom), п. 57, Series A №93). Встановлюючи такі правила, договірна держава користується певною свободою розсуду, однак обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена.

Отже, саме на позивача покладається обов`язок довести небезпідставність доводів порушення своїх прав відповідачем.

Саме з такою метою у Кодексі адміністративного судочинства України містяться вимоги про виклад у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, а також обов`язок позивача надати докази на підтвердження тих чи інших обставин.

Так, відповідно акту перевірки вказане завищення на суму 115128,00 грн мало місце в результаті невірно перенесеного значення рядку 21 декларації за липень 2020 року до рядку 16, 16.1 декларації за серпень 2020 року.

Разом з тим, жодного аргументу з приводу протиправності висновків відповідача в цій частині ТОВ "Агро Лекс" не наведено. З огляду на викладене відсутні й повноваження суду оцінювати оскаржене рішення в частині, в якій позивач не вважає його протиправним.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність прийнятих ним податкових повідомлень рішень від 11.03.2021 №2, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковими зобов`язаннями на суму 726252 грн та за штрафними санкціями - 181563 грн, а також №2, яким зменшено від`ємне значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 221836 грн, з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги ТОВ "Агро Лекс" не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 162 КАС України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 28 травня 2021 р.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 111030300