Справа № 520/2271/21
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2021 року № 520/2271/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Шляхової О.М., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії та скасувати рішення відділу перерахування пенсій №1 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22.01.2021 року № 9 про відмову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в переході та призначенні пенсії за віком згідно з Законом України "Про державну службу";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) періоди роботи в державних податкових органах з 06.08.1996 року по 12.01.2021 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () зарахувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до стажу державного службовця періоди роботи в державних податкових органах з 01.02.1997 року по 31.05.2013 року, які при винесенні рішення від 22.01.2021 року № 9 не були враховані, а саме: з 01.02.1997 року по 24.01.1999 року в Державній податковій інспекції Київського району м. Харкова; з 25.01.1999 року по 08.02.2012 року в Державній податковій адміністрації в Харківській області; з 09.02.2012 року по 21.05.2013 року в Державній податковій службі у Харківській області; з 22.05.2013 року по 31.05.2013 року в Головному управлінні Міндоходів у Харківській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) від 20.01.2021 року про переведення на інший вид пенсії, а саме з пенсії за віком, призначеної згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу", з урахуванням висновків суду у даній справі;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати (судовий збір) в розмірі 908,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що керуючись п. 4 розділу XV «Прикінцеві положення» та п. 3 ст. 45 Закону України № 1058, вона звернулась до відповідача 20 січня 2021 року із заявою щодо переведення її на пенсію за віком згідно з нормами Закону України «Про державну службу», з урахуванням положень п.10.12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIIІ «Про державну службу» та статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу". Однак, рішенням від 22.01.2021 № 9 відділу перерахування пенсій №1 управління пенсійного забезпечення головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області позивачу було відмовлено в призначенні та переході з пенсії за віком, призначеної згідно ЗУ № 1058, на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу», у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державного службовця - 20 років. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними та прийняте рішення від 22.01.2021 № 9 незаконним та таким, що суперечить законодавству України, фактичним обставинам справи, і порушує її законні права та інтереси: на пенсійне забезпечення, на перехід та отримання пенсії згідно з нормами Закону України «Про державну службу». Відділ перерахування пенсій №1 управління пенсійного забезпечення головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області мотивує своє рішення тим, що на підставі наданих документів, стаж роботи позивача на посадах державного службовця складає 0 років 05 місяців 26 днів за період з 06.08.1996 по 08.10.2000 та 07 років 10 місяців 00 днів за період з 01.03.2013 по 31.12.2020 (всього - 08 років 03 місяців 26 днів). Тобто, не враховані періоди роботи у Державній податковій адміністрації в Харківській області з 01.02.1997 по 30.10.2006, в Державній податковій службі в Харківській області з 31.06.2006 по 31.05.2013, оскільки відсутня інформація щодо встановлення рангу державного службовця відповідно до Закону України №889. Однак, ці твердження відповідача, на думку позивача, є протиправними та такими, що не відповідають законодавству України та фактичним обставинам справи, тому вона звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою суду по справі відкрито спрощене провадження в порядку ст. 262 КАС України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач надав відзив на позов, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі та зазначив, що при переході позивачу на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу» не враховані періоди роботи у Державній податковій адміністрації в Харківській області з 01.02.1997 по 30.10.2006, в Державній податковій службі в Харківській області з 31.06.2006 по 31.05.2013, оскільки на підставі наданих документів відсутня інформація щодо встановлення рангу державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889 від 10.12.2015 та відсутня копія відповідного наказу; яка надбавка була встановлена заявниці за ранг або спеціальне звання (радника податкової служби 3 рангу). Згідно наданих документів ОСОБА_1 документів, стаж її роботи на посадах державного службовця складає 0 років 05 місяців26 днів за період з 06.08.1996 по 08.10.2000 та 07 років 10 місяців 00 днів за період з 01.03.2013 по 31.12.2000 (всього - 08 років 03 місяців 26 днів), тому було відмовлено в переході з пенсії за віком, призначеної згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державного службовця - 20 років. Таким чином, управління вважає, що здійснювало свої повноваження в межах чинного законодавства та не порушувало права позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була державним службовцем та має стаж державної служби 24 роки 05 місяців, в тому числі:

1) з 06.08.1996 по 24.01.1999 у Державній податковій інспекції Київського району м. Харкова: з 06.08.1996 - на посаді державного податкового інспектора, з 01.07.1997 - на посаді старшого державного податкового інспектора, з 01.04.1998 - на посаді головного державного податкового інспектора. 06.08.1996 прийняла присягу державного службовця; 01.02.1997 року за результатами атестації присвоєно персональне звання інспектора податкової служби 3-го рангу;

2) з 25.01.1999 по 08.02.2012 в Державній податковій адміністрації в Харківській області: з 25.01.1999 - на посаді старшого держподаткового інспектора, з 01.10.1999 - на посаді головного держподаткового інспектора, з 01.09.2003 - на посаді головного держподаткового ревізор-інспектора, з 10.01.2007 - на посаді головного державного податкового ревізор-інспектора. 09.10.2000 присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби 2- го рангу; 28.09.2004 присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби 1- го рангу; 30.10.2006 присвоєно спеціальне звання радника податкової служби 3-го рангу;

3) з 09.02.2012 по 21.05.2013 в Державній податковій службі у Харківській області на посаді головного державного податкового ревізор-інспектора;

4) з 22.05.2013 по 31.12.2013 в Головному управлінні Міндоходів у Харківській області на посаді головного державного ревізор-інспектора. 01.06.2013 присвоєно одинадцятий ранг державного службовця;

5) з 01.01.2014 по 20.08.2019 в Головному управлінні ДФС у Харківській області на посаді головного державного ревізор-інспектора. 01.01.2014 присвоєно спеціальне звання радник податкової та митної справи 3-го рангу;

6) з 21.08.2019 по 12.01.2021 в Головному управлінні ДПС у Харківській області на посаді головного державного ревізор-інспектора. 21.08.2019 присвоєно 6 ранг державного службовця. 12.01.2021 припинено державну службу та звільнено з посади.

20.01.2021 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про переведення на пенсію за віком згідно з нормами Закону України «Про державну службу», з урахуванням положень п. 10, 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» та статті 37 Закону України від 16.12.1993 №З723-XII "Про державну службу".

Рішенням від 22.01.2021 №9 відділу перерахування пенсій №1 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області позивачу відмовлено в призначенні та переході на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу», у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державного службовця - 20 років.

В обґрунтування даного рішення Пенсійним фондом зазначено, що стаж роботи позивача на посадах державного службовця складає 0 років 05 місяців 26 днів за період з 06.08.1996 по 08.10.2000 та 07 років 10 місяців 00 днів за період з 01.03.2013 по 31.12.2020 (всього - 08 років 03 місяців 26 днів). Періоди роботи у Державній податковій адміністрації в Харківській області з 01.02.1997 по 30.10.2006 та в Державній податковій службі в Харківській області з 31.06.2006 по 31.05.2013 управлінням не враховано, оскільки відсутня інформація щодо встановлення рангу державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

З даним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області позивач не згодна, тому звернулась в суд за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створення мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

В Рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007 у справі №1-29/2007 зазначено, що утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини 2 статті 6, частини 2 статті 19, частини 1 статті 68 Конституції України вони є загальнообов`язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Принципи соціальної держави втілено також у ратифікованих Україною міжнародних актах: Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, Європейської соціальної хартії (переглянутій) 1996 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та рішеннях Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну службу» державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо:

1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів;

2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів;

3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг;

4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства;

5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням;

6) управління персоналом державних органів;

7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Згідно частин 1, 2 ст. 5 Закону України «Про державну службу» правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Законом України «Про державну службу» (далі - Закон України №889), який набрав чинності з 01.05.2016, визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723 (далі - Закон України №3723).

Відповідно до пункту 2 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України №889 визнано ряд законодавчих актів такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України №3723, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889 визначено право державних службовців у випадках, визначених цими пунктами, на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу", зокрема:

- державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців;

- для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України 1993 р., № 52. ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що пункт 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889 стосується осіб державних службовців, які станом на 01 травня 2016 року займали посади державної служби.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 займала посаду державного службовця, що також не заперечується відповідачем.

Положеннями ч. 1 ст. 37 Закону України № 3723 передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Отже, необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до вищезазначеної статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, після 01 травня 2016 року зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України № 3723 лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 889, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону України № 3723 вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 569/350/17, від 03 липня 2018 року у справі № 586/965/16-а та від 10 липня 2018 року у справі № 591/6970/16-а.

Згідно з п. 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 889 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. Тобто, стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюється згідно із законодавством, яке діяло раніше, і на тих умовах і в порядку, що були ним передбачені.

Відповідно до ч. 18 ст. 37 Закону України № 3723 період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно з п. 10 та п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889 право державних службовців на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" мають особи, які мають певний стаж та займали посади, віднесені до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Законом України № 3723 та актами Кабінету Міністрів України. Таким актом Кабінету Міністрів України, що діяв до 01.05.2016, є постанова КМУ від 03.05.1994 № 283, якою було затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (далі за текстом - Порядок). Таким чином, стаж державної служби до 01.05.2016 повинен обчислюватися з врахуванням вказаного Порядку.

Згідно пункту 1 Порядку передбачено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Відповідно до п. 2 Порядку, до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно- ревізійної служби, а також на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Відповідно до п. 4 Порядку, документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Згідно з абзацами 1, 2 пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». Період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Зазначена позиція узгоджується із ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 липня 2017 року за № К/800/23621/17 по справі № 552/1525/17 та висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 22.10.2013 у справі 21-340а 13, де суд дійшов висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Крім того, згідно зі ст. 1 Закону України № 3723 державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України № 3723 регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Із наведеної норми вбачається, що правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. При цьому цей Закон застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальним законом.

Спеціальним Законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності був Закон України від 4 грудня 1990 року № 509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні» (далі за текстом - Закон України №509).

Посадовою особою органу державної податкової служби за правилами частини першої статті 15 Закону України № 509 може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Державною податковою адміністрацією України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (частини 5, 6 статті 15 цього Закону).

Постановами КМУ від 25.07.2012 № 680, від 23.10.2013 № 839 та від 20.04.2016 № 306 було затверджено Порядок присвоєння рангів державним службовцям та додатком № 6 Співвідношення між рангами державних службовців і спеціальними званнями працівників органів державної податкової служби.

В цих Постановах зазначено, що надбавка за ранг (спеціальне звання) встановлюється з дня його присвоєння. Розмір надбавки за спеціальне звання працівникам органу державної податкової служби встановлювався згідно постанов КМУ: від 31.12.1996 року №1592; від 07.02.2000 року №225; від 09.03.2006 року №268; від 07.08.2013 року №597; від 26.10.2016 року №757; від 28.12.2020 року №1346.

Статтею 6 Закону України № 509 визначено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету. Таким чином, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже, перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Враховуючи вищевикладене, період державної служби ОСОБА_1 в податкових органах з 01.02.1997 по 31.05.2013, має бути зарахований до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення відділу перерахування пенсій №1 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22.01.2021 № 9, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи в державних податкових органах з 06.08.1996 року по 12.01.2021 року, а саме, з 01.02.1997 року по 31.05.2013 року, які при винесенні рішення від 22.01.2021 року № 9 не були враховані: з 01.02.1997 року по 24.01.1999 року - в Державній податковій інспекції Київського району м. Харкова; з 25.01.1999 року по 08.02.2012 року - в Державній податковій адміністрації в Харківській області; з 09.02.2012 року по 21.05.2013 року - в Державній податковій службі у Харківській області; з 22.05.2013 року по 31.05.2013 року - в Головному управлінні Міндоходів у Харківській області, та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.01.2021 року про переведення з пенсії за віком, призначеної згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу", з урахуванням висновків суду у даній справі.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 263, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахування пенсій №1 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22.01.2021 № 9.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи в державних податкових органах з 06.08.1996 по 12.01.2021, а саме, з 01.02.1997 по 31.05.2013, які при винесенні рішення від 22.01.2021 року № 9 не були враховані: з 01.02.1997 по 24.01.1999 - в Державній податковій інспекції Київського району м. Харкова; з 25.01.1999 по 08.02.2012 - в Державній податковій адміністрації в Харківській області; з 09.02.2012 по 21.05.2013 - в Державній податковій службі у Харківській області; з 22.05.2013 по 31.05.2013 - в Головному управлінні Міндоходів у Харківській області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.01.2021 про переведення з пенсії за віком, призначеної згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу", з урахуванням висновків суду у даній справі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Шляхова