Справа № 120/7631/20-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 р. Справа № 120/7631/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сала П.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Панасюк В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Городенського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

07.12.2020 поштою до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі за текстом - ОСОБА_1 ) до "Могилів-Подільської районної державної адміністрації в особі керівника підприємства" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії (том 1, а.с. 1-8).

Згідно зі штампом на поштовому конверті позовна заява здана на пошту 04.12.2020 (том 1, а.с. 17).

Відповідно до прохальної частини вказаної позовної заяви позивач заявляв такі позовні вимоги:

1) визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень в особах уповноважених посадових осіб Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області (далі за текстом - Могилів-Подільська РДА) на оформлення та видачу позивачу дублікату його трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 02.04.2019, з врахуванням внесеного запису про звільнення за п/н 17-18, у зв`язку з порушенням норм, визначених статтею 47 Кодексу законів про працю України, Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" зі змінами, внесеними згідно з Постановою № 131 від 02 березня 1994 року, Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 року, щодо оформлення дублікату трудової книжки позивача та затримки у видачі дублікату трудової книжки позивача з вини відповідача;

2) зобов`язати уповноважених посадових осіб Могилів-Подільської РДА протягом трьох робочих днів після набрання законної сили рішенням суду у даній справі вчинити дії з оформлення належним чином та видачі позивачу дублікату його трудової книжки з дотриманням норм, визначених статтею 47 Кодексу законів про працю України, Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" зі змінами, внесеними згідно з Постановою № 131 від 02 березня 1994 року, пунктами 2.3, 2.4, 2.10, 2.26 та 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 року.

Ухвалою від 14.12.2020 (том 1, а.с. 19-21) вказану позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення виявлених недоліків протягом 10 днів з дня вручення (отримання) копії ухвали шляхом:

1) подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з наведенням поважних причин його пропуску та наданням доказів на їх підтвердження - в частині оскарження дій відповідача щодо оформлення дубліката трудової книжки позивача та внесення до нього запису за № 17, вчинених 02.04.2019;

2) надання суду доказів сплати судового збору в розмірі 840,80 грн за подання до адміністративного суду позовної заяви;

3) надання копій доданих до позовної заяви документів для відповідача;

4) уточнення відомостей про відповідача або ж складу відповідачів (якщо їх кілька).

29.12.2020 поштою до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в новій редакції (том 1, а.с. 24-34).

Відповідно до нової редакції позову відповідачем зазначено Могилів-Подільську РДА, а позовні вимоги пред`явлено виключно до цього відповідача (у первинній редакції позовної заяви відповідачем було зазначено "Могилів-Подільську районну державну адміністрацію в особі керівника підприємства", а позовні вимоги фактично були звернуті до "уповноважених осіб Могилів-Подільської РДА").

Крім того, безпосередньо у тексті уточненої позовної заяви позивач заявив клопотання про поновлення строку звернення до суду в частині вимог про оскарження дій відповідача із внесення до дубліката трудової книжки від 02.04.2019 запису за № 17. При цьому позивач зазначає, що запис за № 18 від 04.11.2020 був внесений після неодноразових звернень та скарг позивача щодо неправомірності внесення запису за № 17. Тобто записи за №№ 17-18 в сукупності утворюють цілісність запису про звільнення позивача з публічної служби, який внесено з істотним порушенням вимог чинного законодавства, що і зумовило звернення позивача до суду з цим позовом (том 1, а.с. 27).

Також позивач додав до уточненої позовної заяви докази сплати судового збору в розмірі 840,80 грн, а також копію уточненої позовної заяви та копії всіх доданих до неї документів для відповідача.

Водночас у новій позовній заяві позивач заявив наступні позовні вимоги:

1) визнати протиправними дії відповідача під час внесення записів за п/н 17 та 18 до трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 02.04.2019 за підписом уповноваженої особи щодо недійсності внесених записів за п/н 17 та 18 у зв`язку з невідповідністю вимогам п.п. 2.3, 2.4, 2.10, 2.26, 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 року та невідповідності трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , виданої 02.04.2019 зразку бланка трудової книжки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 1994 року № 131, та зобов`язати відповідача негайно, з наступного дня після набрання законної сили рішенням суду у даній справі, вчинити дії з оформлення належним чином та видачі позивачу дублікату його трудової книжки у відповідності до постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" зі змінами, внесеними згідно з Постановою № 131 від 02 березня 1994 року, пунктами 2.3, 2.4, 2.10, 2.26 та 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 року;

2) зобов`язати відповідача негайно, з наступного дня після набрання законної сили рішенням суду у даній справі, видати розпорядчий акт про утворення комісії по трудовим спорам з визначенням повноважень, затвердити її посадовий склад для розгляду трудових спорів, пов`язаних із застосуванням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 року;

3) зобов`язати відповідача негайно, з наступного дня за днем утворення комісії з трудових спорів, призначити перше засідання утвореної комісії з трудових спорів з поставленням на розгляд питання про застосування Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 року, у зв`язку з неможливістю узгодження питання оформлення та видачі трудової книжки позивачу після його звільнення з роботи;

4) зобов`язати відповідача негайно, з наступного дня після набрання законної сили рішенням суду у даній справі, вчинити дії з організації обліку бланків трудових книжок і вкладишів до них, в тому числі організація закупівлі в спосіб, на умовах та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 1994 року № 131;

5) зобов`язати відповідача негайно, з наступного дня після набрання законної сили рішенням суду у даній справі, вчинити дії з приведення у відповідність наказу т.в.о. керівника апарату Могилів-Подільської РДА від 23.03.2019 № 19-к "Про звільнення ОСОБА_1 " шляхом видання нового наказу про звільнення позивача із зазначенням причини звільнення та підстави до звільнення, з виключенням переліку статей, внесення яких до такого наказу не передбачено законодавством, з метою забезпечення належного оформлення дублікату трудової книжки позивачу.

Вищевказані позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 26.03.2018 позивача звільнено з посади головного спеціаліста-юрисконсульта апарату Могилів-Подільської РДА на підставі наказу т.в.о. керівника апарату Могилів-Подільської РДА від 23.03.2018 № 19-к. 02.04.2019 позивачу було видано дублікат трудової книжки серії НОМЕР_1 з записом про звільнення за п/н 17. В подальшому наказом керівника апарату Могилів-Подільської РДА від 19.09.2019 № 55-к внесено зміни до наказу від 23.03.2018 № 19-к, а саме пункт 1 наказу доповнено цифрами та словами "пункт 4 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу"". На підставі цього наказу до дубліката трудової книжки позивача від 02.04.2019 внесено запис за п/н 18 від 04.11.2020 в такій редакції: "Внести зміни в запис № 17 від 26.03.2018, доповнивши його словами та цифрами пункт 4 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу"".

Внесені до трудової книжки записи за п/н 17-18 позивач вважає неправомірними і такими, що вчинені з порушенням вимог чинного законодавства щодо порядку оформлення трудових книжок працівників та внесення записів до них, у даному випадку - запису про звільнення з роботи.

Так, позивач зазначає, що статтею 47 КЗпП України та п. 4.1 Інструкції № 58 на власника або уповноважений ним орган покладено обов`язок в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку. Водночас належне оформлення трудової книжки при звільненні означає внесення запису про звільнення із зазначенням причин (підстав, формулювань) звільнення та з посиланням на відповідний закон.

Разом з тим запис за № 17 у дублікаті трудової книжки від 02.04.2019 не відповідає змісту наказу № 19-к від 26.03.2018 про звільнення, оскільки не містить посилання на всі статті Закону України "Про державну службу", окрім п. 12 ч. 2 ст. 65, визначені цим наказом. На думку позивача, це суперечить вимогам п. 2.3 та п. 2.4 Інструкції № 58, згідно з якими всі записи в трудовій книжці при звільненні повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства, з посиланням на відповідну статтю, пункт закону, а також точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Також позивач зазначає, що у графі 2 запису за № 17 відповідач був зобов`язаний зазначити дату, якою цей запис внесено до трудової книжки, тобто 02.04.2019. А дата запису за № 18 не відповідає вимогам п. 2.27 Інструкції № 58, оскільки графа 2 не може містити інших відомостей, окрім як дати звільнення працівника.

Крім того, позивач вважає, що наказом № 55-к від 19.09.2019 визначено нове формулювання причин його звільнення з роботи. Отже, на виконання вимог п. 2.10 Інструкції № 58 відповідач був зобов`язаний запис за № 17 визнати недійсним, зазначивши про це в трудовій книжці, після чого внести запис із новим формулюванням та датою звільнення. Натомість відповідач неправомірно зробив у трудовій книжці запис за № 18 від 04.11.2020, яким доповнив попередній запис за № 17 посиланням на п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу". До того ж ці дії відповідача зумовили наявність у формулюванні причин звільненні позивача двох різних підстав, а саме п. 12 ч. 2 ст. 65 та п. 4 ч. 1 ст. 87 вказаного Закону, що є недопустимим та суперечить п. 2.26 Інструкції № 58.

Додатково позивач вказує на те, що відповідач не дотримався вимог постанови Кабінету міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" (зі змінами від 02 березня 1994 року), оскільки оформив дублікат трудової книжки від 02.04.2019 на бланку невстановленого зразка, на якому серія та номер зазначені у верхньому правові куті сторінки 1, а не під написом "Трудова книжка".

Позивач наголошує, що неодноразово звертався до керівництва Могилів-Подільської РДА з проханням видати йому належно оформлену трудову книжку, внести до неї запис про звільнення з дотриманням чинного законодавства та змінити дату звільнення у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки з вини роботодавця.

Проте, оскільки такі звернення відповідач до уваги не бере та відмовляється вирішити трудовий спір в добровільному порядку, позивач за захистом своїх прав та інтересів звертається до суду.

Розглянувши уточнену позовною заяву позивача від 28.12.2020 (вх. № 45895/20 від 29.12.2020), суд дійшов висновку, що позивач частково усунув виявлені судом недоліки, оскільки у новій редакції позовної заяви позивач збільшив позовні вимоги (заявив п`ять позовних вимог), тоді як судовий збір сплатив лише за одну вимогу немайнового характеру.

Відтак ухвалою суду від 15.01.2021 позивачу продовжено процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви, встановлений ухвалою від 14.12.2020 про залишення позовної заяви без руху, шляхом доплати судового збору у відповідності до фактично заявлених позовних вимог (том 1, а.с. 55-57).

27.01.2021 поштою до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви. В заяві позивач зазначає, що хоча у новій редакції позовної заяви він дійсно збільшив розмір позовних вимог, проте такі вимоги стосуються способу захисту порушеного права позивача у спірних правовідносинах, в той час як адміністративний позов фактично містить лише одну позовну вимогу немайнового характеру, спрямовану на те, щоб у трудовій книжці позивача відповідач вказав чіткі формулювання причин його звільнення з державної служби та правові підстави для цього, з дотриманням вимог чинного законодавства, якими врегульовано питання ведення трудових книжок працівників (том 1, а.с. 62-64).

З урахуванням додатково наведених позивачем пояснень, суд дійшов висновку, що основною позовною вимогою у даному спорі необхідно вважати вимогу про визнання протиправними дій відповідача під час внесення записів за п/н 17 та 18 до трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 02.04.2019, щодо недійсності внесених записів за п/н 17 та 18 у зв`язку з їх невідповідністю вимогам пунктів 2.3, 2.4, 2.10, 2.26, 2.27 Інструкції № 58 та щодо невідповідності трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 зразку бланка трудової книжки, затвердженого Постановою № 301, та, як наслідок, зобов`язання відповідача вчинити дії з оформлення належним чином та видачі позивачу дубліката його трудової книжки у відповідності до зазначених нормативних актів. Водночас решта позовних вимог охоплюються способами захисту прав позивача у спірних правовідносин, які, на думку позивача, є найбільш ефективними в цілях відновлення порушеного права особи, допущеного зі сторони суб`єкта владних повноважень.

Відтак ухвалою суду від 01.02.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. При цьому клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду вирішено розглянути в судовому засіданні за участю сторін, оскільки доданих до позовної заяви матеріалів та наведених позивачем доводів визнано недостатніми для прийняття законного та обґрунтованого рішення з приводу дотримання/недотримання позивачем строку звернення до суду в частині заявлених позовних вимог (том 1, а.с. 67-69).

19.02.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Могилів-Подільська РДА позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні (том 1, а.с. 77-78).

Відповідач зазначає, що наказом т.в.о. керівника апарату Могилів-Подільської РДА від 23.03.2019 № 19-к позивача звільнено з посади головного спеціаліста-юрисконсульта апарату райдержадміністрації. Не погодившись з цим наказом, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.12.2018, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2019 та постановою Верховного Суду від 09.08.2019, у задоволенні відповідного позову відмовлено. Таким чином, рішенням суду, яке набрало законної сили, підтверджується факт припинення Могилів-Подільською РДА трудових відносин з позивачем з дотриманням вимог чинного законодавства.

Крім того, відповідач зазначає, що на виконання припису Управління Держпраці у Вінницькій області від 12.09.2019, керівником апарату Могилів-Подільської РДА прийнято наказ від 19.09.2019 № 55-к, яким внесено зміни та доповнення до наказу від 23.03.2018 № 19-к. Запис в трудову книжку позивача зроблено відповідно до цього наказу лише 04.11.2020, оскільки до цього позивач відмовлявся надавати наявний у нього оригінал дубліката трудової книжки від 02.04.2019.

Відповідач вважає, що записи за п/н 17-18 внесені до трудової книжки позивача правомірно та не містять неправильного або неточного запису відомостей про звільнення позивача.

При цьому відповідач просить врахувати, що позивач оскаржував наказ від 19.09.2019 № 55-к, але ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 24.02.2020, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2020, позовну заяву було повернуто позивачеві.

Також відповідач звертає увагу на те, що позивач вже не є працівником Могилів-Подільської РДА і не перебуває з нею в будь-яких трудових відносинах.

01.03.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач заперечує доводи та аргументи відповідача, наведені у відзиві, та вважає відзив необґрунтованим і таким, що не спростовує позовних вимог.

У відповіді позивач не погоджується з правомірністю наказу Могилів-Подільської РДА від 19.09.2019 № 55-к та вважає, що відповідач в незаконний спосіб вніс зміни до наказу від 23.03.2019 № 19-к, який є ненормативним актом індивідуальної дії та припинив свою дію з моменту його реалізації. Тому, на думку позивача, відповідач з метою виконання припису Управління Держпраці у Вінницькій області повинен був видати новий наказ про звільнення, із зазначенням належних підстав для цього.

Також позивач заперечує ігнорування ним викликів в райдержадміністрацію для внесення запису у трудову книжку та зазначає, що при неодноразовому наданні оригіналу своєї трудової книжки відповідач відмовляв у її прийнятті з різних безпідставних причин.

Позивач зауважує, що відповідач посилається на судову практику, але не називає реквізитів відповідних судових справ, що не дозволяє надати оцінку позиції відповідача в цій частині з метою спростування чи/або підтвердження таких обставин.

Крім того, позивач зазначає, що оскільки звільнення працівника є тривалою в часі процедурою, яка бере свій початок з видання розпорядчого акта про звільнення та закінчується датою видачі належним чином оформленого трудового документа працівника, то передчасними є твердження відповідача про завершення процедури звільнення позивача і, як наслідок, не перебування позивача в трудових відносинах з райдержадміністрацією.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

З метою виконання завдань підготовчого провадження, судом проведено підготовчі засідання від 01.03.2021, 17.03.2021, 31.03.2021 та 21.04.2021.

Серед іншого, під час підготовчого провадження задоволено клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду та поновлено позивачу ОСОБА_1 строк звернення до суду в частині оскарження дій відповідача щодо оформлення дубліката трудової книжки серії НОМЕР_1 та внесення до нього запису за № 17, вчинених 02.04.2019 (ухвала від 21.04.2021, том 2, а.с. 75-78).

Крім того, прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог від 31.03.2021 (том 2, а.с. 1-3). Відповідно до цієї заяви позивач зменшив розмір позовних вимог та уточнив їх зміст. Остаточно просить суд:

1) визнати протиправними дії Могилів-Подільської РДА при внесенні записів за п/н 17 та 18 до бланку типографічної продукції під назвою " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", серія НОМЕР_1 , оформленого на ім`я позивача та виданого 02.04.2019 за підписом уповноваженої особи щодо:

- недійсності внесених записів за п/н 17 та 18 у зв`язку з невідповідністю таких вимогам п.п. 2.3, 2.4, 2.10, 2.26, 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 року;

- невідповідності до зразку бланка трудової книжки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 1994 року № 131, бланку типографічної продукції під назвою " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", серія НОМЕР_1 , оформленого на ім`я позивача та виданого 02.04.2019 за підписом уповноваженої особи, до якого було внесено записи за п/н 17-18;

2) зобов`язати Могилів-Подільську РДА вжити дієвих заходів, спрямованих на організацію обліку бланків трудових книжок і вкладишів до них, в тому числі організація закупівлі в спосіб, на умовах та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 1994 року № 131, в термін - негайно, починаючи з наступного дня за днем набрання законної сили рішення суду у цій справі;

3) зобов`язати Могилів-Подільську РДА вжити дієвих заходів, спрямованих на організацію дій уповноважених посадових осіб її апарату в особах керівника та уповноваженого працівника служби з питань персоналу апарату Могилів-Подільської РДА, спрямованих на належне оформлення та видачу позивачу бланку дубліката його трудової книжки у відповідності до постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" зі змінами, внесеними згідно з Постановою № 131 від 02 березня 1994 року, пунктами 2.3, 2.4, 2.10, 2.26, 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 року, в термін - негайно, починаючи з наступного дня за днем набрання законної сили рішення суду у цій справі;

4) зобов`язати Могилів-Подільську РДА вжити дієвих заходів, спрямованих на приведення у відповідність наказу т.в.о. керівника апарату Могилів-Подільської РДА від 23.03.2019 № 19-к "Про звільнення ОСОБА_1 " в спосіб видання нового наказу про звільнення позивача з зазначенням чіткого формулювання причин звільнення та підстави до звільнення, з виключенням переліку статей, правозастосування та внесення яких до такого наказу не передбачено законодавством при звільненні працівника з метою забезпечення в подальшому належного оформлення відповідачем дублікату трудової книжки на ім`я позивача, в термін - негайно, починаючи з наступного дня за днем набрання законної сили рішення суду у цій справі.

Окрім того, за результатами розгляду справи позивач просить суд зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення в розмірі задоволених позовних вимог.

Ухвалою суду від 21.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (том 2, а.с. 82-83).

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та надав пояснення, які за своїм змістом відповідають обґрунтуванням, наведеним у позовній заяві та відповіді на відзив. Просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши наведені сторонами доводи та зібрані у справі докази, суд встановив таке.

Наказом т.в.о. керівника апарату Могилів-Подільської РДА від 23.03.2018 № 19-к "Про звільнення ОСОБА_1 " позивача звільнено з посади головного спеціаліста-юрисконсульта апарату райдержадміністрації з 26.03.2018 за вчинення систематичного (повторного протягом року) дисциплінарного проступку - прогулів (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (том 1, а.с. 35).

Не погодившись із законністю звільненням, позивач 03.05.2018 звернувся до суду з позовом про скасування вказаного наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.12.2018 у справі № 802/1249/18-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2019, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (том 2, а.с. 35-47).

Постановою Верховного Суду від 09.08.2019 (адміністративне провадження № К/9901/16220/19) вищезазначені судові рішення залишено в силі (том 2, а.с. 48-55).

Також з матеріалів справи видно, що після прийняття наказу від 23.03.2018 № 19-к на вимогу позивача відповідач неодноразово оформляв та видавав йому дублікат трудової книжки (том 2, а.с. 6-9).

Втім, відповідні обставини не входять до предмета доказування у цій справі, а тому судом не оцінюються.

Суд враховує, що спір між сторонами виник у зв`язку з оформленням дубліката трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.04.2019, зокрема внесення до нього неправомірних, на думку позивача, записів за п/н 17-18, а також щодо невідповідності бланка трудової книжки затвердженому зразку.

Виходячи з цього, суд встановив, що 02.04.2010 відповідач заповнив дублікат трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 . Його оригінал оглянуто в судовому засіданні, а необхідні копії долучено до справи (том 2, а.с. 69-73).

Згідно із записом за п/н 17, до вказаного дубліката внесено відомості про звільнення позивача 26.03.2018 з посади головного спеціаліста-юрисконсульта апарату Могилів-Подільської РДА за вчинення систематичного (повторного протягом року) дисциплінарного проступку - прогулів (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (п. 12 ч. 2 ст. 65 Закону України "Про державну службу"). Підставою внесення запису зазначено наказ т.в.о. керівника апарату райдержадміністрації від 23.03.2018 № 19-к ( том 1, а.с. 12, том 2, а.с. 71-72).

Саме у такому вигляді позивач отримав на руки дублікат трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.04.2019. Тобто із внесеним до неї останнім записом за п/н 17 про звільнення.

Не погодившись з правильністю внесення такого запису, позивач неодноразово звертався на адресу Могилів-Подільської РДА з заявами та скаргами щодо видачі йому належно оформленої трудової книжки (том 1, а.с. 38-44, 144-194).

Крім того, дії та бездіяльність відповідача з цього приводу позивач оскаржив до Управління Держпраці у Вінницькій області.

12.09.2019 вказане Управління внесло відповідачу припис про усунення порушень № ВН1328/204/АВ/П. В приписі зазначено, що за наслідками інспекційного відвідування виявлено, що Могилів-Поідльською РДА не оформлено належним чином дублікат трудової книжки, виданий працівнику ОСОБА_1 при звільненні, та не проведено зміни в наказі про звільнення і не зроблено, відповідно, правильні записи до дубліката трудової книжки. Відтак для усунення виявлених порушень заступнику голови Могилів-Подільської РДА ОСОБА_2 встановлено строк до 20.09.2019 (том 1, а.с. 203).

На виконання вимог припису, наказом керівника апарату Могилів-Подільської РДА від 19.09.2019 № 55-к внесено зміни та доповнення до наказу від 23.03.2018 № 19-к "Про звільнення ОСОБА_1 ", а саме пункт 1 цього наказу доповнено цифрами та словами "пункт 4 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу"" (том 1, а.с. 37).

Вказаний наказ позивач 28.01.2020 оскаржив в судовому порядку (том 2, а.с. 56-58).

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 24.02.2020 у справі № 120/298/20-а, залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2020, позовну заяву ОСОБА_1 повернуто з підстав пропуску без поважних причин строку звернення до адміністративного суду (том 2, а.с. 59-68).

Крім того, судом встановлено, що за невиконання вимог припису № ВН1328/204/АВ/П від 12.09.2019 в частині не внесення записів до дубліката трудової книжки позивача у зв`язку з проведеними змінами в наказі про його звільнення, постановою Управління Держпраці у Вінницькій області від 18.10.2019 № ВН 1328/204/АВ на Могилів-Подільську РДА накладено штраф в розмірі 4173 грн на підставі абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, а постановою головного державного інспектора праці Управління Держпраці у Вінницькій області Онофрійчука Л.М. від 25.09.2019 № ВН1393/204/АВ/П/ПТ/ПС заступника голови Могилів-Подільської РДА ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 188-6 КУпАП та накладено штраф в розмірі 1000 грн (том 1, а.с. 204, том 2, а.с. 93-95).

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13.02.2020 у справі № 138/2807/19, яке набрало законної сили, задоволено адміністративний позов Могилів-Подільської РДА до Управління Держпраці у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови. Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Вінницькій області від 18.10.2019 № ВН 1328/204/АВ.

При цьому суд дійшов висновку, що невиконання вимог припису відбулося не з вини Могилів-Подільської РДА, а пов`язується з відмовою ОСОБА_1 у наданні дубліката трудової книжки для внесення до неї уточнюючих записів на підставі наказу № 55-к від 19.09.2019 (том 1, а.с. 205-208).

Крім того, рішенням Могилів-Подільського районного суду Вінницької області від 21.12.2019 у справі № 138/2934/19, яке набрало законної сили, задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Держпраці у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Вінницькій області від 25.09.2019 № ВН1393/204/АВ/П/ПТ/ПС. Задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд, зокрема, виходив з того, що ОСОБА_2 були вжиті всі залежні від нього заходи для усунення виявлених порушень законодавства про працю, тоді як виконання вимог припису не в повному обсязі та не внесення записів до дубліката трудової книжки ОСОБА_1 у зв`язку з прийняттям наказу № 55-к від 19.09.2019 відбулося не з його вини (том 2, а.с. 93-95).

Як свідчать матеріали справи, після зазначених вище подій та судових процесів листування між сторонами продовжилося. У своїх зверненнях до відповідача позивач висловлював незгоду з наказами за № 19-к від 23.03.2018 та № 55-к від 19.09.2019, наполягаючи на видачі йому оформленої належним чином трудової книжки. Натомість відповідач вважав свої дії правовірними та пропонував позивачу надати оригінал дубліката трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.04.2019 для внесення до нього запису у відповідності до наказу № 55-к від 19.09.2019.

02.11.2020 позивач звернувся до Могилів-Подільської РДА з заявою про внесення запису до його трудової книжки на підставі наказу № 55-к від 19.09.2019 (том 2, а.с. 23). З цією метою позивач надав відповідачу дублікат трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.04.2019.

04.11.2020 до вказаного дубліката відповідач вніс запис за п/н 18 наступного змісту: "Внести зміни в запис № 17 від 26.03.2018 р. Доповнити його словами та цифрами "пункт 4 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу"". Підставою для внесення запису вказано наказ від 19.09.2019 № 55-к.

Позивач вважає, що відповідач з порушенням вимог чинного законодавства вніс до його трудової книжки записи за п/н 17-18, а сама трудова книжка оформлена не на бланку встановленого зразка. Відтак за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до положень ст. 47 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Водночас в силу вимог ч. 1 ст. 46 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку.

Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, з наступними змінами, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі за текстом - Інструкція № 58).

Главою 2 вказаної Інструкції визначається порядок заповнення трудових книжок.

Так, згідно з п. 2.2 Інструкції № 58 до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу та звільнення.

У відповідності до п 2.3, п. 2.4 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 2.6 Інструкції № 58 передбачено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Згідно з п. 2.9, 2.10 Інструкції № 58 виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

У розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

Окремо нормами Інструкції № 58 регламентовано порядок заповнення трудової книжки працівника при звільненні з роботи.

Так, пунктом 2.26 визначено, що записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Наприклад, "Звільнений в зв`язку з прогулом без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП України".

При розірванні трудового договору з ініціативи працівника з причин, за яких законодавство пов`язує надання певних пільг і переваг, запис про звільнення вноситься до трудової книжки із зазначенням цих причин. Наприклад, "Звільнений за власним бажанням" у зв`язку з зарахування у вищий навчальний заклад, ст. 38 КЗпП України".

Крім того, відповідно до п. 2.27 Інструкції № 58 запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Водночас днем звільнення вважається останній день роботи.

Наприклад, трудовий договір з працівником припиняється у зв`язку із скороченням штату працівників 10 жовтня 1993 року є останнім днем його роботи. У трудовій книжці працівника має бути зроблений запис: у графі 1 розділу "Відомості про роботу" ставиться порядковий номер запису, у графі 2 - дата звільнення (10.10.93), у графі 3 записується: "Звільнений за скороченням штатів, п. 1 ст. 40 КЗпП України", у графі 4 зазначається дата і номер наказу (розпорядження) про звільнення.

У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний". Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: "Запис за № таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі". При зміні формулювання причини звільнення пишеться: "Запис за № таким-то є недійсним" звільнений... і зазначається нове формулювання.

У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення.

Крім того, пунктом 5.2 Інструкції передбачено, що дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

Судом встановлено, що 02.04.2010 відповідач оформив дублікат трудової книжки позивача на бланку серії НОМЕР_1 , внісши до нього усі відомості про роботу станом на дату заповнення дубліката.

Відтак останнім до вказаного дубліката було внесено запис за п/н 17 про звільнення позивача з посади головного спеціаліста-юрисконсульта апарату Могилів-Подільської РДА з 26.03.2018 на підставі наказу від 23.03.2018 № 19-к.

При цьому у графі 2 розділу "Відомості про роботу" відповідач зазначив дату звільнення позивача "26.03.2018" та у графі 3 зробив запис: "Звільнений з посади головного спеціаліста-юрисконсульта апарату районної державної адміністрації з 26.03.2018 р. за вчинення ним систематичного (повторного протягом року) дисциплінарного проступку - прогулів (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (п. 12 ч. 2 ст. 65 Закону України "Про державну службу")".

Також у графу 4 запису за п/н 17 внесено реквізити відповідного наказу (розпорядження) про звільнення та зазначено: "Наказ т.в.о. керівника апарату райдержадміністрації від 23.03.2018 р. № 19-к".

Отже, у відповідності до запису № 17 дубліката трудової книжки серії НОМЕР_1 , датою звільнення позивача з роботи є 26.03.2018; причиною звільнення - систематичні (повторно протягом року) прогули без поважних причин, п. 12 ч. 2 ст. 65 Закону України "Про державну службу"; підстава запису - наказ від 23.03.2018 № 19-к.

Позивач не погоджується із зазначеною в дублікаті датою звільнення, оскільки вважає, що у графі 2 запису за № 17 відповідач був зобов`язаний вказати дату, якою відповідний запис було внесено до дубліката, тобто 02.04.2018.

Проте суд зауважує, що у графі 2 запису про звільнення працівника вказується дата звільнення, яка має точно відповідати наказу (розпорядженню) про звільнення. На це однозначно вказують положення п. 2.4 та п. 2.27 Інструкції № 58.

Водночас факт заповнення дубліката трудової книжки 02.04.2019 не може змінювати дати звільнення позивача з роботи, якою є саме 26.03.2018. Адже в силу вимог п. 5.2 Інструкції № 58 дублікат трудової книжки заповнюється за загальними правилами, а записи про роботу вносяться до нього на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

Таким чином, оформляючи дублікат трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.04.2019, відповідач правомірно вказав дату звільнення позивача з роботи, яка була визначена наказом про звільнення від 23.03.2018 № 19-к, тобто 26.03.2018.

Крім того, позивач вважає, що запис за № 17 у дублікаті трудової книжки не відповідає змісту наказу № 19-к від 26.03.2018, оскільки не містить посилання на всі перераховані в ньому статті Закону України "Про державну службу", які стали підставою для його звільнення, окрім посилання на п. 12 ч. 2 ст. 65 цього Закону.

Перевіряючи доводи позивача в цій частині, судом з`ясовано, що у вступній частині (преамбулі) наказу № 19-к від 26.03.2018 правовими підставами для його прийняття зазначено ряд статей Закону України "Про державну службу", а саме статтю 17, частину першу та пункт 4 частини другої статті 63, статтю 64, пункт 12 частини другої статті 65, пункт 4 частини першої та частину п`яту статті 66, статтю 77.

На виконання припису Управління Держпраці у Вінницькій області № ВН1328/204/АВ/П від 12.09.2019, наказом керівника апарату Могилів-Подільської РДА від 19.09.2019 № 55-к внесено зміни до наказу від 23.03.2018 № 19-к та доповнено його розпорядчу частину (пункт 1) цифрами та словами "пункт 4 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу"".

Суд наголошує, що як наказ за № 19-к від 23.03.2018, так і наказ за № 55-к від 19.09.2019 у встановленому законом порядку не скасовані та набрали чинності.

Більше того, питання щодо законності звільнення позивача з державної служби на підставі наказу № 19-к від 23.03.2018 було предметом судового розгляду і рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 802/1249/18-а, залишеним без змін в тому числі судом касаційної інстанції, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Також суд враховує, що позивач оскаржував до суду наказ Могилів-Подільської РДА від 19.09.2019 № 55-к. Але у зв`язку з пропуском строку звернення до суду без поважних причин, відповідну позовну заяву було повернуто ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 24.02.2020 у справі № 120/298/20-а, яка набрала законної сили.

Правомірність наказу № 55-к від 19.09.2019 додатково підтверджується постановами Управління Держпраці у Вінницькій області від 25.09.2019 № ВН1393/204/АВ/П/ПТ/ПС та від 18.10.2019 № ВН 1328/204/АВ, а також рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13.02.2020 у справі № 138/2807/19 та рішенням Могилів-Подільського районного суду Вінницької області від 21.12.2019 у справі № 138/2934/19, які теж набрали законної сили.

Адже зазначеними рішеннями та постановами констатовано виконання Могилів-Подільською РДА припису Управління Держпраці у Вінницькій області № ВН1328/204/АВ/П від 12.09.2019 у спосіб прийняття наказу № 55-к від 19.09.2019, а також підтверджено необхідність внесення запису до дубліката трудової книжки позивача у зв`язку з прийняттям цього наказу.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, статтею 370 КАС України закріплено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб.

З огляду на викладене суд:

по перше, не вдається до оцінки питання щодо правомірності наказів Могилів-Подільської РДА за № 19-к від 23.03.2018 та № 55-к від 19.09.2019, які вже були предметом судового розгляду та набули чинності;

по друге, не бере до уваги посилання позивача на неправомірність (неправильність, некоректність) цих наказів;

по третє, враховує, що такі накази підлягали виконанню та стали підставами для внесення до дубліката трудової книжки позивача оскаржуваних записів за п/н 17-18.

Також суд вважає, що оскільки записом за № 18 внесено зміни (доповнення) до запису за № 17, такі записи необхідно розглядати та оцінювати лише в цілісності.

З цим погоджується й сам позивач, тому що своє клопотання про поновлення строку звернення до суду в частині визнання протиправними дій відповідача з внесення запису за № 17 обґрунтовував тим, що записи за №№ 17-18 саме в сукупності утворюють цілісність запису про його звільнення з роботи.

Суд погодився з наведеними доводами позивача, а тому ухвалою від 21.04.2021 поновив строк звернення до суду з вказаними вимогами.

В іншому разі, якщо розглядати записи за № 17 та № 18 порізно та, відповідно, оцінювати кожен із них самостійно, очевидним є факт пропуску позивачем встановленого законом строку звернення до адміністративного суду в частині визнання протиправними дій відповідача при оформленні дубліката трудової книжки серії НОМЕР_1 та внесенні до нього запису за № 17. Адже відповідні дії вчинені Могилів-Подільською РДА ще 02.04.2019, тоді як позивач звернувся до суду щодо їх оскарження лише 04.12.2020, тобто з істотним перевищення місячного строку звернення до суду, передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України. Хоча ще 03.04.2019 позивач ознайомився з дублікатом трудової книжки від 02.04.2019, про що свідчить його заява від 03.04.2019 (том 1, а.с. 38), а тому не міг не знати про порушення своїх прав та інтересів у зв`язку з внесенням запису за № 17.

Таким чином, оскільки запис за № 18 є невід`ємною частиною запису за № 17, суд доходить висновку, що саме в сукупності записи за п/н 17-18 дубліката трудової книжки позивача утворюють цілісний запис про його звільнення з роботи.

Водночас зазначені записи відповідають підставам для їх внесення у трудову книжку - наказам за № 19-к від 23.03.2018 та № 55-к від 19.09.2019, а певна неточність запису за № 17 щодо правових підстав звільнення була усунута відповідачем шляхом внесення запису за № 18 та доповнення запису про звільнення посиланням на п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу".

Отже, із внесенням до дубліката трудової книжки позивача запису за № 18, стає очевидним, що, у відповідності до запису про звільнення, позивач звільнений з роботи 26.03.2018 за вчинення систематичного (повторного протягом року) дисциплінарного проступку - прогулів (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, на підставі п. 12 ч. 2 ст. 65, п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу".

Наведене формулювання відповідає чинному законодавству, пояснює причину звільнення та містить посилання на відповідну статтю, пункт закону.

При цьому суд не погоджується з твердженнями позивача про те, що наказом № 55-к від 19.09.2019 було визначено нове формулювання причин його звільнення.

Суд зауважує, що вказаним наказом доповнено пункт 1 наказу № 19-к від 23.03.2018 посиланням на п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу", тобто лише конкретизовано підставу звільнення (припинення державної служби). Водночас причина звільнення та її формулювання не змінилися: "звільнено за систематичні (повторно протягом року) прогули без поважних причин".

Відтак, на думку суду, у зв`язку з прийняттям наказу № 55-к від 19.09.2019 у відповідача був відсутній обов`язок визнавати недійсним запис за № 17, оскільки в силу вимог абз. 3 п. 2.10 Інструкції № 58 запис про звільнення визнається недійсним лише у разі зміни формулювання причин звільнення.

Крім того, суд враховує, що запис за № 18 вносився до трудової книжки на виконання наказу № 55-к від 19.09.2019. Тобто цей запис був зроблений відповідачем у зв`язку з наявністю окремої, самостійної підстави для його внесення, а не з метою виправлення якихось помилок, допущених при внесенні запису за № 17.

Правильною слід вважати і дату внесення відповідачем цього запису - 04.11.2020, яка обумовлюється фактичним отриманням від позивача оригіналу дубліката трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Позивач також вказує на те, що записи за п/н 17 та 18 фактично означають наявність у формулюванні причин звільненні позивача двох різних підстав, а саме п. 12 ч. 2 ст. 65 та п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу".

Разом з тим, на думку суду, жодної суперечності між цими нормами не існує. Так, п. 12 ч. 2 ст. 65 цього Закону (у редакції, чинній на дату звільнення позивача) передбачає дисциплінарну відповідальність державного службовця за прогул (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Водночас п. 4 ч. 1 ст. 87 визначає таку підставу для припинення державної служби як вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Отже, зазначення відповідачем у записі про звільнення позивача вищенаведених пунктів та статей Закону України "Про державну службу" відповідає формулюванню причинам звільнення позивача зі служби.

При цьому суд відхиляє доводи позивача про те, що в записі про його звільнення мали б бути вказані всі статті Закону України "Про державну службу", перераховані у вступній частині наказу № 19-к від 26.03.2018.

Суд зауважує, що в розумінні положень Інструкції № 58 у графі 3 запису про звільнення працівника вказується причина звільнення у відповідності до наказу про звільнення та передбаченим законодавством формулюванням, з посилання на відповідну статтю, пункт закону, якою визначаються правові підстави для звільнення.

Тому зазначення у записі про звільнення тих статей Закону України "Про державну службу", якими відповідач хоч і керувався при звільненні позивача зі служби, але які, одначе, не стосуються підстав дисциплінарної відповідальності державного службовця та припинення державної служби, не лише є недоцільним, але й не відповідатиме нормативним положенням Інструкції № 58.

Підсумовуючи, в оскаржуваних діях відповідача суд не вбачає порушення вимог чинного законодавства щодо порядку заповнення трудових книжок.

Позивач також ставить під сумнів бланк трудової книжки серії НОМЕР_1 , на якому відповідач 02.04.2019 оформив дублікат трудової книжки позивача. При цьому позивач зазначає, що такий бланк не відповідає зразку, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" (зі змінами від 02 березня 1994 року), оскільки серія та номер трудової книжки зазначені у верхньому правові куті сторінки 1, а не під написом "Трудова книжка".

Однак вказані доводи позивача суд оцінює критично та при вирішенні справи до уваги не бере.

Так, у судовому засіданні судом оглянуто оригінал дубліката трудової книжки позивача, заповненого відповідачем 02.04.2019 на бланку серії НОМЕР_1 .

При цьому встановлено, що вказаний бланк виготовлено ДП "ПК "Зоря", яке є одним з провідних національних виробників бланків документів суворої звітності та поліграфічної продукції з елементами захисту.

Окрім того, бланк містить усі обов`язкові відомості, затверджені Постановою КМУ № 301 від 27.04.1993.

Водночас той факт, що на сторінці 1 бланку серія та номер трудової книжки вказані вище напису "Трудова книжка", а не безпосередньо під ним, не свідчить про невідповідність бланка вимогам законодавства, чи про його недійсність, оскільки визначальним у даному випадку є саме наявність на бланку усіх тих реквізитів, що передбачені затвердженим взірцем.

Таким чином, дії відповідача з оформлення дубліката трудової книжки позивача на бланку серії НОМЕР_1 не можуть визнаватися неправомірними чи такими, що порушують законні права та інтереси позивача.

Натомість твердження позивача про те, що пенсійний орган або майбутній роботодавець не захочуть приймати трудову книжку позивача в такому вигляді, ґрунтуються винятково на припущеннях, а тому до уваги не беруться.

Крім того, суд додатково враховує, що після отримання на руки оригіналу дубліката трудової книжки від 02.04.2019, позивач належність бланку не заперечував та дії відповідача щодо оформлення дубліката на такому бланку у визначеному законодавством порядку не оскаржував.

До того ж, як видно зі змісту припису № ВН1328/204/АВ/П від 12.09.2019, за результатами проведеного інспекційного відвідування Управління Держпраці у Вінницькій області теж не встановило порушень вимог Постанови КМУ № 301 від 27.04.1993 у зв`язку з оформленням дубліката трудової книжки позивача на бланку серії НОМЕР_1 .

Позивач також вказує на неналежну організацію відповідачем обліку бланків трудових книжок та недотримання процедури їх закупівлі.

Однак суд зазначає, що відповідні питання стосуються внутрішньої діяльності Могилів-Подільської РДА, як органу державної виконавчої влади, та для вирішення спору між сторонами значення не мають.

В силу вимог п. 4 Постанови КМУ № 301 від 27.04.1993 за порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тобто, в разі підтвердження відповідних фактів у встановленому порядку, це може бути підставою для притягнення винних посадових осіб райдержадміністрації до дисциплінарної або ж іншої передбаченої законом відповідальності.

Згідно з частиною п`ятою статті 55 Конституції України кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Гарантоване статтею 55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право - конкретизоване у законах України.

Водночас відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.

З огляду на викладене, беручи до уваги встановлені у справі обставини, оцінивши доводи та аргументи сторін на підтримку своїх вимог та заперечень, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах відповідач не допустив порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Заявлені позовні вимоги про визнання протиправними дій Могилів-Подільської РДА під час оформлення дубліката трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 та внесення до неї записів за п/н 17-18 суд вважає безпідставними, необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Решта позовних вимог зобов`язального характеру є похідними вимогами від вищезазначених основних вимог, а отже, також не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 9, 90 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п. 29 рішення ЄСПЛ у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Також суд враховує Висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому зазначений Висновок акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а, крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Крім того, суд бере до уваги позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відтак, перевіривши ключові доводи сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні вимог адміністративного позову належить відмовити повністю.

Як наслідок, відсутні передбачені ст. 382 КАС України підстави для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, про що просить позивач.

Крім того, враховуючи положення ст. 139 КАС України, позивач немає права на відшкодування понесених в цій справі судових витрат.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) відповідач: Могилів-Подільська районна державна адміністрація Вінницької області (, місцезнаходження: площа Шевченка, 1, м. Могилів-Подільський, Вінницька область, 24000).

Повне судове рішення складено 31.05.2021.

Суддя Сало Павло Ігорович