Справа № 280/7773/20
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

19 травня 2021 року м. Дніпросправа № 280/7773/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.02.2021 року в адміністративній справі №280/7773/20 (суддя у 1 інстанції Кисель Р.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною дії відповідача, які полягають у незастосуванні п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» при обчисленні позивачу розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, починаючи з 01.03.2018 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 вчинити дії щодо перерахунку та виплати позивачу починаючи з 01.03.2018 року по 31.12.2018 року включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 07.12.2017 року №2246-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» на 01.01.2018 рік, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 вчинити дії щодо перерахунку та позивачу починаючи з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 23.11.2018 №2629-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2019 рік2 на 01.01.2019 рік, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 вчинити дії щодо перерахунку та позивачу починаючи з 01.01.2020 року по 30.04.2020 року включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 23.11.2018 року №2629-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020 рік, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до ВЧ НОМЕР_1 із заявою про проведення складових грошового забезпечення позивача (посадового окладу, окладу за військове звання, % надбавки за вислугу років) виходячи із 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом України «Про державний бюджет України», на відповідний рік станом на 01.01.2018 року та на 01.01.2019 року, починаючи з 01.04.2018 року, проте відповідачем було протиправно відмовлено у задоволенні заяви. Зазначає, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Зазначене рішення суду набрало законної сили. Таким чином вважає, що розмір посадового окладу, окладу за військовим званням для обчислення його пенсії має визначатись шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт (на підставі норм пункту 4 Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», в редакції, що діяла на час її прийняття).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.02.2021 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарни зазначено, що судом першої інстанції не було враховано, що відповідно до пункту 2 розділу II Закону № 1774 обмеження щодо виплати пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, передбачені цим Законом, не застосовуються протягом особливого періоду до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені особам, які проходять військову службу або перебувають на посадах у Міністерстві оборони України, Головному управлінні розвідки Міністерства оборони України, Міністерстві внутрішніх справ України, Національній поліції України, Апараті Ради національної безпеки і оборони України. Державній спеціальній службі транспорту, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України. Державній прикордонній службі України, Управлінні державної охорони України. Державній пенітенціарній службі України. Державній службі України з надзвичайних ситуацій. Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національній гвардії України, органах військової прокуратури або беруть участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об`єктів у разі захоплення, відбитті спроб насильницького заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені відповідно до законів України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», на період виконання особами, яким вони призначені, повноважень членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої ради юстиції.

В відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити рішення суду першої інстанцій без змін.

Справа судом розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, сторони про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 у період з 19.08.2017 року по 30.04.2020 року, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_3 .

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 30.04.2020 року № 98 солдат військової служби звільнений з військової служби у запас, зазначений документ надано відповідачем та долучено до матеріалів справи.

11.08.2020 року позивач звернувся до ВЧ НОМЕР_1 із заявою про проведення складових грошового забезпечення позивача (посадового окладу, окладу за військове звання, % надбавки за вислугу років) виходячи із 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом України «Про державний бюджет України», на відповідний рік станом на 01.01.2018 року, на 01.01.2019 року та на 01.01.2020 року.

Листом за №2213 від 15.09.2020 року позивача було повідомлено, що розрахунок посадового окладу здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 (зі змінами) «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начального складу та деяких інших осіб», Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260, наказу Міністра оборони України №337 від 27.05.2014 року «Про затвердження переліку військово-облікових спеціальностей і штатних посад рядового, сержантського і старшинського складу і тарифних переліків посад вищевказаних військовослужбовців та наказу Міністра оборони України №90 від 27.05.2014 року «Про встановлення тарифних розрядів за посадами офіцерського складу Збройних Сил України». Також зазначено про відсутність підстав для проведення розрахунку складових грошового забезпечення виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Так, положенням частини 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Кабінет Міністрів України 30 серпня 2017 року прийняв постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01 березня 2018 року.

Вказаною постановою затверджені, зокрема, тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 4 постанови № 704 в первинній редакції було передбачено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 року № 103 встановлено внести зміни до деяких законодавчих актів. Зокрема, пункт 4 Постанови № 704 викладено в такій редакції: викласти в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Разом з тим згідно з пунктом 1 Примітки Додатку 1 постанови № 704 «Тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу» посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Відповідно до Примітки Додатку 14 «Схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу» оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Таким чином суд доходить висновку, що зміст приміток до Додатків 1 та 14 до постанови КМУ № 704 не був приведений у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови після внесення змін до останнього.

Також суд зазначає, що з 29 січня 2020 року пункт 6 постанови № 103 (яким пункт 4 постанови № 704 викладено у новій редакції) втратив чинність у зв`язку із набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18, якою визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

На підставі викладеного, скаржник вважає, що для коректного визначення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням слід застосувати мінімальний множник, а саме: 50% мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України про Державний бюджет України на кожен рік, починаючи з 2018 року.

З цього приводу слід зазначити наступне.

Так, пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774-VIII, який набрав чинності 01.01.2017 року, установлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Таким чином, з моменту набрання чинності Закону №1774-VIII на законодавчому рівні встановлена заборона застосовувати мінімальну заробітну плату, як розрахункову величину для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Оскільки закон України має вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів України, то застосуванню підлягають саме норми закону, як правового акта вищої юридичної сили.

Щодо посилань скаржника на пункт 2 розділу 2 Закону №1774-VIII відповідно до якого: «обмеження щодо виплати пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, передбачені цим Законом, не застосовуються протягом особливого періоду до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені особам, які проходять військову службу або перебувають на посадах…», колегія суддів зазначає, що в зазначеному законі чітко встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, крім розрахунку щорічного обсягу фінансування статутної діяльності політичних партій.

Таким чином, пункт 2 розділу 2 Закону №1774-VIII не розповсюджується на пункт 3 розділу 2 Закону №1774-VIII, оскільки цього не передбачено в самому Законі №1774-VIII.

З наведеного вбачається, що згідно з постановою КМУ №704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Вказані висновки узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року в адміністративній справі № 520/2781/2020.

Відтак доводи позивача щодо необхідності застосування при обчисленні складових грошового забезпечення такої розрахункової величини, як мінімальна заробітна плата, не гуртуються на приписах законодавства, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Відповідно до ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.02.2021 року в адміністративній справі №280/7773/20 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.02.2021 року в адміністративній справі №280/7773/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко

суддя В.А. Шальєва