Справа № 607/11768/16-а
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 рокуЛьвівСправа № 607/11768/16-а пров. № А/857/5958/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Іщук Л. П.,

суддів Онишкевича Т. В., Судової-Хомюк Н. М.,

за участю секретаря судового засідання Смолинця А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2021 року (постановлену головуючим суддею Позняком В. М. у м. Тернополі) про встановлення судового контролю у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.03.2017, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2017, задоволено позов ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії:

визнано неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в місті Тернополі щодо неврахування до страхового стажу при призначенні пенсії періодів роботи на посаді головного бухгалтера Тернопільської філії АБ "Укргазбанк" та щодо незарахування у розмір заробітної плати позивача, з якої нараховується пенсія:

1) період вимушеного прогулу із 24.05.2007 по 23.10.2007 - заробітна плата 17848,28 грн;

2) з 24.10.2007 по 31.12.2007 - заробітна плата 11078,26 грн;

3) період вимушеного прогулу з 13.09.2008 по 12.05.2009 - заробітна плата 82780,02 грн;

4) з 13.05.2009 по 11.10.2009 - 45122,70 грн;

5) з 12.10.2009 по 31.12.2009 заробітна плата - 19078 грн;

зобов`язано Тернопільське об`єднане управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області зарахувати стаж роботи при призначенні пенсії та в розмір заробітної плати, з якої нараховується пенсія: 1) із 24.05.2007 по 23.10.2007 - заробітна плата 17848,28 грн; 2) з 24.10.2007 по 31.12.2007 - заробітна плата 11078,26 грн; 3) з 13.09.2008 по 12.05.2009 - заробітна плата 82780,02 грн; 4) з 13.05.2009 по 11.10.2009 - 45122,70 грн; 5) з 12.10.2009 по 31.12.2009 заробітна плата 19078 грн;

зобов`язано Тернопільське об`єднане управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області провести перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з включенням у страховий стаж її періоди роботи і заробітну плату: 1) із 24.05.2007 по 23.10.2007 - заробітна плата 17848,28 грн; 2) з 24.10.2007 по 31.12.2007 - заробітна плата 11078,26 грн; 3) з 13.09.2008 по 12.05.2009 - заробітна плата 82780,02 грн; 4) з 13.05.2009 по 11.10.2009 - 45122,70 грн; 5) з 12.10.2009 по 31.12.2009заробітна плата 19078 грн, починаючи з 18.04.2016.

25.01.2021 позивачем подано до суду заяву про встановлення контролю за виконанням судового рішення у даній справі шляхом зобов`язання відповідача надати суду звіт про виконання судового рішення у встановлений судом строк.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.02.2021 заяву позивача задоволено, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подати до суду протягом 30 днів з дня отримання копії ухвали звіт про виконання постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.03.2017.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким в задоволенні заяви відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення може бути вирішено при ухваленні рішення за результатами розгляду адміністративного позову, про що зазначається у в такому рішенні, а тому суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати судовий контроль за заявою позивача вже після ухвалення рішення у справі. Вказує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області частково виконано постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.03.2017 після набрання нею законної сили.

В судове засідання з апеляційного розгляду справи учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до частини четвертої статті 229, статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний суд ухвалив розгляд справи здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь головуючого судді, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Задовольняючи заяву про встановлення судового контролю за виконанням постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.03.2017, суд першої інстанції виходив з того, що суб`єкт владних повноважень тривалий час не виконує судове рішення, яке набрало законної сили, що підриває принцип обов`язковості виконання судових рішень та право особи на справедливий суд.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, а виконання рішення забезпечується, зокрема, і шляхом встановлення судового контролю у вигляді подання звіту про виконання судового рішення.

На думку суду апеляційної інстанції, встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи. Тобто, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по суті позовних вимог попереджує неналежне виконання відповідачем обов`язків, що виникли внаслідок задоволення позовних вимог позивача.

Суд апеляційної інстанції вказує на те, що зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватись залежно від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами.

Можливість встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після його ухвалення, зокрема, шляхом подання суб`єктом владних повноважень у встановлений судом строк звіту про виконання судового рішення, передбачена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 800/592/17.

Як встановлено з матеріалів справи, постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.03.2017 у справі № 607/11768/16-а, яка набрала законної сили 17.05.2017, і якою, зокрема, зобов`язано Тернопільське об`єднане управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду в Тернопільській області) провести перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 , з включенням у страховий стаж її періодів роботи і відповідну заробітну плату, тривалий час суб`єктом владних повноважень не виконується.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. У таких справах відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Суд повторює, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Суд також повторює, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що невиконання рішень національних судів в Україні - системна проблема (зокрема, справа «Бурмич та інші проти України», заява № 46852/13).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для вжиття заходів судового контролю шляхом подання звіту про виконання постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.03.2017 у справі № 607/11768/16-а протягом тридцятиденного строку з дня отримання копії ухвали, оскільки відповідач понад три роки не виконує судове рішення, яке набрало законної сили.

Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом дослідження судом першої інстанції та, щодо яких не наведено мотивів.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2021 року у справі № 607/11768/16-а без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 31.05.2021