Справа № 480/3587/20
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 р.Справа № 480/3587/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Севастьянової А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмежною відповідальністю " Агропартнери 2009" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.03.2021, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, м. Суми, повний текст складено 02.03.21 року по справі № 480/3587/20

за позовом ОСОБА_1

до Департамену екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації , Департаменту захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації за участю третіх осіб Державної екологічної інспекції у Сумській області , Товариства з обмежною відповідальністю " Агропартнери 2009" , Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області , Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області

про визнання протиправним та скасування дозволу,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації (далі перший відповідач, Департамент екології та охорони природних ресурсів Сумської ОДА), Департаменту захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації (далі другий відповідач, Департамент захисту довкілля та енергетики Сумської ОДА), треті особи Державна екологічна інспекція у Сумській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропартнери 2009" (далі ТОВ «Агропартнери 2009"), Головне управління Держспоживслужби в Сумській області (далі ГУ Держспоживслужби в Сумській області), Липоводолинська районна державна адміністрація (далі Липоводолинська РДА), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № 12 від 10.11.2017 року, виданий Товариству з обмеженою відповідальністю «Агропартнери 2009» Департаментом екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у 2015 році, поблизу будинку позивача в смт. Липова Долина, Сумської області, ТОВ «Агропатнери 2009» побудувало зерносушарку PRT250, а у 2017 році вирішило побудувати ще одну зерносушарку на даній земельній ділянці, що призвело до того, що станом на кінець 2017 року поблизу його будинку було побудовано дві зерносушарки, та видано два дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферу, один з яких - № 12 від 10.11.2017 року виданий з чисельними порушеннями законодавства та повинен бути анульований, оскільки при його отриманні, зокрема, не було враховано думку жителів смт. Липова Долина, які з приводу будівництва вказаної зерносушарки направляли чисельні скарги, в тому числі до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області, Державної екологічної інспекції в Сумській області та Державної архітектурно будівельної інспекції в Сумській області.

Внаслідок вказаних звернень, за результатами перевірки, 06.03.2018 року Державною екологічною інспекцією у Сумській області було винесено та направлено до Департаменту екології та охорони природних ресурсів Сумської ОДА припис №744/03 21 про анулювання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря № 12 від 10.11.2017 року з терміном дії до 10.11.2027 року, який був виданий ТОВ Агропартнери 2009. Однак Департамент жодних дій щодо анулювання дозволу на викиди № 12 не вжив, чим фактично порушив право позивача на безпечне довкілля.

Позивач вважає, що має право звернутися до суду з даним позовом з метою захисту законного права на безпечне життя та чисте довкілля, яке гарантується йому Конституцією України, оскільки він проживає у безпосередній близькості до зерносушарки ЗСМ 17 та постійно зазнає негативного впливу через її діяльність.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02.03.2021 року по справі №480/3587/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації, Департаменту захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації, треті особи - Державна екологічна інспекція у Сумській області, Товариство з обмеженою відповідальністю Агропартнери 2009", Головне управління Держспоживслужби в Сумській області, Липоводолинська районна державна адміністрація про визнання протиправним та скасування дозволу задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації щодо невиконання припису Державної екологічної інспекції у Сумській області від 06.03.2018 року № 744/03-21 та невжиття заходів щодо анулювання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря № -12 від 10.11.2017 з терміном дії до 10.11.2027, виданого ТОВ "Агропартнери-2009".

Зобов`язано Департамент захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації (майдан Незалежності, 2, м. Суми, 40000, ) вжити заходів щодо виконання припису Державної екологічної інспекції у Сумській області від 06.03.2018 року № 744/03-21 та анулювання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря № -12 від 10.11.2017 з терміном дії до 10.11.2027, виданого ТОВ "Агропартнери-2009".

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації (майдан Незалежності, 2, м. Суми, 40000, ) суму судового збору в розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 коп.).

Третя особа ТОВ «Агропартнери», не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.03.2021 року по справі № 480/3587/20, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, посилаючись на положення ст.ст. 1, 7 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", зазначено, що наявність зерносушарки, складів для зберігання зібраного врожаю, а також ємностей для зберігання пального, не можуть автоматично свідчити про забруднення атмосферного повітря, останнє має бути доведено та встановлено шляхом проведення лабораторних вимірювань випробувань). Наводячи рішення Європейського суду з прав людини у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», "Трегубенко гроти України" та "East/West Alliance Limited" проти України" в яких, зокрема, вказано на необхідність дотримання принципу «справедливого балансу» між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном, а також на положення ст. 242 КАС України, вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому наявні підстави для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги.

Відносно зерносушарки PRT250 пояснено, що з 28.03.2018 року Департаментом екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної адміністрації анульовано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № -5 від 29.01.2015 року, виданого ТОВ «Агропартнери - 2009» та відповідно з 28.02.2018 року зерносушарка PRT2050 демонтована та не працює, а тому відсутні і будь-які викиди в атмосферне повітря від неї, у зв`язку з чим висновок суду про необхідність зобов`язати Департамент захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації вжити заходів щодо виконання припису № 744/03-21 від 06.03.2018 року та анулювання спірного дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря не відповідає обставинам справи, зокрема, судом не враховано, що наданий час припис виконано і вказана землесушарка не функціонує.

Представник позивача у надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу, просив відмовити в її задоволенні повністю. Зазначив, що ТОВ «Агропартнери-2009» взагалі не розуміє підстав, предмету позову та фактичні обставини справи, що були встановлені та доведені належними і допустимими в ході розгляду справи в суді першої інстанції. Наполягав, що дозвіл на викиди № НОМЕР_2 - 12 від 10.11.2017 року видано з чисельними порушеннями законодавства, зокрема, п.7 Порядку проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 13 березня 2002 року, п.п 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 2011 року № 771 «Про затвердження порядку залучення громадськості до обговорення питань щодо прийняття рішень, які можуть впливати на стан довкілля», відповідно до положень яких, суб`єкт господарювання (ТОВ «Агропартнери - 2009») для отримання дозволу на викиди зобов`язаний був підготувати відповідну інформацію для ознайомлення з нею громадськості, однак, жителі смт. Липова Долина, зокрема 2 провулку вулиці Лікарняного, де проживає позивач, взагалі не були повідомлені про початок будівництва зерносушарки PRT250 та ЗСМ- 17. 18 серпня 2017 року з ініціативи жителів будинків № 11 та №13, що знаходяться за адресою 2-й провулок Лікарняний, відбулися збори, на які були запрошені голова Липоводолинської селищної ради ОСОБА_2 та директор ТОВ «Агропартнери - 2009» ОСОБА_3 та винесено питання щодо будівництва нової зерносушарки, що не призвело до вирішення проблеми. У зв`язку з чим, 20.08.2017 року була складена скарга (з вимогою заборонити будівництво, або перенести його за межі селища), яка була направлена голові Липоводолинської РДА ОСОБА_4 та згодом, 8 вересня 2017 року жителі 2 провулку Лікарняної написали статтю під назвою «Солодкий мед за гірке довкілля» в місцеві газеті «Наш Край», де було висловлені всі заперечення щодо будівництва нової зерносушарки.

Однак, незважаючи на вказані обставини, голова Липоводолинської РДА надав ТОВ «Агропартнери - 2009» інформаційний лист від 01.11.2017 року № 3145, в якому зазначив, про відсутність звернень, пропозицій та зауважень від громадських організацій та громадян щодо будівництва зерносушарки, що призвело в подальшому до надання Головному управлінню Держпродспожслужби в Сумській області документів з неправдивою інформацією щодо реакції громадськості на будівництво.

06.05.2018 року, через неодноразові звернення жителів 1 - го та 2 - го провулків вул.Лікарняної смт. Липова Долина, Державною екологічною інспекцією у Сумській області винесено та направлено до Департаменту екології та охорони природних ресурсів Сумської ОДА припис № 744/03 - 21 про анулювання дозволу ТОВ «Агропартнери - 2009» на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря № - 12 від 10.11.2017 року з терміном дії до 10.11.2027 року, однак, всупереч вказаної вимоги, дій щодо анулювання дозволу на викиди № - 12 Державною екологічною інспекцією України вжито не було. Повторні неодноразові звернення до державних органів не дали результатів. Із відповіді Сумської ОДА від 18.10.2019 року №1161-19/КО вбачається, що Департамент не звертався до суду з метою анулювання дозволу на викиди, як і не звернувся по сьогоднішній день. У зв`язку з чим, вказує, що позивач був вимушений звернутися до суду самостійно.

Державна екологічна інспекція у Сумській області в надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу, просила залишити її без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.03.2021 р. по справі № 480/3587/20 - без змін. Пояснила, що під час опрацювання документів, на підставі яких ТОВ «Агропартнери-2009» був виданий дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря № -12 від 10.11.2017 встановлено, що Липоводилинською районною адміністрацією в листі від 01.11.2017 №3145 (про відсутність зауважень від мешканців району) не було враховано інформацію про заперечення мешканців II провул. Лікарняний щодо будівництва зерносушарки, яка відображена в статті «Солодкий мед за гірке довкілля» в районній газеті «Наш край» від 08.09.2017. Таким чином, в документах, що розроблені ТОВ НВП «Екосистема» у 2017, якими обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин, зазначена недостовірна інформація. На підставі викладеного, Державною екологічною інспекцією у Сумській області Департаменту екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації винесено припис № 744/03-21 від 06.03.2018 року про анулювання дозволу ТОВ «Агропартнери-2009» на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря № -12 від 10.11.2017 року, який Департаментом екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації не виконано.

Звертає увагу суду, що посилання ТОВ «Агропартнери-2009» в апеляційній скарзі на те, що наявність зерносушарки, складів для зберігання зібраного врожаю, а також ємностей для зберігання пального, не можуть автоматично свідчити про забруднення атмосферного повітря, зазначене має бути доведено та встановлено шляхом проведення лабораторних вимірювань (випробувань) є неприйнятним, оскільки підставою для надання припису про анулювання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря №-12 від 10.11.2017 є порушення процедури отримання дозволу та наявність недостовірної інформації в документах на підставі яких і видавався вказаний дозвіл, а не надмірні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря чи інші негативні наслідки від вказаних джерел викиду, отже, апеляційна скарга жодним чином не спростовує аргументів рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.03.2021 р. які стали підставою для часткового задоволення позовної заяви ОСОБА_1 .

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника Департаменту захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації надійшла заява, в якій вона просила розглядати справу без її участі у зв`язку з територіальною віддаленістю суду та неможливістю прибути в судове засдіання, призначене на 27.05.2021.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на наведену норму, беручи до уваги, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, враховуючи можливість розгляду справи за наявними у ній матеріалами, з метою дотримання строку розгляду справи, встановленого ст.309 КАС України, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі сторін.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є жителем АДРЕСА_2 (а.с. 15, т.1).

У 2015 році, поблизу будинку позивача, на відстані до 100 метрів, на земельній ділянці яка перебуває у комунальній власності Липоводолинської селищної ради, ТОВ Агропатнери 2009 побудувало зерносушарку PRT250.

В подальшому в 2017 році ТОВ Агропартнери 2009 побудувало ще одну зерносушарку на вказаній вище земельній ділянці.

Таким чином, станом на кінець 2017 року, на земельній ділянці кадастровий номер :05:006:0123, було побудовано дві зерносушарки, а саме: PRT250 (тип палива дизель) та ЗСМ 17 (тип палива дрова), та видано два дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферу, а саме: дозвіл № НОМЕР_2 5 від 29.01.2015 року для зерносушарки PRT250, та дозвіл № НОМЕР_2 12 від 10.11.2017 року для зерносушарки ЗСМ 17 (а.с. 16 20, т.1).

Вважаючи, що зерносушарка ЗСМ 17 побудована в порушення норм законодавства та забруднює повітря пилом та шкідливими для здоров`я людини і довкілля речовинами, а дозвіл на викиди № 12 від 10.11.2017 року видано з чисельними порушеннями законодавства, позивач та інші жителі ІІ го провулку Лікарняний смт. Липова Долина, Сумської області, неодноразово протягом 2017 2020 років скаржилися в різні державні органи, в тому числі до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області, Державної екологічної інспекції в Сумській області та Державної архітектурно будівельної інспекції в Сумській області (а.с. 24 43, т.1).

Внаслідок чого, за наслідками перевірки ТОВ Агропартнери 2009, 06.03.2018 року Державною екологічною інспекцією у Сумській області було винесено припис №744/03 21 про анулювання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря № 12 від 10.11.2017 року з терміном дії до 10.11.2027 року, який був виданий ТОВ Агропартнери 2009 (а.с. 21 23, т.1).

Однак, Департамент екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації жодних дій щодо анулювання дозволу на викиди № 12 не вживав.

Вважаючи дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від 10.11.2017 протиправним, позивач звернувся до суду із вказаним позовом про його скасування.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для визнання протиправною бездіяльність Департаменту екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації щодо невиконання припису Державної екологічної інспекції у Сумській області від 06.03.2018 року № 744/03-21, оскільки відповідачем не було вжито жодних заходів по виконанню припису № 744/03-21 від 06.03.2018 року щодо анулювання спірного дозволу, а також підтвердження матеріалами справи факту надання в документах, що додаються до заяви про видачу документа дозвільного характеру, недостовірної інформації.

Обираючи належний спосіб в частині захисту порушеного права позивача на безпечне довкілля суд вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Департамент захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації, який на даний час виконує повноваження та функції Департаменту екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації, вжити заходів щодо виконання припису Державної екологічної інспекції у Сумській області від 06.03.2018 року № 744/03-21 та анулювання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря № -12 від 10.11.2017 з терміном дії до 10.11.2027, виданого ТОВ "Агропартнери-2009".

Відмовляючи в задоволенні позову в частині визнання протиправним та скасування спірного дозволу суд першої інстанції зазначив, що позивач обрав в цій частині невірний спосіб захисту.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (перегляду підлягаєрішення суду в частині задоволення позову), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною першою статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і використання практики Європейського суду з прав людини" визначено, що Європейська Конвенція та рішення Європейського суду є джерелом права в Україні, національні суди мають використовувати практику Європейського суду.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

В силу статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Екологічні інтереси населення також можуть захищатися у судовому порядку на підставі частини сьомої статті 41 Конституції України, відповідно до якої використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі, а також приписів статті 66 Конституції України, відповідно до яких ніхто не повинен заподіювати шкоду довкіллю.

Орхуська конвенція ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про доступ до інформації, участь громадськості в процесі прийняття рішень та доступ до правосуддя з питань, що стосуються довкілля», тому її положення відповідно до статті 9 Конституції України є нормами прямої дії, а положення національного законодавства про процедури і механізми судового захисту порушених екологічних прав та інтересів можуть їх конкретизувати.

Пунктом 3 статті 9 Орхуської конвенції на її Договірні Сторони покладається зобов`язання, зокрема, забезпечувати доступ громадськості до процедур оскарження дій та бездіяльності державних органів і приватних осіб, що порушують вимоги національного екологічного законодавства.

Водночас відповідно до Орхуської конвенції представники громадськості мають право оспорювати порушення національного законодавства у сфері довкілля незалежно від того, належать такі порушення до прав на інформацію і на участь громадськості у процесі ухвалення рішень, гарантованих Орхуською конвенцією, чи ні [(згідно із Настановами щодо впровадження Орхуської конвенції (ООН, 2000 рік)]. Орхуська конвенція забезпечує доступ до правосуддя як на підставі власних положень, так і в порядку забезпечення дотримання національного природоохоронного законодавства.

З огляду на важливість реального захисту довкілля, неприпустимим є обмежене тлумачення чинного законодавства України, частиною якого є Орхуська конвенція, стосовно права на звернення до суду за захистом охоронюваного законом інтересу у сфері гарантування екологічної безпеки.

Відтак право на захист порушеного конституційного права на безпечне довкілля належить кожному та може реалізовуватися громадянами особисто або спільно - через об`єднання громадян (громадськість).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі №826/3820/18.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10 травня 2011 року у справі "Дубецька та інші проти України" (заява № 30499/03) дійшов висновку, що ні стаття 8, ні будь-які інші положення Конвенції не гарантують права на охорону природного екологічного середовища як такого (див. рішення у справі "Кіртатос проти Греції", заява №41666/98, пункт 52, ECHR 2003-VI). Також жодного питання не виникне, якщо оскаржувана шкода є незначною у порівнянні з небезпекою навколишнього середовища, притаманною життю в кожному сучасному місті. Однак може мати місце небезпідставна скарга за статтею 8 там, де екологічна небезпека досягає такого серйозного рівня, що призводить до суттєвого перешкоджання здатності заявника користуватися своїм житлом, мати приватне чи сімейне життя. Оцінка такого мінімального рівня є відносною і залежить від усіх обставин справи, таких як інтенсивність та тривалість шкідливого впливу та його фізичний чи психологічний вплив на здоров`я або якість життя особи."

Принципи, які застосовуються до оцінки відповідальності держави за статтею 8 Конвенції в екологічних справах, загалом схожі незалежно від того, чи розглядається справа з точки зору прямого втручання, чи позитивного обов`язку регулювати приватну діяльність (див. рішення у справі "Хеттон та інші проти Сполученого Королівства" (Hatton and Others v. the United Kingdom) [ВП], заява № 36022/97, пункт 98, ECHR 2003VIII, та рішення у справі "Фадєєва проти Росії" (Fadeyeva v. Russia).

Європейський суд з прав людини звертає увагу, що у справах, що стосуються екологічних питань, державі мають надаватися широкі межі розсуду та можливість вибору між різними способами та засобами дотримання своїх зобов`язань. Основне питання Суду полягає в тому, чи вдалось державі дотримати справедливого балансу між конкуруючими інтересами осіб, що зазнали впливу, та суспільства в цілому (див. рішення у справі "Хеттон та інші проти Сполученого Королівства" (Hatton and Others v. the United Kingdom), пп. 100, 119 та 123).

Відповідно до статті 10 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" екологічні права громадян забезпечуються: б) обов`язком центральних органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій здійснювати технічні та інші заходи для запобігання шкідливому впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, виконувати екологічні вимоги при плануванні, розміщенні продуктивних сил, будівництві та експлуатації об`єктів економіки; д) компенсацією в установленому порядку шкоди, заподіяної здоров`ю і майну громадян внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища; е) невідворотністю відповідальності за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

З огляду на викладене, враховуючи, що зерносушарки PRT250 та ЗСМ 17 розташовані поблизу будинку позивача, в якому він проживає із сім`єю, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 вважаючи, що наведене порушує його конституційне право на безпечне довкілля, має право на звернення до суду з позовом за захистом своїх екологічних прав та інтересів.

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря визначає Закон України "Про охорону атмосферного повітря", норми якого спрямовані на збереження та відновлення природного стану атмосферного повітря, створення сприятливих умов для життєдіяльності, забезпечення екологічної безпеки та запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище, а також визначають правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані: здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів; забезпечувати безперебійну ефективну роботу і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів. Виконання заходів щодо охорони атмосферного повітря не повинно призводити до забруднення ґрунтів, вод та інших природних об`єктів.

Частинами 5-6 статті 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" передбачено, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Статтями 27 28 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" визначено, що контроль у галузі охорони атмосферного повітря здійснюється з метою забезпечення дотримання вимог законодавства про охорону атмосферного повітря місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, посадовими особами цих органів, а також підприємствами, установами, організаціями та громадянами. Державний контроль у галузі охорони атмосферного повітря здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, а на території Автономної Республіки Крим - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань екології та природних ресурсів, а також іншими органами виконавчої влади.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" основними принципами державної політики з питань дозвільної системи у сфері господарської діяльності, зокрема, є захист прав, законних інтересів суспільства, територіальних громад та громадян, життя громадян, охорона навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави.

За змістом частини сьомої статті 4-1 Закону України від 06.09.2005 N 2806-IV "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" дозвільний орган анулює документ дозвільного характеру з таких підстав:

- звернення суб`єкта господарювання із заявою про анулювання документа дозвільного характеру;

- наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення та ліквідації, якщо інше не встановлено законом;

- наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру, може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації;

2) здійснення суб`єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що на підставі неодноразових звернень мешканців 1 го та 2 - го провулків вул. Лікарняної, смт. Липова Долина, Державною екологічною інспекцією у Сумській області проведено в період з 29 листопада по 30 листопада 2017 перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства у сфері охорони атмосферного повітря ТОВ Агропартнери-2009, якою встановлено що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел підприємства здійснюються на підставі наступних дозволів на викиди: № -5 від 29.01.2015 з необмеженим терміном дії (зерносушарка PRT250, паливо для роботи зерносушарки -дизельне пальне); № -12 від 10.11.2017 з терміном дії до 10.11.2027 (новостворений об`єкт - зерносушарка ЗСМ-17, паливо для роботи зерносушарки - дрова). Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря № -5 від 29.01.2015 виданий на підставі звіту з інвентаризації викидів та документів, в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин, які розроблені ТОВ НВП Екосистема у 2014. Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря № -12 від 10.11.2017 виданий на підставі звіту з інвентаризації викидів та документів, в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин, які розроблені ТОВ НВП Екосистема у 2017 році (т.2 а.с. 123 128).

За наслідками вказаної перевірки Державною екологічною інспекцією у Сумській області Департаменту екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної адміністрації видано припис № 744 від 06.03.2018 (т.1 а.с. 22 23), в якому зазначено, що під час опрацювання документів, в яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для ТОВ Агропартнери-2009, що розроблені у 2017 році ТОВ НВП Екосистема було встановлено, що в них зазначені лише новостворені джерела викидів (утворення). На генеральний план промислового майданчика ТОВ Агропартнери 2009 також нанесені лише новостворені джерела викидів (утворення). Отже, оцінка впливу викидів забруднюючих речовин на стан забруднення атмосферного повітря здійснена з урахуванням лише новостворених джерел, не взяті до уваги джерела викидів, які включені до дозволу на викиди № -5 від 29.01.2015.

Також, Державною екологічною інспекцією у Сумській області під час опрацювання документів, на підставі яких ТОВ Агропартнери-2009 був виданий дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря № -12 від 10.11.2017 було встановлено, що Липоводилинською районною адміністрацією в листі від 01.11.2017 № 3145 (про відсутність зауважень від мешканців району) не було враховано інформацію про заперечення мешканців II провул. Лікарняний смт. Липова Долина щодо будівництва зерносушарки, яка була зазначені в статті Солодкий мед за гірке довкілля в районній газеті Наш край від 08.09.2017.

З урахуванням викладеного, Державна екологічна інспекція у Сумській області дійшла висновку, що в документах, в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин, розроблених ТОВ НВП Екосистема у 2017 зазначена недостовірна інформація, внаслідок чого Департаменту екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації винесено припис (№ 744/03-21 від 06.03.2018 року) про анулювання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря № -12 від 10.11.2017 року виданого ТОВ Агропартнери-2009.

Єдиний механізм проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами встановлено положеннями Порядку проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 № 302 (далі Порядок №302)

Відповідно до п.2 Порядку № 302 (а редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям (далі - суб`єкт господарювання) експлуатувати об`єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.

Пунктом 4 Порядку № 302 передбачено, що для отримання дозволу суб`єкт господарювання: оформляє заяву; готує документи, в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин; проводить інвентаризацію стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, видів та обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, пилогазоочисного обладнання; проводить оцінку впливу викидів забруднюючих речовин на стан атмосферного повітря на межі санітарно-захисної зони; розробляє плани заходів щодо: досягнення встановлених нормативів граничнодопустимих викидів для найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин; охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; ліквідації причин і наслідків забруднення атмосферного повітря; остаточного припинення діяльності, пов`язаної з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря, та приведення місця діяльності у задовільний стан; запобігання перевищенню встановлених нормативів граничнодопустимих викидів у процесі виробництва; здійснення контролю за дотриманням встановлених нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин та умов дозволу на викиди; обґрунтовує розміри нормативних санітарно-захисних зон, проводить оцінку витрат, пов`язаних з реалізацією заходів щодо їх створення; проводить оцінку та аналіз витрат, пов`язаних з реалізацією запланованих заходів щодо запобігання забрудненню атмосферного повітря; готує інформацію про отримання дозволу для ознайомлення з нею громадськості відповідно до законодавства. Суб`єкт господарювання для розроблення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, може залучати установи, організації та заклади, яким Мінприроди надає право на розроблення цих документів.

Згідно з п.5 Порядку № 302, суб`єкт господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, для отримання дозволу подає Мінприроди, а суб`єкт господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, - дозвільному центру у письмовій та в електронній формі документи, підготовлені відповідно до затвердженої Мінприроди Інструкції про загальні вимоги до оформлення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, а також вміщує в місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про намір отримати дозвіл із зазначенням адреси місцевої держадміністрації, до якої можуть надсилатися зауваження громадських організацій та окремих громадян.

Відповідно до п.7 Порядку № 302, місцеві держадміністрації розглядають зауваження громадських організацій, у разі потреби організовують проведення їх публічного обговорення і протягом 30 календарних днів з дати опублікування інформації про намір суб`єкта господарювання отримати дозвіл повідомляють про це орган, який видав дозвіл. Органи, які видавали дозвіл, аналізують зауваження та у разі необхідності пропонує суб`єкту господарювання врахувати їх під час підготовки дозволу до видачі.

Нормами п.п.1.2-1.4 Інструкції про загальні вимоги до оформлення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, яка затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 09.03.2006 № 108 (далі Інструкція), встановлено загальні вимоги в частині побудови, оформлення та змісту документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди існуючими та новоствореними об`єктами. Документи, у яких обґрунтовуються обсяги викидів для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців (далі - Документи, у яких обґрунтовуються обсяги викидів), є невід`ємною частиною заяви на отримання дозволу на викиди. У разі зміни якісних та кількісних показників викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря Документи, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, підлягають корегуванню. Таким чином, після утворення нових джерел викидів, що призводить до зміни якісних та кількісних показників викидів, необхідно проводити корегування документів, в яких обґрунтовуються обсяги викидів, в яких повинні відображатись всі джерела викидів (утворення), які наявні на підприємстві.

Підпунктами 2.2.3., 2.2.4. п. 2.2., пунктом 2.4., підпунктом 2.7.4. п.2.7. Інструкції визначено, що у документах, у яких обґрунтовуються обсяги викидів зазначаються: відомості про об`єкти інших суб`єктів господарювання, що розміщуються на території об`єкта (назва об`єкта, місцезнаходження); відомості про об`єкти інших суб`єктів господарювання, які граничать із об`єктом (назва об`єкта, місцезнаходження); на генеральний план, зокрема, наносяться: санітарно-захисна зона, координатна сітка, джерела викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря; складається ситуаційна карта-схема, на якій вказуються розміщення об`єкта (окремо для кожного майданчика), сельбищні території, зони відпочинку, наносяться межа санітарно-захисної зони, координатна сітка, зона впливу.

Відповідно до п.2.10. Інструкції, оцінка впливу викидів забруднюючих речовин на стан забруднення атмосферного повітря здійснюється за даними результатів розрахунків розсіювання забруднюючих речовин в атмосферному повітрі та даними, що одержані при проведенні інструментальних методів досліджень акредитованими лабораторіями в установленому законодавством порядку: на межі санітарно-захисної зони; в сельбищній зоні; в зоні відпочинку.

Таким чином, з аналізу наведених норм слідує, що в ході опрацювання документів, в яких обґрунтовуються обсяги викидів, оцінка впливу викидів забруднюючих речовин на стан забруднення атмосферного повітря повинна здійснюватися з урахуванням всіх існуючих на території суб`єкта господарювання джерел викидів, а також джерел викидів інших суб`єктів господарювання, які межують із об`єктом.

Разом з цим, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, в документах доданих ТОВ Агропартнери 2009 до заяви про видачу дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, в порушення перелічених вище вимог Інструкції, а саме в документах в яких обґрунтовуються обсяги викидів, взагалі не зазначено про існуючі на території підприємства джерела забруднюючих викидів в атмосферне повітря, які включені до дозволу на викиди № -5 від 29.01.2015, що виключає об`єктивну та достовірну оцінку сукупного впливу викидів забруднюючих речовин на стан забруднення атмосферного повітря (а.с. 1 106, т.2).

При цьому, негативний вплив діяльності вказаних зерносушарок на навколишнє середовище підтверджується також висновками Головного управління Держпродспоживслужби у Сумській області, викладених в листі 17.01.2018 року №04-13/514, в якому зазначено, що у зв`язку зі зверненням громадян з приводу незадовільних умов проживання через діяльність зерносушарок ТОВ Агропартнери 2009, була проведена перевірка та встановлено, що рівень шуму в житловій зоні по 2 провулку вулиці Лікарняної в нічний час перевищує допустимі рівні, а також, що концентрація пилу в пробах, відібраних на відстані 100 метрів від зерносушарок, значно перевищує граничнодопустимі концентрації хімічних та біологічних речовин в атмосферному повітрі (т.1 а.с. 32).

Крім того, слід зазначити, що в документах в яких обґрунтовуються обсяги викидів на підставі яких ТОВ Агропартнери-2009 було видано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря № -12 від 10.11.2017, наявний лист Липоводолинської районної адміністрації від 01.11.2017 № 3145, в якому зазначено про відсутність звернень, зауважень та скарг від мешканців району (а.с. 3, т.2).

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що 20.08.2017 року до Липоводолинської районної адміністрації направлялася скарга мешканців II провул. Лікарняний смт. Липова Долина, в якому останні категорично заперечували проти будівництва другої зерносушарки (а.с. 24, т.1). Також інформація про заперечення мешканців II провул. Лікарняний смт. Липова Долина щодо будівництва другої зерносушарки, була висвітлена в засобах масової інформації - в районній газеті Наш край від 08.09.2017 (а.с. 40, т.1).

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, 03.10.2017 року дружина позивача ОСОБА_5 , звернулася до Урядової гарячої лінії з метою проведення перевірки діяльності ТОВ Агропартнери 2009 щодо будівництва нової зерносушарки. На вказане звернення 13.10.2017 року була надана відповідь Липоводолинської РДА (а.с. 203, т.1).

Таким чином, враховуючи наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря № -12 від 10.11.2017 не були досліджені та враховані заперечення мешканців району, що розташований поблизу джерел забруднюючих викидів.

Тобто, обставини, наведені в приписі № 744/03-21 від 06.03.2018 року підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до вимог частини сьомої статті 4-1 Закону "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації є підставою для звернення дозвільного органу, що видав документ дозвільного характеру, до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру.

Згідно з п. ї ч.1 ст.20-2 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища (в редакції, чинній на час винесення припису), до компетенції органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, належить: надання центральним органам виконавчої влади, їх територіальним органам, місцевим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування приписів щодо зупинення дії чи анулювання в установленому законодавством порядку дозволів, ліцензій, сертифікатів, висновків, рішень, лімітів, квот, погоджень, свідоцтв на спеціальне використання природних ресурсів, викиди і скиди забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище, поводження з небезпечними хімічними речовинами, транскордонне переміщення об`єктів рослинного і тваринного світу (у тому числі водних живих ресурсів), ліцензій на проведення землевпорядних та землеоціночних робіт, а також щодо встановлення нормативів допустимих рівнів шкідливого впливу на стан навколишнього природного середовища.

При цьому, частиною 8 ст.7 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності визначено, що припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.

Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 №454/2011 (що було чинним на час винесення припису) (далі Положення), Державна екологічна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України. Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відповідно до п.4 Положення, Держекоінспекція України відповідно до покладених завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону атмосферного повітря щодо наявності та додержання дозволів на викиди забруднюючих речовин (підпункт "г" пункту 2 частини 4 Положення).

На виконання пункту 7 Положення, Держекоінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, морські екологічні інспекції (Азовська, Азово-Чорноморська, Північно-Західного регіону Чорного моря).

Таким чином, Державна екологічна інспекція у Сумській області є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, яка створена для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів та яка наділена повноваженнями щодо видання обов`язкових до виконання приписів, зокрема, про анулювання в установленому законодавством порядку дозволів на викиди забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище.

Враховуючи, що Департаментом екології та охорони природних ресурсів Сумської ОДА не було виконано припис № 744/03-21 від 06.03.2018 року, виданий Державною екологічною інспекцією у Сумській області, слід дійти висновку про допущення вказаним суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності.

При цьому, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази оскарження вказаного припису до суду, чи до центрального органу виконавчої влади.

Разом з цим, ані до суду першої ані апеляційної інстанції не надано доказів вжиття Державною екологічною інспекцією у Сумській області будь-яких заходів впливу до Департаменту екології та охорони природних ресурсів, пов`язаних з невиконанням останнім вимог вказаного припису.

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що саме невиконання Департаментом екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації вимог припису № 744/03-21 від 06.03.2018 року, зокрема, стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Колегія суддів зазначає, що встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації є підставою для звернення дозвільного органу, що видав документ дозвільного характеру, до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру, тоді як позивач просить скасувати такий дозвіл.

Орхуська конвенція гарантує право на звернення до суду за захистом охоронюваного законом інтересу у сфері екологічної безпеки, разом з тим, це не надає позивачу право підміняти відповідний дозвільний орган, який відповідно до вимог законодавства повинен здійснити оцінку всіх обставин в сукупності, зокрема і тих що існують на даний час, та прийняти рішення щодо звернення до суду із позовом про застосування заходів реагування у вигляді анулювання відповідного дозволу на викиди.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, вихід за межі позовних вимог можливий, але повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, на захист яких спрямовано подання позову.

З огляду на викладене, враховуючи, що фактично причиною звернення позивача з цим позовом до суду є тривала бездіяльність державного органу - Департаменту екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації щодо невжиття заходів по виконанню припису № 744/03-21 від 06.03.2018 року, а також підтвердження матеріалами справи факту надання в документах, що додаються до заяви про видачу документа дозвільного характеру, недостовірної інформації, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність виходу за межі позову та, як наслідок, визнання протиправною бездіяльність Департаменту екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації щодо невиконання припису № 744/03-21 від 06.03.2018 року та невжиття заходів щодо анулювання спірного дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Відповідно до розпорядження голови Сумської обласної державної адміністрації від 14.02.2020 № 53-ОД (зі змінами відповідно до розпорядження голови Сумської обласної державної адміністрації від 28.02.2020 № 78-ОД), шляхом ліквідації припинено Департамент екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації та утворено у структурі Сумської обласної державної адміністрації Департамент захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації як окремий структурний підрозділ Сумської обласної державної адміністрації з правами юридичної особи. Цим же розпорядженням визначено Департаменту екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації продовжувати здійснювати повноваження та виконувати функції, визначенні його положенням до початку функціонування у встановленому законодавством порядку Департаменту захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації (т.1 а.с. 111 118, 121).

Розпорядження голови Сумської обласної державної адміністрації від 25.02.2020 № 70 визначено Департаменту екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації продовжувати здійснювати повноваження та виконувати функції, визначені його Положенням до 26.02.2020, Департаменту захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації здійснити усі організаційні заходи, спрямовані на забезпечення ефективного виконання повноважень та функцій, визначених його положенням та приступити до їх виконання з 27.02.2020 (а.с. 119 120, т.1).

Таким чином, на даний час повноваження та функції Департаменту екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації передано Департаменту захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації, в зв`язку з чим, вірним є обрання судом першої інстанції такого способу порушеного права позивача, як зобов`язання Департамент захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації вжити заходів щодо виконання припису № 744/03-21 від 06.03.2018 року та анулювання спірного дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Враховуючи, що колегія суддів не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат щодо судового збору не здійснюється.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмежною відповідальністю " Агропартнери 2009" залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.03.2021 по справі № 480/3587/20 в частині задоволення позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 28.05.2021 року