Справа № 640/12693/20
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М, при секретарі - Рейтаровської О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески за 2017-2019 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 з 27.02.2020 перерахунок пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески за 2017-2019 роки та виплачувати без обмеження максимальним розміром.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що у випадку, коли особі було призначено пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років. Враховуючи, що за призначенням пенсії за віком на умовах і в порядку, передбачених Законом №1058-IV, позивач звернувся вперше 27.02.2020 року, відтак під час призначення пенсії для її обчислення повинен використовуватися показник середньої заробітної плати за 2017-2019 роки. Крім того позивач вказував, що при призначенні пенсії до позивача не варто застосовувати норми законодавства України щодо обмеження максимального розміру пенсії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески за 2017-2019 роки.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 з 27.02.2020 перерахунок пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески за 2017-2019 роки.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Посилаючись на рішення Європейського Суду з прав людини, Верховного Суду України та Верховного Суду, апелянт зазначає, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується, спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який включає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадках невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 27 лютого 2020 року.

З 2008 року до 27 лютого 2020 року ОСОБА_1 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

21 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою, у якій просив перерахувати його пенсію та врахувати показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2017-2019 роки.

Листом № 10209-10532/Є-02/8-2600/20 від 20 травня 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача про те, що оскільки він вже перебував на обліку в ГУ ПФУ у м. Києві та отримував пенсію за вислугу років, то на підставі заяви від 27.02.2020 року його було переведено на пенсію за віком, яку обраховано з дотриманням статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки.

Вважаючи відмову відповідача у перерахунку пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2017-2019 роки протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Враховуючи положення частини 1 статті 308 КАС України судом апеляційної інстанції переглядається рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання пенсійного орган здійснити виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в цій частині суд першої інстанції зазначив, що суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце в майбутньому.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду попередньої інстанції та зазначає, що ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески за 2017-2019 роки.

Відповідно, питання щодо обмеження пенсії максимальним розміром є похідним і повинно вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок.

Суд зауважує, що звертаючись до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії позивач зазначав, що оскільки йому було призначено пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», то у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років. У зв`язку з чим, позивач просив здійснити перерахунок та виплату пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2017-2019 року з урахуванням виплачених сум

У відповідь на заяву позивача пенсійний орган, посилаючись на положення статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» повідомив позивача про відсутність підстав для перерахунку пенсії з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017-2019 роки, оскільки він вже перебував на обліку в Головному управлінні та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та на підставі заяви від 27.02.2020 року останнього переведено на пенсію за віком, розмір якої обчислено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року №2148-08 з 01.10.2017 року було проведено осучаснення раніше призначених пенсій відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки. Тому, розрахунок пенсії позивача було проведено з урахуванням середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки.

З наведеного вбачається, спору щодо обмеження пенсії максимальним розміром на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у рішенні від 14 вересня 2020 року у справі №560/2120/20.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко