Справа № 640/12058/20
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2021 року місто Київ №640/12058/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від

06.05.2020 №,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.05.2020 року № Головного управління ДПС у м. Києві/

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19.05.2020 року на адресу ОСОБА_1 надійшло податкове повідомлення-рішення від 06.05.2020 № Головного управління ДПС у м. Києві, у якому зазначено, що його складено на підставі акту 4827/26-15-33-14/ НОМЕР_1 від 10.04.2020, розрахунок на сплату транспортного податку №3276/26-59-13-05 від 16.08.2016 року з терміном сплати 24.09.2016 року. Податковий орган, вважаючи зобов`язання зі сплати транспортного податку узгодженим, нарахував пеню в сумі 2083,35 грн. та 1617,95 грн. Також відповідач не вказав розрахунок та підставу нарахування пені в сумі 2083,35 грн. та 1617,95 грн. Отже, перевірку своєчасності сплати позивачем податкових зобов`язань з транспортного податку за 2016 рік відповідач провів 10.04.2020 року, тобто пізніше 1095 дня, що настав за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання - 24.09.2016, як його визначив податковий орган в розрахунку на сплату транспортного податку №3276/26-59-13-05 від 16.08.2016.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.06.2020 прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі № 640/12058/20 та визначено, що справа буде розглядатись без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі та запропоновано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали надати суду відзив на позові заяву.

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва 30.06.2020 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до якого відповідач з позовними вимогами не погоджується та вважає їх необґрунтованими і безпідставними, виходячи з наступного. ГУ ДПС у м. Києві, на підставі підпункту 191.1.2, пункту191, статті 191 , підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, згідно порядку встановленого статтею 76 та пункту 86.2 статті 86 Податкового кодексу України (далі - ПК України), проведено камеральну перевірку своєчасності сплати до бюджету узгодженого зобов`язання по транспортному податку з фізичних осіб, за результатами якої, складено акт перевірки від 10.04.2020 року № 4827/26-15-33- 14/ НОМЕР_1 . Як свідчать обставини справи, перевіркою встановлено порушення ОСОБА_1 строків сплати нарахованої суми грошового зобов`язання по транспортному податку з фізичних осіб, передбачених пп. 267.8.1 п. 267.8 ст. 267 ПК України. Так, позивачу було визначено зобов`язання по транспортному податку за 2016 рік згідно податкового повідомлення-рішення від 10.06.2016 року №430-1305/Р у сумі 25 000 грн. (податкове повідомлення-рішення надіслано платнику у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 Кодексу за адресою). Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 10.06.2016 року №430-1305/Р вважається належним чином врученим. Граничний строк сплати по ППР від 10.06.2016 року №430-1305/Р (розрахунок №3276/26-59-13-05 від 16.08.2016 року) припадає на 24.09.2016 року, проте грошове зобов`язання фактично було сплачено 15.06.2017 року, про що не заперечує позивач. Крім того, станом на 20.10.2017 року з урахуванням переплати у платника виник податковий борг по транспортному податку за 2017 рік у сумі 1617,94 грн., який був погашений лише 20.04.2018 року. Також позивачу було нараховане грошове зобов`язання по транспортному податку з фізичних осіб за 2018 рік згідно податкового повідомлення-рішення від 01.06.2018 року №0-2659, термін сплати 07.09.2018 року, проте фактично сплачено - 17.12.2019 року. Таким чином, за результатами розгляду матеріалів перевірки ГУ ДПС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 06.05.2020 року № , яким застосовано штраф за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання по транспортному податку з фізичних осіб у розмірі 20% у сумі 5740,26 грн.

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзиви на позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, у ОСОБА_1 виник борг за 2016 рік в розмірі 25000,00 грн. за транспортний податок з фізичних осіб на підставі розрахунку №3276/26-59-13-05 від 16.08.2016 року з терміном сплати 24.09.2016 року.

15.06.2017 року ОСОБА_1 сплатив грошове зобов`язання, що не заперечується відповідачем.

ГУ ДПС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 06.05.2020 року № , яким застосовано штраф за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання по транспортному податку з фізичних осіб у розмірі 20% у сумі 5740,26 грн. У податковому повідомленні-рішенні від 06.05.2020 № Головного управління ДПС у м. Києві зазначено, що його складено на підставі акту 4827/26-15-33- 14/ від 10.04.2020. Також, матеріали справи містять розрахунок на сплату транспортного податку №3276/26-59-13-05 від 16.08.2016 року з терміном сплати 24.09.2016 року.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Статтею 67 Конституції України визначено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законодавством.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Законом України №71-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01.01.2015, статтю 267 Податкового кодексу України викладено у новій редакції та запроваджено транспортний податок.

Так, відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України (далі ПК України) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Згідно із положеннями підпункту 267.2,1 пункту 267.2 статті 267 ПК України об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Абзацом другим зазначеного підпункту така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального (підпункт 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України).

Базою оподаткування відповідно до підпункту 267.3.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (пункт 267.4 статті 267 ПК України).

Відповідно до підпункту 267.5.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку (підпункт 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 ПК України).

Підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України встановлено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

За приписами підпунктів 267.6.1, 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

За приписами норм п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний, зокрема: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

В розумінні норми ст. 36 цього Кодексу податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).

Пунктами 42.1, 42.2, 42.4 статті 42 ПК України передбачено, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Згідно із пп. 267.8.1. пункту 267.8 статті 267 ПК України, транспортний податок сплачується, зокрема: фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом встановлено, що позивачем грошове зобов`язання з транспортного податку, визначеного згідно податкового повідомлення-рішення від 10.06.2016 року №430-1305/Р, сплачено 15.06.2017 року, що підтверджують як позивач так і відповідач, тобто при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання.

Диспозиція частини першої статті 126 Податкового кодексу України не визначає спосіб погашення боргу платником податків (самостійна сплата чи зарахування контролюючим органом в рахунок погашення боргу в порядку черговості його виникнення) як обставину, з якою законодавець пов`язує притягнення платника податків до відповідальності у вигляді штрафу.

Визначальним для притягнення платника податків до відповідальності у вигляді штрафу за частиною першої статті 126 Податкового кодексу України є факт несплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання, тобто наявність податкового боргу, протягом певного строку, а розмір такого штрафу залежить від кількості днів такої несплати.

Суд не погоджується з твердженнями позивача про те, що контролюючий орган провів перевірку своєчасності сплати позивачем податкових зобов`язань з транспортного податку за 2016 рік 10.04.2020 року, тобто пізніше 1095 дня, що настав за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання - 24.09.2016, як його визначив податковий орган в розрахунку на сплату транспортного податку №3276/26-59-13-05 від 16.08.2016, оскільки грошове зобов`язання фактично було сплачено 15.06.2017 року, про що не заперечує позивач.

Крім того, станом на 20.10.2017 року виник податковий борг по транспортному податку за 2017 рік у сумі 1617,94 грн., який був погашений 20.04.2018 року.

Також позивачу було нараховане грошове зобов`язання по транспортному податку з фізичних осіб за 2018 рік згідно податкового повідомлення-рішення від 01.06.2018 року №0-2659, термін сплати 07.09.2018 року, проте фактично сплачено - 17.12.2019 року.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи податкового повідомлення-рішення, відповідно до акта 4827/26-15-33-14/ НОМЕР_1 від 10.04.2020 встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб за затримку на 466;264;182 календарних днів грошового зобов`язання в сумі 28701 грн. 30 коп. Зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 5740 (п`ять тисяч сімсот сорок) гривень 26 копійок.

Пунктом 40 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» №1797-VІІІ від 21.12.2016 пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України доповнено абзацом другим наступного змісту: «Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах».

Таким чином, предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно з пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до пп. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 ПК України погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Згідно з п. 31.1 ст. 31 Кодексу строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до абз. 1, 2 пп. п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до абз. 1 пп. п. 75.1.1 ст. 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Відповідно до п. 76.1. ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Відповідно до абз. 1 п. 102.1. ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до абз. 2 п. 102.1. ст. 102 Податкового кодексу України у разі виявлення за результатами перевірки порушень інших вимог податкового законодавства, безпосередньо не пов`язаних з декларуванням податкових зобов`язань платником податків, а також порушень вимог іншого, крім податкового, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) платника податків не пізніше 1095 дня з дня вчинення відповідного правопорушення.

Отже, станом на час проведення камеральної перевірки та прийняття оскарженого рішення за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання, відповідач був уповноважений досліджувати питання своєчасності сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Щодо посилання позивача на постанову Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 820/3544/17, то суд звертає увагу позивача, що правова позиція, яка відображена у такому рішенні, стосується правовідносин, які склалися до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» №1797-УІІІ від 21.12.2016.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд звертає увагу, що відповідач як суб`єкт владних повноважень надав суду достатньо доказів на підтвердження правомірності прийнятих ним омпорюваного податкового повідомлення-рішення. Водночас доводи викладені у позові не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 241 - 246,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.