Справа № 300/275/21
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2021 р. справа № 300/275/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Панікара І.В.,

при секретарі Подольській Т.М.,

за участю:

представника позивача: Тепак Л.П.,

представника відповідача: Лаврука В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом приватного виробничо-орендного підприємства "Відродження" до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, Державної податкової служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Зерно-переробна компанія "ЮМАС" про визнання протиправними та скасування рішень № 2158108/30627043 від 23.11.2020, №66871/30627043/2 від 09.12.2020, зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне виробничо-орендне підприємство "Відродження" (надалі - позивач, ПВОП "Відродження") звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, Державної податкової служби України (надалі - відповідачі) про визнання протиправними та скасування рішень № 2158108/30627043 від 23.11.2020, №66871/30627043/2 від 09.12.2020, зобов`язанням до вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що приватним виробничо-орендним підприємством "Відродження" складено податкову накладну № 1 від 27.10.2020 року для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, однак згідно отриманої квитанції від 28.10.2020 року зазначену податкову накладну прийнято, однак реєстрацію її зупинено, як таку, що відповідає вимогам п.1 "Критеріїв ризиковості платника податків". Зазначено, що приватне виробничо-орендне підприємство "Відродження" подало пояснення та копії документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, а саме: документи, які підтверджують реальність здійснення операцій. Однак, рішенням комісії Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області від 23.11.2020 року № 2158108/30627043 позивачу відмовлено у реєстрації вищевказаної податкової накладної: з підстав надання платником податку копій документів, складених з порушенням законодавства: неможливо ідентифікувати пункт розвантаження товару, оскільки в ТТН на реалізацію товару не вказано повну адресу пункту розвантаження, а також відсутні первинні документи щодо списання ДП. Не погодившись з даним рішенням, приватним виробничо-орендним підприємством "Відродження" подано скаргу на вищевказане рішення, яке рішенням комісії ДПС України від 09.12.2020 року за № 66871/30627043/2 залишено без задоволення та рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін. Враховуючи наведене, позивач вважає, що комісія Головного управління ДПС в Івано-Франківській області та комісія ДПС України, зважаючи на наявність у підприємства передбачених чинним законодавством України документів, що свідчать про реальність проведення господарської операції між приватним виробничо-орендним підприємством "Відродження" та ТОВ "Зерно-переробна компанія "ЮМАС" та надання таких документів податковому органу, не мали правових підстав для прийняття рішення про відмову у реєстрації спірної податкової накладної. Внаслідок чого, просить суд визнання протиправними та скасувати вищевказані рішення відповідачів та зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну № 1 від 27.10.2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.136-137).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 року залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Зерно-переробна компанія "ЮМАС" до участі в справі № 300/275/21 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача (а.с.191-192).

Відповідачі скористалися правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 04.03.2021 року, згідно змісту якого, представник відповідачів щодо можливості задоволення заявлених позовних вимог заперечив. Вказав, що відповідачі діяли в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений нормами діючого законодавства. Зазначив, що позивачем до повідомлення, направленого до Державної податкової служби України з метою реєстрації податкової накладної № 1 від 27.10.2020 року не надано документів, а саме: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків/фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних. А також, неможливо ідентифікувати пункт розвантаження товару, оскільки в ТТН на реалізацію товару не вказано повну адресу пункту розвантаження, а також відсутні первинні документи щодо списання ДП. Звернуто увагу суду на те, що контролюючим органом обгрунтовано прийнято рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, оскільки копії документів, які надані в суд та не були надані до органу ДПС, не могли бути враховані при винесенні оскаржуваних рішень (а.с.147-152).

29.03.2021 року приватне виробничо-орендне підприємство "Відродження" подало на адресу суду відповідь на відзив, де представник позивача, не погодившись зі змістом відзиву на позовну заяву, вказав на те, що позивачем подано всі копії первинних документів, які підтверджують реальність операції та відображають сутність такої операції. Звернуто увагу суду на те, що відповідно до пункту 5 Порядку № 520 вказано про первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством, відтак в даному переліку відомості про списання дизельного палива відсутні. На переконання представника позивача, відповідачі при прийнятті оскаржуваних рішень про відмову в реєстрації податкової накладної діяли всупереч вимог чинного законодавства, без дотримання принципу рівності перед законом та необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення (а.с.177-183).

19.04.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Зерно-переробна компанія "ЮМАС" подало на адресу суду письмові пояснення по справі № 300/275/21. Представник третьої особи зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу сільгосппродукції № 5 від 25.10.2020 року приватне виробничо-орендне підприємство "Відродження" (Продавець) реалізувало ТОВ "Зерно-переробна компанія "ЮМАС" (Покупець) зерно пшениці, у тому числі 29,920 тон за видатковою накладною № 1 від 27.10.2020 року. Придбане зерно пшениці доставлено від Продавця до Покупця автомобілем перевізника ФОП - платника єдиного податку ОСОБА_1 згідно договору про надання транспортних послуг № 08/10/20 від 01.10.2020 року. Пшениця доставлена до місця знаходження юридичної особи Покупця за адресою: вул. Шарлая, 21А, м. Коломия, Івано-Франківської області вантажним автомобілем, що підтверджується, зокрема, товарно-транспортною накладною № 1 від 27.10.2020 року. В подальшому, 30.10.2020 року між ТОВ "Зерно-переробна компанія "ЮМАС" та ПП ОСОБА_1 складено та підписано Акт виконаних робіт (надання послуг перевізника), у якому відображено й перевезення пшениці від позивача 27.10.2020 року. Представник третьої особи вказав на те, що фінансово-господарські операції на підставі договору купівлі-продажу сільгосппродукції № 5 від 25.10.2020 року є реальними з відповідним їх відображенням в оперативному і бухгалтерському обліку (а.с.198-199).

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідачів щодо задоволення адміністративного позову заперечив з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Водночас, 19.04.2021 року на адресу суду надійшло клопотання щодо розгляду справи за відсутності представника третьої особи (а.с.197).

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку, визначеному статтею 262 КАС України, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.

Приватне виробничо-орендне підприємство "Відродження" зареєстроване як юридична особа та взяте на податковий облік Державною податковою інспекцією Головного управління ДПС в Івано-Франківській області.

Судом встановлено, що позивачем для здійснення господарської діяльності - ведення сільського господарства використовується земельна ділянка площею 505,3 га, в тому числі рілля - 505,3 га. Обсяг виробництва у масі після обробки - 188,0 цнт., що підтверджується даними Звіту про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2020 році, Звіту про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2020 року, довідками Підвисоцької сільської ради № 01-18/269 від 23.11.2020 року та Русівської сільської ради від 23.11.2020 року № 441, податковою декларацією платника єдиного податку за 2020 рік, а також повідомленням про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність за формою № 20-ОПП (а.с. 31,65-72,76-92,94-102).

В судовому засіданні представник позивача пояснила суду, що у ПВОП "Відродження" наявна відповідна матеріально-технічна база, а саме: зерносклад, склад ПММ, для обробітку земель та збору урожаю використовує техніку, отриману в оренду згідно договорів оренди № 01-04/20Т від 01.04.2020 року та № 01/07-20 від 01.07.2020 року , що підтверджується також повідомленням про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність за формою № 20-ОПП, окрім того, згідно штатного розпису кількість працюючих у жовтні 2020 року - 10 чоловік.

26.10.2020 року між приватне виробничо-орендне підприємство "Відродження" та ТОВ "Зерно-переробна компанія "ЮМАС" укладено договір купівлі-продажу № 5, за умовами якого приватне виробничо-орендне підприємство "Відродження" (продавець) зобов`язалось передати у власність ТОВ "Зерно-переробна компанія "ЮМАС" (покупцю) одноразово або партіями зернові, бобові та олійні культури, а покупець зобов`язався приймати та оплачувати його вартість в порядку та на умовах даного Договору (а.с.22).

27.10.2020 року між приватне виробничо-орендне підприємство "Відродження" та ТОВ "Зерно-переробна компанія "ЮМАС" укладено специфікацію до договору купівлі-продажу № 5 від 26.10.2020 року, за умовами якої продавець поставляє покупцю 30,00 тон пшениці на суму 222000,00 грн. Вивезення товару зі складу продавця на протязі 10 днів за рахунок та транспортом покупця (а.с.23).

Судом встановлено, що для здійснення господарської діяльності 01.10.2020 року ТОВ "Зерно-переробна компанія "ЮМАС" укладено договір про надання транспортних послуг з ПП ОСОБА_1 за № 08/10/20 (а.с.201-202).

Відповідно до умов договору № 5 від 26.10.2020 року, ТОВ "Зерно-переробна компанія "ЮМАС" оплатило за товар, що підтверджується платіжним дорученням від 27.10.2020 року (а.с.27).

Факт продажу приватним виробничо-орендним підприємством "Відродження" та отримання "Зерно-переробна компанія "ЮМАС" товару за вищевказаним договором підтверджується видатковою накладною № 1 від 27.10.2020 року (а.с.24).

Судом досліджено товарно-транспортну накладну № 1 від 27.10.2020 року (а.с. 204).

Окрім того, 02.10.2019 року між позивачем та ТОВ "Марсаж" укладено договір купівлі-продажу № 54/10-19, за умовами якого ТОВ "Марсаж" (продавець) зобов`язалось передати у власність ПВОП "Відродження" (покупцю) нафтопродукти, а покупець зобов`язався приймати та оплачувати його вартість в порядку та на умовах даного Договору (а.с.49).

Факт продажу ТОВ "Марсаж" нафтопродукту за вищевказаним договором підтверджується видатковою накладною № 1085 від 23.10.2019 року (а.с.50).

Судом досліджено товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 1085 від 23.10.2019 року (зворотній бік а.с. 50).

В подальшому, 24.02.2020 року між ТОВ "Роял Петрол" (постачальник) та ПВОП "Відродження" (покупець) укладено договір № 431 постачання нафтопродуктів, за умовами якого постачальник зобов`язався у відповідності із замовленням передати у власність покупця наступні нафтопродукти: бензин А-92, бензин-А95, дизельне паливо, а покупець зобов`язався приймати та оплачувати його вартість в порядку та на умовах даного Договору (а.с. 52-53).

Виконання вказаного договору підтверджується товаро-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № РП236 від 27.02.2020 року, видатковою накладною № 236 від 27.02.2020 року та реєстром по вибраних рахунках (а.с.54-55).

На виконання приписів Податкового кодексу України позивачем складено та подано на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 1 від 27.10.2020 року на загальну суму 222000,00 грн., в тому числі ПДВ - 37000,00 грн. (а.с.14).

28.10.2020 року відповідно до квитанції № про реєстрацію податкової накладної № 1 від 27.10.2020 року, за результатом обробки: документи прийнято, реєстрація зупинена. Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація вищевказаних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН/РК відповідають вимогам п.1 Критеріїв ризиковості платника податку. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с.15).

На підтвердження реальності здійснення операцій по вищевказаній податковій накладні ПВОП "Відродження" подано відповідачу повідомлення, до якого було додано письмове пояснення та документи, що підтверджують факт здійснення операції (а.с.16-18).

В подальшому, рішенням комісії контролюючого органу регіонального рівня - Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 23.11.2020 року № 2158108/30627043 відмовлено позивачу в реєстрації вищевказаної податкової накладної з підстав надання платником податку копій документів, складених з порушенням законодавства та неможливо ідентифікувати пункт розвантаження товару, оскільки в ТТН на реалізацію товару не вказано повну адресу пункту розвантаження, а також відсутні первинні документи щодо списання ДП (а.с.19).

Не погодившись з рішенням про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, позивач оскаржив в адміністративному порядку (а.с.20).

Згідно рішення Державної податкової служби України від 09.12.2020 року № 66871/30627043/2 про результати розгляду скарги, скаргу залишено без задоволення, а рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних - залишено без змін (а.с.21).

Не погодившись із оскаржуваними рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Податковий кодекс України (надалі по тексту також ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, які справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Стаття 185 ПК України визначає об`єкти оподаткування податком на додану вартість.

Відповідно до підпункту "а" пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).

Згідно з підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту, серед іншого, відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Згідно пункту 17 наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної" за №1307 від 31.12.2015, для операцій, що оподатковуються або звільнені від оподаткування, складаються окремі податкові накладні, тобто при одночасному постачанні одному отримувачу (покупцю) як оподатковуваних товарів/послуг, так і таких, що звільнені від оподаткування, постачальник (продавець) складає окремі податкові накладні.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження (пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 74.3 статті 74 ПК України, зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.

Згідно пункту 17 наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної" за №1307 від 31.12.2015, для операцій, що оподатковуються або звільнені від оподаткування, складаються окремі податкові накладні, тобто при одночасному постачанні одному отримувачу (покупцю) як оподатковуваних товарів/послуг, так і таких, що звільнені від оподаткування, постачальник (продавець) складає окремі податкові накладні.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження (пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 74.3 статті 74 ПК України, зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.

Постановою Кабінету Міністрів України за № 1246 від 29.12.2010 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (надалі по тексту також Порядок № 1246), який визначає механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних (надалі по тексту також Реєстр).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1246, податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (надалі по тексту також платник податку) відповідно до вимог ПК України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС України в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", Закону "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

За приписами пункту 13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (надалі по тексту також квитанція).

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС (пункт 14 Порядку №1246).

У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття (пункт 15 Порядку №1246).

Згідно пункту 17 Порядку №1246, у разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.

Досліджуючи доводи позивача щодо наявності достатніх підстав для прийняття відповідачем рішення про зупинення реєстрації податкової накладної № 1 від 27.10.2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд виходить із наступних фактичних обставин.

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1165 від 11 грудня 2019 року затверджено Порядок, який визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок № 1165).

Згідно з пунктом 7 Порядку № 1165, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризикованості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Як свідчить зміст квитанції № від 28.10.2020 року по зупиненню реєстрації вищевказаної податкової накладної ДПС України сформовано висновок про відповідність податкових накладних пункту 1 Критерії ризиковості платника податку (надалі по тексту також Критерії ризиковості).

Критерії ризикованості здійснення операцій визначені в додатку 3 до Порядку № 1165.

Так, пунктом 1 Критерії ризикованості здійснення операцій передбачено відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, у таблиці даних платника податку на додану вартість як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Згідно з пунктом 11 Порядку № 1165 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризикованості платника податку та/або ризикованості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України регламентує Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений наказом Міністерства фінансів України 12.12.2019 року за № 520 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2019 року за № 1245/34216 (далі - Порядок № 520).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 520 прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня).

Згідно пункту 3 Порядку № 520 комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу.

Пунктом 4 Порядку № 520 передбачено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 520 перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 520 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній/розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних/розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складено на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних/розрахунках коригування відображено однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДКПП)).

Пунктом 11 Порядку № 520 встановлено, що комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Суд зазначає, що квитанцією № від 28.10.2020 року ДПС України запропоновано ПВОП "Відродження" надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому, як уже зазначалось судом ПВОП "Відродження" надало до Головного управління ДПС в області необхідний пакет документів (і пояснення, і копії документів, якими підтверджується реальність здійснення операцій по податкових накладних).

Окрім того, суд вказує на те, що квитанція № від 28.10.2020 року Державної податкової служби України не містять конкретного переліку документів, які запропоновано позивачу надати.

Загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його оформлення (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункту 1 Критеріїв, без наведення відповідної підстави і розрахованих показників за кожним критерієм, якому відповідає платник податку, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, зазначеній в постанові від 18.06.2019 року, за результатом розгляду справи № 0740/804/18 та в постанові від 23.10.2018 року, за результатом розгляду справи № 822/1817/18.

В даному випадку, позивач надав контролюючому органу копії документів, які передбачені пунктом 5 Порядку № 520.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Вищевказані первинні документи не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу статей 198, 201 Податкового кодексу України, частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року за № 88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Будь-яких доказів на спростування вищевказаних фактів представник відповідачів суду не надав, водночас суд відхиляє доводи позивача про те, що неможливо ідентифікувати пункт розвантаження товару, оскільки в ТТН на реалізацію товару не вказано повну адресу пункту розвантаження, саме з підстав, на які суд вказав вище.

Окрім того, суд відхиляє твердження представника відповідача про те, що у позивача відсутні первинні документи щодо списання дизельного палива, оскільки останні не входять до переліку документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, передбаченого пунктом 5 Порядку № 520.

Таким чином, первинні документи, які позивачем долучені до повідомлення, а також до скарги на рішення комісії регіонального рівня, засвідчують факт реального виконання позивачем господарських зобов`язань перед контрагентом.

Щодо заявленої позовної вимоги про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкову накладну ПВОП "Відродження" № 1 від 27.10.2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до положень статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Судом враховано при обранні ефективного способу відновлення порушених відповідачем прав позивача такі норми та практику Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до пунктів 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 року, якими передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до Державної фіскальної служби відповідного рішення суду). У разі надходження до Державної фіскальної служби рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому, датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду. У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме Комісією Державної фіскальної служби. У другому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної, при цьому датою реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні або день набрання законної сили рішенням суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) у справі "Чуйкіна проти України" (Case of Chuykina v. Ukraine) (Заява N28924/04) констатував: "Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Як свідчать встановлені в суді обставини, комісія з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області, приймаючи 23.11.2020 року рішення про відмову у реєстрації накладної, діяла на не підставі закону, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, які маю значення для правильного вирішення питання у спірних відносинах, внаслідок чого, необхідно зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну № 1 від 27.10.2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість адміністративного позову в цілому, а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог: за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України сплачений судовий збір в розмірі 2270 грн. та за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області сплачений судовий збір в розмірі 2270 грн.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

В судовому засіданні представник позивача просила стягнути з відповідачів 4000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 4 та 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас, частиною 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями дійсності та співмірності необхідних і достатніх витрат, а також розумності їх розміру.

Суд, дослідивши ордер серії ІФ №101963 від 16.03.2021 року, договір про надання юридичних послуг та правничої допомоги від 15.03.2021 року № 011МТА/ІФ-21, акт про надання правничої допомоги від 11.05.2021 року № 011МТА/ІФ-21 та платіжне доручення № 1000 від 01.04.2021 року, встановив, що адвокат на підставі свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001178, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Івано-Франківської області №1/04 від 31.05.2017 року надав позивачу правничу допомогу щодо звернення до суду з даним позовом вартістю 4000,00 грн. (а.с.171,229-235).

За таких обставин, 4000,00 грн. витрат позивача на правничу допомогу адвоката підтверджені належним чином. При цьому, вказана сума витрат є співмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами та наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт та надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони.

Таким чином, враховуючи вищенаведене слід стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог: за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн. та за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов приватного виробничо-орендного підприємства "Відродження" до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, Державної податкової служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Зерно-переробна компанія "ЮМАС" про визнання протиправними та скасування рішень № 2158108/30627043 від 23.11.2020, №66871/30627043/2 від 09.12.2020, зобов`язання до вчинення дій - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії контролюючого органу регіонального рівня - Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 23.11.2020 року № 2158108/30627043 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії контролюючого органу - Державної податкової служби України з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 09.12.2020 року № 66871/30627043/2 про залишення скарги без задоволення та рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну приватного виробничо-орендного підприємства "Відродження" № 1 від 27.10.2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь приватного виробничо-орендного підприємства "Відродження" (, вул. Шевченка, с. Підвисоке, Снятинський район, Івано-Франківська область, 78321) сплачений судовий збір в розмірі 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн. (дві тисячі гривень).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (, Львівська площа, 8, м. Київ) на користь приватного виробничо-орендного підприємства "Відродження" (, вул. Шевченка, с. Підвисоке, Снятинський район, Івано-Франківська область, 78321) сплачений судовий збір в розмірі 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн. (дві тисячі гривень).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

Приватне виробничо-орендне підприємство "Відродження" (, вул. Шевченка, с. Підвисоке, Снятинський район, Івано-Франківська область, 78321).

Відповідачі:

Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018).

Державна податкова служба України (, Львівська площа, 8, м. Київ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Зерно-переробна компанія "ЮМАС" (, вул. Шарлая, 21А, м. Коломия, Івано-Франківська область, 78200)

Суддя /підпис/ Панікар І.В.

Рішення складене в повному обсязі 31 травня 2021 р.