Справа № 200/4885/21
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2021 р. Справа№200/4885/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про:

- визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії від 22 березня 2021 року;

- зобов`язання повторно розглянути заяву від 2 березня 2021 року про призначення пенсії за віком та зобов`язання призначити та нарахувати пенсію відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язання зарахувати до загального страхового стажу період навчання в середньому професійно-технічному №65 м. Краматорська з 1 вересня 1981 року по 14 липня 1984 року, та проходження військової служби в період з 24 листопада 1985 року по 16 листопада 1987 року;

- зобов`язати зарахувати до пільгового страхового стажу період роботи електрогазозварником у періоди: з 14 грудня 1987 року по 8 грудня 1998 року (запис №6-8 в трудовій книжці), з 18 липня 2000 року по 3 травня 2002 року (запис №13,14 в трудовій книжці), з 7 травня 2007 року по 1 січня 2008 року (запис №21-23 в трудовій книжці), з 14 квітня 2008 року по 3 листопада 2008 року (запис №24, 25 в трудовій книжці), з 24 лютого 2009 року по 4 травня 2011 року (запис №28-30 в трудовій книжці), з 12 травня 2011 року по 17 січня 2013 року (запис №31, 30 в трудовій книжці), з 13 травня 2013 року по 29 вересня 2014 року (запис №33, 34 в трудовій книжці), з 8 серпня 2018 року по 7 липня 2020 року (запис №37, 38 в трудовій книжці).

Позовні вимоги вмотивовані тим, що основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка, згідно записів трудової книжки позивача, пільговий стаж за Списком №2 складає більше 20 років, що є підставою для призначення пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії, пославшись на відсутність документів передбачених для підтвердження пільгового стажу роботу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та наказів про атестацію робочих місць. Позивач, з посиланням на практику Верховного Суду у справі №520/15025/16-а вказав, що не проведення власником підприємства атестації робочих місць не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком. Вважає рішення пенсійного органу протиправним.

Відповідач позов не визнав, подав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю. В обґрунтування зазначив, що необхідними умовами виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1 або списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року. Оскільки позивачем не надано довідок підтверджуючих пільговий стаж роботи та накази про атестацію робочих місць спірні періоди не зараховані до пільгового стажу. При цьому відповідач вказав, що накази про атестацію робочих місць, що подані до адміністративного позову, разом із заявою про призначення пенсії позивачем не надавалися. Стосовно позовних вимог в частині зарахування до загального страхового стажу період навчання та проходження військової служби вказав, що зазначені періоди зараховані до загального страхового стажу, що підтверджується розрахунком стажу. Вважає рішення законним та обґрунтованим.

Також відповідачем подано клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 28 квітня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та витребувано у відповідача докази у справі.

Ухвалою суду від 28 травня 2021 року вирішено залишити без задоволення заяву Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , виданим 27 жовтня 1995 року Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області.

8 березня 2021 року ОСОБА_1 , через Веб-портал звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької від 22 березня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із відсутність необхідного пільгового стажу роботи.

Так, згідно вказаного рішення, відповідно до наданих документів, загальний страховий стаж заявника складає 34 роки 05 місяців 15 днів, пільговий стаж відсутній.

При цьому, до пільгового стажу за Списком №2 (відповідно до спірного рішення) не враховано періоди роботи заявника на посаді електрогазозварника:

- з 17 липня 1984 року по 7 серпня 1984 року на підприємстві Краматорське спецуправління «Сталеконструкція №113» треста «Донбассталеконструкція»;

- з 14 грудня 1987 року по 8 грудня 1998 рок на підприємстві «Добропільський міськводоканал»;

- з 18 липня 2000 року по 3 травня 2002 року на підприємстві Добропільське ПУВКХ.

Відмова у врахуванні зазначених періодів обґрунтована ненаданням довідок, що підтверджують пільговий характер роботи та накази про проведення атестації робочих місць.

Стосовно не зарахування до пільгового стажу інших періодів, у спірному рішенні не зазначено.

Не погодившись з рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Згідно із статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постановах від 25 квітня 2019 року у справі № 336/6112/16-а та від 31 жовтня 2019 року у справі № 688/4170/16-а, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

При цьому, пунктом 3 Порядку N 383 встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 1 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Розділом XXXII «Загальні професії» списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, передбачалися професії «газозварник», «електрозварник».

Розділом XXXIII «Загальні професії» списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, передбачалися професії «газозварник», «електрозварник».

Постановою Кабінету Міністрів від 11.03.1994 № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII «Загальні професії» передбачені професії «електрозварники» та «газозварники».

З огляду на вищезазначене, професія електрозварника та (газоелектрозварника) передбачена в усіх списках № 2.

Суд зазначає, що згідно трудової книжки серія НОМЕР_2 ОСОБА_1 працював, у спірні періоди (що визначені у спірному рішенні):

- з 17 липня 1984 року по 7 серпня 1984 року електрогазозварником ручної зварки у Краматорському спецуправлінні «Сталеконструкція №113» треста «Донбассталеконструкція» (Наказ №44-к від 17 липня 1984 року, Наказ №70-к від 25 жовтня 1984 року відповідно, запис №2, 3);

- з 14 грудня 1987 року по 8 грудня 1998 року електрозварником на підприємстві «Добропільський міськводоканал» (Наказ №90к від 7 грудня 1987 року, Наказ №125-к від 9 грудня 1998 року відповідно, запис №6, 8);

- з 18 липня 2000 року по 3 травня 2002 року електрогазозварником на підприємстві Добропільське ПУВКХ (Наказ №73к від 18 липня 2000 року, Наказ №83-ок від 13 травня 2002 року відповідно, запис 13, 14).

При цьому, як вже зазначалось вище, зазначена професія віднесена до Списку №2.

Тобто, записи у трудовій книжці позивача підтверджує наявність підстав для зарахування до пільгового стажу період роботи з 17 липня 1984 року по 7 серпня 1984 року, з 14 грудня 1987 року по 8 грудня 1998 року, з 18 липня 2000 року по 3 травня 2002 року, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Крім того, за змістом спірного рішення, відповідач заперечує проти зарахування до пільгового стажу періодів роботи у зв`язку з відсутністю наказів про атестацію робочого місця на відповідній посаді.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах, а саме:

« <…> особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку N 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку N 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

<…> особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком N 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком N 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону N 1788-XII.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком N 1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Відповідно до частина 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, ураховуючи правову позицію, що викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи зазначені у рішенні з підстав ненадання наказів про атестацію робочих місць.

Стосовно позовних вимог в частині зарахування періодів роботи з 7 травня 2007 року по 1 січня 2008 року, з 14 квітня 2008 року по 3 листопада 2008 року, з 24 лютого 2009 року по 4 травня 2011 року, з 12 травня 2011 року по 17 січня 2013 року, з 13 травня 2013 року по 29 вересня 2014 року, з 8 серпня 2018 року по 7 липня 2020 року суд зазначає наступне.

Так, згідно з трудовою книжкою позивача, ОСОБА_1 працював у період:

- з 07 травня 2007 року по 01 січня 2008 року електрогазозварником у ВП управління комунальних котелень (Наказ №76-к від 7 травня 2007 року, Наказ №1-к від 2 січня 2008 року відповідно, запис 21, 23);

- з 14 квітня 2008 року по 03 листопада 2008 року електрогазозварником у АТЗТ «Веско» (Наказ №76-к від 7 травня 2007 року, Наказ №1-к від 2 січня 2008 року відповідно, запис 24, 25);

- з 24 лютого 2009 року по 4 травня 2011 року електрогазозварником ручної зварки у ДП «Добропільський ремонтно-механічний завод» (Наказ №9-к від 23 лютого 2009 року, Наказ №157 від 1 липня 2009 року відповідно, запис 28, 30);

- з 12 травня 2011 року по 17 січня 2013 року електрогазозварником у Добропільському виробничому управлінні Водопроводн-каналізаційного господарства КП «Вода Донбасу» (Наказ №74-ок від 12 травня 2011 року, Наказ №7 від 17 січня 2013 року відповідно, запис 31, 32);

- з 13 травня 2013 року по 29 вересня 2014 року електрогазозварником у Добропільському виробничому управлінні Водопроводн-каналізаційного господарства КП «Вода Донбасу» (Наказ №51-ок від 13 травня 2013 року, Наказ №107 від 29 вересня 2014 року відповідно, запис 31, 32);

- з 8 серпня 2018 року по 7 липня 2020 року електрогазозварником у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Перспектива» (Наказ №56/18-к від 7 серпня 2018 року, Наказ №61/20-К від 7 липня 2020 року відповідно, запис 37, 38).

Суд зазначає, що згідно з розрахунком стажу вказані вище періоди роботи не зараховані до пільгового стажу, при цьому у спірному рішенні не відображені, що свідчить про неповний розгляд зави про призначення пенсії.

Так, згідно з абзацами першим, третім пункту 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Пунктом 4.2 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (абзац перший пункту 4.3 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1).

Згідно абзацу 1 пункту 4.7 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Частиною другою статті 82 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення передбачено, що повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Тобто, відмовляючи особі в призначенні пенсії, орган, що призначає пенсію, має зазначити причини такої відмови, у тому числі обґрунтувати мотиви не зарахування до пільгового стажу окремих періодів роботи та/або навчання.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення не містить відомостей про розгляд, зарахування чи не зарахування відповідачем зазначених періодів роботи позивача до пільгового стажу, а також конкретних підстав для не включення таких періодів, що свідчить про недотримання відповідачем принципів обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень, дотримання яких перевіряється адміністративним судом відповідно до вимог пунктів 3, 5 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, і недотримання яких є підставою для скасування такого рішення.

Таким чином, оскільки у спірному рішенні не зазначено підстави не зарахування таких періодів до пільгового стажу, що свідчить про те, що пенсійним органом зазначені вище періоди роботи не розглядалися, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині шляхом скасування рішення та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії.

Стосовно позовних вимог щодо зарахування періоду навчання та проходження військової служби.

Так, відповідно до диплому серії НОМЕР_3 від 14 липня 1984 року ОСОБА_1 навчався у середньому професійно-технічному училищі №65 м. Краматорська за професією електрогазозварника, що також підтверджується записами у трудовій книжці у позивача.

У період з 24 листопада 1985 року по 16 листопада 1987 року позивач проходив військову службу в лавах Радянської армії, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_4 від 13 листопада 1985 року та записами у трудовій книжці.

Разом з тим, з розрахунку стажу вбачається, що зазначені періоди зараховані до загального страхового стажу позивача.

Таким чином, оскільки вказані періоди зараховані до загального стажу, ураховуючи, що вимоги щодо зарахування таких періодів до пільгового стажу позивачем не заявлені, позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах суд зазначає, що повноваження щодо призначення пенсії відноситься до компетенції відповідача і суд не може підміняти цей орган або перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому рішення суду про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію є формою втручання у повноваження.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Суд зазначає, що позивач, заявляючи дану позовну вимогу, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо призначення пенсії.

Отже, суд вважає, що задоволення вказаної позовної вимоги фактично порушить закріплені законом виключні повноваження Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо призначення пенсії та зобов`яже відповідача вчинити дії поза встановленою чинним законодавством процедурою.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, з урахуванням висновку суду, та зарахувавши до пільгового стажу позивача період роботи на посаді «електрозварника» з 17 липня 1984 року по 7 серпня 1984 року, з 14 грудня 1987 року по 8 грудня 1998 року, з 18 липня 2000 року по 3 травня 2002 року.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно квитанцій про сплату судового збору, позивачем за подання даного адміністративного позову було сплачено судовий збір в розмірі 908 грн.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 22 березня 2021 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, 28а, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) про призначення пенсії, з урахуванням до пільгового стажу за Списком №2 період роботи на посаді «електрозварника» з 17 липня 1984 року по 7 серпня 1984 року, з 14 грудня 1987 року по 8 грудня 1998 року, з 18 липня 2000 року по 3 травня 2002 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, 28а, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 454 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VІ Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв