Справа № 200/6509/21
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

31 травня 2021 р. Справа №200/6509/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кравченко Т.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Селидівської міської ради Покровського району про скасування рішень міської ради,

встановила:

27 травня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Селидівської міської ради Покровського району (далі відповідач, Міська рада), в якому позивач просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення Міської ради від 24 травня 2021 року № 8/7-164;

- визнати протиправним і скасувати рішення Міської ради від 24 травня 2021 року № 8/7-165.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 25 жовтня 2020 року на чергових місцевих виборах його було обрано Селидівським міським головою; з 28 травня 2020 року відповідно до рішення Міської ради від 27 листопада 2020 року № 8/1-1 позивач приступив до виконання повноважень міського голови.

24 травня 2021 року відбулось засідання чергової сесії Міської ради, на якому відповідач прийняв рішення № 8/7-164 «Про недовіру Селидівському міському голові ОСОБА_1 » та № 8/7-165 «Про дострокове припинення повноважень Селидівського міського голови ОСОБА_1 ».

Позивач доводить, що питання про висловлення недовіри та дострокове припинення його повноважень як міського голови включені до порядку денного сесії Міської ради з порушенням Регламенту роботи Селидівської міської ради. Підготовка, розгляд і голосування з цих питань також відбувались з порушенням Регламенту роботи Селидівської міської ради.

Зазначає, що рішення про дострокове припинення повноважень міського голови є необґрунтованим, оскільки в ньому не наведені конкретні, передбачені ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», підстави для висловлення недовіри та відсторонення міського голови від посади і припинення його повноважень.

Позивач вважає ці рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Одночасно з поданням позовної заяви ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить зупинити дію рішень Міської ради від 24 травня 2021 року № 8/7-164 «Про недовіру Селидівському міському голові ОСОБА_1 » та № 8/7-165 «Про дострокове припинення повноважень Селидівського міського голови ОСОБА_1 » до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначає дві підстави, а саме:

- конкретні протиправні дії відповідача в особі секретаря міської ради ОСОБА_2 спрямовані на утруднення виконання рішення суду, а саме ініціювання останнім внесення змін до відомостей про юридичну особу, в результаті чого державним реєстратором до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис про те, що ОСОБА_2 , секретар міської ради, 24 травня 2021 року (тимчасово здійснює повноваження міського голови);

- очевидні ознаки протиправності рішення Міської ради про дострокове припинення повноважень міського голови, які полягали в порушенні Регламенту роботи Селидівської міської ради під час підготовки, включення до порядку денного, голосування з цього питання, а також в тому, що рішення не містить конкретної, передбаченої Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», підстави для припинення повноважень міського голови.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС), суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 150 КАС забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

П. 1 ч. 1 ст. 151 КАС передбачено, що позов може бути забезпечено, серед іншого, зупиненням індивідуального акта.

Ч. 2 ст. 151 КАС визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

За Рекомендацією № R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з правовими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Тому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи неможливість виконання рішення суду або ефективного захисту та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися до суду, або про очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Такі правові висновки щодо застосування ст. ст. 150, 151 КАС викладені Верховним Судом у постанові від 24 грудня 2019 року по справі № 826/16888/18.

Щодо доводів на обґрунтування заяви про забезпечення позову з підстави очевидності ознак протиправності рішення суб`єкта владних повноважень слід зазначити таке.

Вирішуючи заяву, суд повинен проаналізувати та оцінити ці доводи заявника щодо «очевидності» ознак протиправності рішення та порушення прав позивача, при цьому, пропри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх «якість»: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на фізичних та юридичних осіб. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до ст. 150 КАС, зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2019 року по справі № 640/13245/19.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Так, на думку позивача, оспорювані рішення Міської ради є очевидно протиправними.

Суд зазначає, що доводи про очевидну протиправність рішень Міської ради фактично відтворюють зміст позовної заяви.

Проаналізувавши доводи позивача, суд дійшов висновку, що жоден, з наведених ним аргументів, не є свідченням очевидної протиправності рішень, які є предметом спору.

Для перевірки наведених позивачем аргументів необхідне всебічне та повне з`ясування фактичних обставин у справі. Висновок про правомірність/протиправність рішень Міської ради та їх відповідність/не відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС, суд може зробити лише на наслідками розгляду справи по суті.

Будь-яких ознак, які поза обґрунтованим сумнівом свідчать про очевидну протиправність оспорюваних рішень Міської ради, а також про те, що вони явно суперечать вимогам закону, порушують права або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення, суд не виявив.

Отже, передбачені п. 2 ч. 2 ст. 150 КАС підстави забезпечення позову в даному випадку відсутні.

ОСОБА_1 наголошує на існуванні обставин, які, на його думку, свідчать про утруднення виконання рішення суду. Такі обставини позивач вбачає в тому, що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесені відомості про те, що секретар міської ради Суков Р.М. тимчасово здійснює повноваження міського голови.

З цього приводу суд зауважує, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 КАС підставою для забезпечення позову є існування таких обставин, які можуть істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених (оспорюваних) прав чи інтересів позивача.

Проаналізувавши доводи позивача про те, що внаслідок припинення його повноважень як міського голови їх тимчасово виконує секретар міської ради, про що внесені відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в контексті визначених КАС підстав забезпечення позову, суд дійшов висновку, що ці доводи взагалі не стосуються істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у цій справі або того, що ефективний захист прав позивача буде неможливим чи ускладненим.

Позивач не зазначив, які саме істотні та невідворотні наслідки настануть у разі, якщо не буде зупинена дія оскаржуваних рішень, а також не надав докази на підтвердження ймовірності настання та істотності цих наслідків.

Таким чином, підстави забезпечення позову, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС, в даному випадку також відсутні.

З огляду на предмет спору та обраний позивачем спосіб захисту, а саме визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, забезпечення позову жодним чином не вплине на можливість реального виконання судового рішення про задоволення позовних вимог (у разі його постановлення).

Також суд враховує, що забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, за своїми наслідками по суті є задоволенням позову без розгляду справи по суті, що є неприпустимим.

До того ж в даному випадку застосування заходів забезпечення позову, про які просить позивач, не забезпечить збереження балансу інтересів сторін та не узгоджується з критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 152, 153, 154, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалила:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, поданої в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Селидівської міської ради Покровського району про скасування рішень міської ради, відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

3. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту.

4. Повний текст ухвали складений 31 травня 2021 року.

Суддя Т.О. Кравченко