Справа № 440/2755/21
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/2755/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Удовіченка С.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, -

В С Т А Н О В И В:

26 березня 2021 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ФОП ОСОБА_1 / позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області (далі по тексту - ГУ ДПС у Полтавській області / відповідач) в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1306-55 від 17 лютого 2021 року,

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 , шляхом виключення нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що сплачується фізичними особами-підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну професійну діяльність, за період з 01 січня 2017 року по 31 січня 2021 року,

- стягнути витрати на правничу допомогу.

В обгрунтування позовної заяви позивач зазначив, що ГУ ДПС у Полтавській області протиправно винесено оскаржувану вимогу, оскільки ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з ТОВ "ТІКЕТС КОНСОЛІДАТОР" та з ТОВ "ТРЕВЕЛ ПОЙНТ" і єдиний внесок за нього сплачують його роботодавці, що виключає обов`язок позивача зі сплати єдиного внеску ще і як фізичною особою-підприємцем.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

14 квітня 2021 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшли витребувані судом матеріали, крім того у своєму листі ГУ ДПС у Полтавській області просило допустити заміну відповідача.

22 квітня 2021 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позов. У відзиві відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи на правомірність оскаржуваної вимоги. Стверджував, що право на звільнення від сплати єдиного внеску у 2017-2019 роках мали фізичні особи-підприємці, за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Однак, позивач під вказані виключення не підпадав, а тому повинен сплачувати єдиний внесок. Зазначив, що коригування даних проводиться лише на підставі перевірки, оскільки перевірка не проводилась, а вимога сформована автоматично, відсутні підстави для зобов`язання відповідача здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника. Крім того, відповідач заперечував проти стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки в матеріалах справи відсутні докази понесення таких витрат.

30 квітня 2021 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла відповідь позивача на відзив. У відповіді ОСОБА_1 вказував на безпідставність доводів відповідача, стверджуючи, що за ОСОБА_1 єдиний внесок за нього сплачують його роботодавці. Стверджував, що відповідач може здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника на підставі рішення суду. Також зазначив, що докази понесення судових витрат будуть подані до суду у строки встановлені частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 91-95).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року замінено відповідача у справі №440/2755/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу з Головного управління ДПС у Полтавській області (ідентифікаційний код 43142831) на його правонаступника - Головне управління ДПС у Полтавській області (ідентифікаційний код 44057192).

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 з 06 липня 2011 року зареєстрований фізичною особою-підприємцем та перебуває на обліку як платник єдиного внеску в Миргородській ОДПІ з 06 липня 2011 року, що підтверджується відповідними записами в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 48).

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2018-2020 роки (а.с. 40-43) ОСОБА_1 отримував заробітну плату в ТОВ "ТІКЕТС КОНСОЛІДАТОР", в ТОВ "ТРЕВЕЛ ПОЙНТ" та в 2020 році ТОВ "ТРЕВЕЛ ПОЙНТ ГЛОБАЛ", з якої сплачено єдиний соціальний внесок.

Факт сплати за ОСОБА_1 єдиного соціального внеску за 2020 рік підтверджується й довідками ТОВ "ТІКЕТС КОНСОЛІДАТОР", ТОВ "ТРЕВЕЛ ПОЙНТ" та ТОВ "ТРЕВЕЛ ПОЙНТ ГЛОБАЛ" (а.с. 35-37).

17 лютого 2021 року ГУ ДПС у Полтавській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1306-55, згідно якої ОСОБА_1 зобов`язано сплати 32 931,38 грн, в тому числі: недоїмка - 14003,66 грн, штраф - 4757,03 грн та пеня - 14170,69 грн (а.с. 13).

Позивач, вважаючи, що його права порушенні, звернувся до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктом 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати визначає Закон України від 08 липня 2010 року №2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі Закон №2464-VІ).

Відповідно до статті 2 Закону № 2464-VI дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Платників єдиного внеску перелічено у статті 4 Закону № 2464-VI.

Так, згідно з абзацом другим пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктами 4 та 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI до платників єдиного внеску віднесено також фізичних осіб - підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (а саме: наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності).

Особливості нарахування ЄСВ в залежності від категорії його платників закріплено у статті 7 Закону № 2464-VI.

Так, відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VI (в редакції, чинній з 01.01.2017) єдиний внесок нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

- для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;

- для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Отже, системний аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, незалежно від фактичного отримання доходу від такої діяльності. Тобто з метою забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, законодавцем встановлено, що фізична особа-підприємець зобов`язана самостійно визначити базу нарахування єдиного внеску, але розмір єдиного внеску при цьому не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць.

Таким чином, задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законом встановлено обов`язок сплати фізичними особами-підприємцями мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Оскільки відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи у трудових відносинах та провадженні нею підприємницької діяльності Законом №2464-VI не врегульовано, суд в силу приписів частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за необхідне керуватися правовими висновками Верховного Суду, сформульованими у постановах від 27 листопада 2019 року у справі № 160/3114/19, від 04 грудня 2019 року у справі № 440/2149/19, від 27 лютого 2020 року у справі № 0440/5632/18 та від 01 квітня 2020 року у справі №140/2475/19.

Так, Верховний Суд дійшов висновків, що самозайнята особа зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. Якщо особа є найманим працівником, то така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем. Інше тлумачення норм Закону №2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску самозайнятими особами та які одночасно перебувають у трудових відносинах в межах цієї діяльності, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску. Факт перебування особи на обліку в органах податкової служби як самозайнятої особи не впливає на викладені висновки суду, оскільки взяття на облік самозайнятих осіб здійснюється органом доходів і зборів незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того чи іншого податку або збору.

Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, ОСОБА_1 у спірному періоді був найманим працівником в Товаристві з обмеженою відповідальністю "ТІКЕТС КОНСОЛІДАТОР", Товаристві з обмеженою відповідальністю "ТРЕВЕЛ ПОЙНТ" і Товаристві з обмеженою відповідальністю "ТРЕВЕЛ ПОЙНТ ГЛОБАЛ" та у вказаний період його роботодавці сплачували за нього єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах, визначених законодавством, що підтверджується відомостями органу пенсійного фонду.

За викладених обставин та правових висновків суд визнає висновок відповідача з приводу наявності підстав для донарахування позивачу ЄСВ неправомірним.

Оцінюючи вищевикладене нарахування ОСОБА_1 недоїмки в розмірі 14003,66 грн призводить до подвійної сплати єдиного внеску, що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Згідно із підпунктом 2 пункту 2 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом МФУ від 20 квітня 2015 року № 449 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Згідно із пунктом 3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом МФУ від 20 квітня 2015 року № 449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), зокрема, якщо: платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Відповідно до відомостей інтегрованої картки платника та розрахунку заборгованості по вимогі № Ф-1306-55 від 17 лютого 2021 року, рішенням ГУ ДПС у Полтавській області № від 10 серпня 2020 року, за несплату єдиного внеску, до ОСОБА_1 застосовано штраф в розмірі 4757,03 грн та нараховано пеню в розмірі 14170,69 грн (а.с. 72).

Судом також встановлено, що згідно інтегрованої картки платника заборгованість зі сплати єдиного внеску нараховувалась ОСОБА_1 починаючи із 2018 року (а.с. 69).

У свою чергу рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року по справі № 440/1832/20, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Полтавській області №Ф-1306-55 від 11 лютого 2020 року (січень 2017 року - грудень 2019 року) у загальній сумі 29293,41 грн (офіційне посилання в Єдиному державному реєстрі судових рішень - http://reestr.court.gov.ua/Review/89625230).

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що за відсутності підстав для донарахування позивачу ЄСВ, контролюючим органом безпідставно здійснено нарахування ОСОБА_1 пені та штрафних санкцій за спірний період.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Констатуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвосвоєчасну сплату єдиного внеску № від 10 серпня 2020 року та визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17 лютого 2021 року № Ф-1306-55 про сплату 32 931,38 грн заборгованості, в тому числі: недоїмка - 14003,66 грн, штраф - 4757,03 грн та пеня - 14170,69 грн.

Надаючи оцінку позовній вимозі про зобов`язання внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 шляхом виключення інформації про заборгованість за період з 01 січня 2017 року по 31 січня 2021 року, суд виходить з наступного.

Згідно з підпунктом 14.1.171 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України для цілей оподаткування податкова інформація вживається у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію".

У статті 1 цього Закону України "Про інформацію" інформацією визнано будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

В силу вимог пункту 63.12 статті 63 Податкового кодексу України інформація, що збирається, використовується та формується органами державної податкової служби у зв`язку з обліком платників податків, вноситься до інформаційних баз даних і використовується з урахуванням обмежень, передбачених для податкової інформації з обмеженим доступом.

Таким чином, відомості, внесені податковим органом до баз даних, є публічною інформацією, що повинна відповідати принципу достовірності та відображати дійсний стан розрахунків платника з бюджетом.

Наведене виключає наявність в інформаційних базах даних податкового органу інформації про податкові зобов`язання платника податків у тому числі і по сплаті єдиного внеску без наявності у особи обов`язку щодо його сплати.

Враховуючи встановлення судом відсутності у ОСОБА_1 обов`язку по сплаті єдиного внеску та беручи до уваги ту обставину, що вимоги про сплату боргу виносяться податковим органом на підставі інформації наявної в інтегрованих картках платника податку, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині зобов`язання відповідача внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 шляхом виключення інформації про борг на суму 32 931,38 грн та інформації про нарахування на цей борг штрафу та пені.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192, вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000) про визнання вимоги протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною вимогу Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1306-55 від 17 лютого 2021 року на суму 32931,38 грн.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області № від 10 серпня 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків - ОСОБА_1 шляхом виключення інформації про борг на суму 32931,38 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 1816 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються у відповідності до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року).

Суддя С.О. Удовіченко