Справа № 640/15607/19
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 року м. Київ № 640/15607/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві,

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дій,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві щодо не проведення ОСОБА_1 з 01.01.2019 перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці на підставі довідки Донецького апеляційного суду №35-08/84/2019 від 15.02.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) за період з 1 січня 2019 року по 1 травня 2019 року, виходячи з розміру суддівської винагороди, яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці на підставі довідки Донецького апеляційного суду №35-08/84/2019 від 15.02.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є суддею у відставці, перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у розмірі 90% посадового окладу працюючого на відповідній посаді судді. Вказано, що оскільки відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», розмір щомісячного грошового утримання судді у відставці визначений в процентному відношенні до розміру суддівської винагороди судді за останнім місцем його роботи, який було збільшено у 2019 році у порівнянні із 2018 роком, тому позивач має право на перерахунок з 01.01.2019 щомісячного грошового утримання судді у відставці у зв`язку із підвищенням розміру суддівської винагороди.

Також зазначено, що 05.03.2019 позивач звернулась до відповідача із заявою про здійснення перерахунку розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2019, до якої було додано довідку Донецького апеляційного суду від 15.02.2019 №35-08/84/2019, однак, при отриманні щомісячного грошового утримання судді у відставці у травні 2019 року у розмірі 48 562,84 грн., позивачу стало відомо, що перерахунок здійснено, але не з 01.01.2019, як передбачено законом, а лише з 01.05.2019.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.08.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів надати відзив на позовну заяву.

Станом на момент прийняття рішення у справі, відповідач не скористався своїм правом, передбаченим статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України, та не подав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою від 22.05.2017 №.

ОСОБА_1 є суддею у відставці з 17 березня 1994 року, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою від 19.06.2019 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2019 року у відповідності до чинного законодавства та довідки Донецького апеляційного суду №35-08/84/2019 від 15.02.2019 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

За посиланням позивача, відповіді від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві вона так і не отримала.

Позивач вважає, що відповідачем вчинено протиправну бездіяльність, яка полягає у непроведенні перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2019 року, що стало підставою для звернення до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (надалі - Закон України №2453) у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 №192-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з частиною другою статті 133 Закону України №2453 суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до частини третьої статті 133 названого Закону, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 №11-р/2018 посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року -12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат.

Частиною четвертою Закону України №2453 закріплено, що посадові оклади інших суддів встановлюються пропорційно до посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом: 1) судді апеляційного суду - 1,1; 2) судді вищого спеціалізованого суду - 1,2; 3) судді Верховного Суду України, судді Конституційного Суду України - 1,3.

01.01.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII (надалі Закон України №1774).

Пунктом 3 розділу ІІ названого Закону у редакції на момент виникнення спірних правовідносин закріплено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Нормативно-правовим актом, що встановлює розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зокрема, станом на 01 січня відповідного року є Закон України «Про Державний бюджет України на відповідний рік»

Так, 23.11.2018 Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» №2629-VIII.

Статтею 7 названого Закону установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення:

дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень;

дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень;

працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні;

осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» набрав чинності з 01.01.2019.

Таким чином, з урахуванням наведених положень Закону України №2453 та Закону України №1774, у зв`язку зі зміною розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який є розрахунковою величиною для обрахунку суддівської винагороди, з 01.01.2019 змінився розмір такої винагороди.

Наведене стало підставою для отримання позивачем довідки від 15.02.2019 №35-08/84/2019 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання суддів у відставці.

На момент виникнення спірних правовідносин організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII з наступними змінами та доповненнями (надалі - Закон України №1402).

Відповідно до пункту 2 розділу ХІІ названого Закону визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами), крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Тим часом, частиною четвертою статті 142 названого Закону України №1402 закріплено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

За результатами аналізу наведених положень суд приходить до висновку, що на момент виникнення спірних правовідносин, Законом України №1402 закріплено право позивача на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з моменту зміни розміру складових суддівської винагороди судді.

Така зміна складової суддівської винагороди судді, а саме посадового окладу, відбулась 01.01.2019 у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», яким визначено новий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який є розрахунковою величиною посадового окладу суддів.

Додатково суд звертає увагу, що на момент розгляду справи судом, пункт 4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України викладено у новій редакції, якою закріплено, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Такі зміни внесені відповідно до статті 27 Закону України «Про Конституційний Суд України» та статті 142 Закону України №1402, тобто фактично Порядок приведено у відповідність до названих законів.

Однак, у зв`язку з внесенням відповідних змін, відповідачем не вчинено дій по нарахуванню та виплаті позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за січень-квітень 2019 року.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у позивача виникло з 01.01.2019 - з прийняттям Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», що відповідає вимогам статей 19, 92 Конституції України, Закону України №1402.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд також виходить із того, що Конституційний Суд України у рішенні від 08.06.2016 №4-рп/2016 зазначив, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя (абзац десятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).

Гарантуючи незалежність суддів, держава зобов`язується її забезпечити, зокрема, через матеріальний і соціальний захист, що включає гарантію виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.06.2016 №4-рп/2016 (справа про щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці) зазначив, що виключення положення щодо можливості перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку зі збільшенням грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, також знижує гарантії незалежності суддів, а тому у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (пункт 2 мотивувальної частини).

Таку ж правову позицію Конституційний Суд України висловив і у рішенні від 03.06.2013 №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного грошового утримання суддів у відставці) зазначивши, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац 2 пункту 3 мотивувальної частини).

При цьому в рішенні від 11.10.2005 №8-рп/2005 Конституційний Суд України охарактеризував щомісячне довічне грошове утримання як особливу форму соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання суддів, у тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді; щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага; особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування (абзаци п`ятий, шостий, сьомий пункту 7 мотивувальної частини).

Таким чином, Конституційний Суд України наголошує, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя.

Відповідно до пункту 6.4 Європейської хартії про закон «Про статус суддів» (Лісабон, 8-10 квітня 1999 року) судді, які досягли встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади і виконували суддівські обов`язки протягом певного терміну, повинні отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути якомога ближче до рівня їхньої останньої заробітної плати в якості судді.

Крім того, суд зазначає що в довідці Донецького апеляційного суду від 15.02.2019 №35-08/84/2019 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання суддів у відставці чітко зазначена дата виникнення права позивача на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці - 01.01.2019, проте відповідач через власні міркування, перерахунок здійснив не з 01.01.2019, а з 01.05.2019, що не відповідає вимогам Конституції України та законів України.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01 січня 2019 року перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці на підставі довідки Донецького апеляційного суду від 15.02.2019 №35-08/84/2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно - Кудрявська, будинок 16, ) здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01 січня 2019 року по 01 травня 2019 року, виходячи з розміру суддівської винагороди, яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Донецького апеляційного суду від 15.02.2019 №35-08/84/2019.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім гривень) 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно - Кудрявська, будинок 16, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.