Справа № 580/1489/21
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

м. Черкаси

27 травня 2021 року справа № 580/1489/21

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П., розглянувши в порядку письмового провадження питання про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та відшкодування матеріальної шкоди,

встановив:

19.03.2021 у Черкаський окружний адміністративний суд з надійшов позов ОСОБА_1 , в якому просить:

1) визнати бездіяльність відповідача щодо неналежного розрахунку з позивачем, а саме не виплати йому частини заробітної плати посадового окладу визначеного за ч. 3 ст. 81 Закону України Про прокуратуру за період з 01.07.2015 по 07.09.2020 протиправною;

2) зобов`язати відповідача сплатити на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 1323315,20 грн.

Ухвалою суду від 06.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

21.04.2021 до суду надійшло клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду в зв`язку із пропуском строку звернення до суду. Обгрунтовуючи своє клопотання представник відповідача зазначив, що про порушення свого права позивач дізнався або повинен був дізнатися 27.03.2020, а із позовом звернувся у березні 2021 року, тобто поза межами визначеного ст. 122 КАС України.

Вирішуючи клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, суд зазначає про таке.

Як встановлено зі змісту позовних вимог, позивач просить суд стягнути матеріальну шкоду у вигляді недоотриманої заробітної плати з 01.07.2015 по 07.09.2020 під час його роботи в органах прокуратури внаслідок дії положень пункту 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України, які визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України №6-р/2020 від 26.03.2020.

Отже, предметом спору є стягнення шкоди у вигляді неотриманої частини заробітної плати, яка мала бути нарахована позивачу у 2015-2020 роках, коли позивач перебував на публічній службі.

За правилами частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

А згідно з частиною другою цієї статті, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За частиною п`ятою цієї ж статті, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Велика Палата Верховного Суду постановою від 05.06.2019 у справі №686/23445/17, розглядаючи спір, який виник за подібних фактичних обставин, що й розглядуваний спір, а саме: внаслідок визнання прийнятого Верховною Радою України неконституційного акта (закону) позивачу, який на той час перебував на посаді судді (публічній службі) було завдано майнової шкоди у вигляді недоотриманої заробітної плати, зробила висновок, що такий спір повинен розглядатись за правилами адміністративного судочинства та зазначила, що такий спір стосується проходження позивачем публічної служби, до чого включається і виплата заробітної плати.

За таких умов суд дійшов висновку, що даний спір є спором щодо проходження публічної служби, який виник у зв`язку з виплатою позивачу заробітної плати у розмірі, меншому ніж він сподівався.

Відтак, до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме вимоги частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Правовою підставою для вимоги позивача про стягнення завданої йому шкоди стало прийняття Конституційним Судом України рішення №6-р/2020 від 26.03.2020. Відтак саме з цього дня розпочався перебіг процесуального строку звернення до суду.

Враховуючи те, що позивач звернувся із даним позовом до суду 19.03.2021, то відповідний строк ним пропущено.

Посилання позивача на те, що під час розгляду справ про стягнення на користь осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, заробітної плати (зокрема, посадового окладу) повинні застосовуватися положення частини другої статті 233 КЗпП України, а не статті 122 КАС України, тобто строки звернення до суду у цій категорії справ не застосовуються, судом відхиляються з огляду на те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення матеріальної шкоди, що по суті не є позовом про стягнення заробітної плати.

Згідно з частиною першою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011).

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії" рішення від 22 жовтня 1996 року, справа "Девеер проти Бельгії" рішення від 27 лютого 1980 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" розтлумачено обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права. Диспозитивність прав учасників судового процесу та їхніх представників зумовлює заборону зловживання ними, зокрема, в аспекті "підривних" ("руйнівних") діянь із метою скасування прав і свобод (із урахуванням рішень Європейського суду з прав людини у справах "Engel and Others v. the Netherlands", "Lawless v. Ireland", "Michael Kuhnen v. Germany", "Preda and Dardari v. Italy", "Refah Partisi and Other v/ Turkey", "Witzsch v. Germany", "Z'danoka v Latvia").

Враховуючи те, що дотримання процесуальних строків є обов`язком сторін, суд приходить до висновку, що позивачем строк звернення до суду пропущено та відсутні підстави для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та його поновлення.

Відповідно до п.8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами 3 та 4 статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а позовна заява залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 122, 123, 240, 248, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Заяву представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду (вх. 14087/21 від 21.04.2021) - задовольнити.

Позов ОСОБА_1 до Черкаської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та відшкодування матеріальної шкоди - залишити без розгляду.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 256 КАС України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею та згідно ст. 294 КАС України оскарженню не підлягає.

Суддя В.П. Тимошенко