Справа № 826/778/18
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
права № 826/778/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Літвінова А.В.,
Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Бужак Н.П., Костюк Л.О.

при секретарі Хмарській К.І.

за участю:

позивачки: ОСОБА_1

представників позивача: Піх І.Б., ОСОБА_6

представника відповідача: Курганської О.В.

представника 3-ї особи КДКА: Козової Я.С.

3-ї особи: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області, треті особи: Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури, ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області (далі по тексту - відповідач, КДКА Рівненської області) (із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 15.02.2018 року) в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення КДКА Рівненської області від 28.12.2017 про порушення відносно адвоката ОСОБА_1 дисциплінарного провадження, як таке, що постановлено з порушенням положень статті 92 Конституції України, вимог статті 33 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

- визнати протиправним та скасувати рішення КДКА Рівненської області від 26.01.2018 про застосування відносно адвоката ОСОБА_1 стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на 6 місяців, як таке, що постановлено з порушенням положень статті 92 Конституції України, вимог статті 33 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Рішенням Окружного адміністративного суду від 10.02.2020 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, без врахування всіх фактичних обставин справи та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що рішення відповідача постановлено з порушенням положень ст.92 Конституції України та вимог ст. 33 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», оскільки компетентним органом, який може здійснювати дисциплінарне провадження щодо позивачки є Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури міста Києва за адресою її робочого місця, як адвоката.

У відзиві на апеляційну скаргу КДКА Рівненської області зазначено про те, що через відсутність кворуму на засіданнях Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва впродовж тривалого часу та неможливість ухвалення відповідних рішень у реалізації повноважень дисциплінарної палати, скаргу начальника Департаменту документального забезпечення Національної поліції України ОСОБА_2 скеровано для розгляду КДКА Рівненської області.

Вказано, що ОСОБА_1 будучи присутньою на засіданні ДП КДКА Рівненської області 30.11.2017 року, де їй під розпис роз`яснено право відводу членам дисциплінарної палати, вказала письмово, що відводів немає, і надала усні пояснення та долучила копії документів на їх підтвердження. Тому, дисциплінарна палата КДКА Рівненської області, на переконання останньої, є повноважною проводити розгляд скарги, зобов`язана провести такий розгляд.

Крім того, відповідач посилається також на те, що законом не встановлено заборони кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону здійснювати дисциплінарні провадження стосовно адвокатів інших регіонів, що в межах компетенції регулюється нормативними актами органів адвокатського самоврядування.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та представників сторін, які з`явилися у призначене судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати, виходячи з наступного.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 20.01.1994 року ОСОБА_1 , відповідно до рішення Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, отримала свідоцтво №31 про право на заняття адвокатською діяльністю, здійснює свою адвокатську діяльність за адресою робочого місця, а саме: АДРЕСА_1 . Головою Ради адвокатів міста Києва позивач обрана установчою конференцією адвокатів міста Києва 12.10.2012 року.

05.10.2017 року начальник Департаменту документального забезпечення Національної поліції України ОСОБА_2 звернувся до Вищої кваліфікаційної дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва з листом № 10638/11-2017 з приводу вирішення питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

Голова Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури ОСОБА_5 , посилаючись на п.2.3.18 Регламенту ВКДКА, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 78 від 04.-05.07.2014р., листами № 2163 від 24.10.2017 та від 14.11.2017 №2253 у зв`язку зі зверненням КДКА м. Києва листом від 20.04.2017 року, через відсутність належного кворуму для прийняття рішень, вищевказану скаргу надіслав до голови кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області КДКА Рівненської області для розгляду по суті.

Рішенням від 28.12.2017 року КДКА Рівненської області, на підставі скарги начальника Департаменту документального забезпечення Національної поліції України ОСОБА_2 від 05.10.2017, порушила відносно ОСОБА_1 дисциплінарну справу (далі по тексту - оскаржуване рішення № 1).

Рішенням від 26.01.2018 року №Д/5-6 КДКА Рівненської області за наслідками розгляду скарг начальника Департаменту документального забезпечення Національної поліції України ОСОБА_2 від 05.10.2017 та 07.11.2017, на адвоката ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на 6 місяців, починаючи з 26.01.2018 по 26.07.2018, на підставі пункту 3 частини другої статті 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (порушення Правил адвокатської етики) (далі по тексту - оскаржуване рішення № 2).

Вважаючи оскаржувані рішення протиправними, позивачка звернулася з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що оскаржувані рішення КДКА Рівненської області від 28.12.2017 №Д/4-4 та від 26.01.2018 №Д/5-6 є обґрунтованими, а тому не підлягають скасуванню.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті та доводи апеляційних скарг і учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI (далі - Закон №5076-VI) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.

Відповідно до пунктів 1-2 частини 1 статті 1 Закону №5076-VI адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування (частина третя статті 2 Закону №5076-VI).

Частиною другою статті 46 Закону №5076-VI передбачено, що адвокатське самоврядування здійснюється через діяльність конференцій адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), рад адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, ревізійних комісій адвокатів регіонів (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Вищої ревізійної комісії адвокатури, Ради адвокатів України, з`їзду адвокатів України.

Відповідно до частини першої статті 54, частини першої статті 55, частини першої статті 57 Закону №5076-VI вищим органом адвокатського самоврядування України є з`їзд адвокатів України. У період між з`їздами адвокатів України функції адвокатського самоврядування виконує Рада адвокатів України. Рішення з`їзду адвокатів України та Ради адвокатів України є обов`язковими до виконання всіма адвокатами.

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури утворюється з метою визначення рівня фахової підготовленості осіб, які виявили намір отримати право на заняття адвокатською діяльністю, та вирішення питань щодо дисциплінарної відповідальності адвокатів (частина перша статті 50 Закону №5076-VI).

Згідно частини першої статті 20 Закону №5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги.

За правилами ч. 1 статті 33 Закону №5076-VI адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

При цьому, згідно з частинами 1 та 2 статті 34 Закону N 5076-VI підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Дисциплінарним проступком адвоката є:

1) порушення вимог несумісності;

2) порушення присяги адвоката України;

3) порушення правил адвокатської етики;

4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення;

5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків;

6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування;

7) порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом.

У той же час, стаття 36 вказаного Закону визначає, що право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.

Дисциплінарну справу стосовно адвоката не може бути порушено за заявою (скаргою), що не містить відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку адвоката, а також за анонімною заявою (скаргою).

Статтею 37 Закону №5076-VI встановлено, що дисциплінарне провадження складається з таких стадій:

1) проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката;

2) порушення дисциплінарної справи;

3) розгляд дисциплінарної справи;

4) прийняття рішення у дисциплінарній справі.

У відповідності до ч. 2 статті 38 Закону №5076-VI член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за дорученням голови палати проводить перевірку відомостей, викладених у заяві (скарзі), та звертається до адвоката для отримання письмового пояснення по суті порушених питань.

За результатами перевірки відомостей членом дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури складається довідка, яка має містити викладення обставин, виявлених під час перевірки, висновки та пропозиції щодо наявності підстав для порушення дисциплінарної справи.

Згідно пункту 26 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 30.08.2014 № 120 член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, який проводить перевірку, невідкладно звертається до адвоката з повідомленням про проведення щодо нього перевірки для отримання письмового пояснення адвоката по суті порушених питань із зазначенням строку його надання. До повідомлення додається копія заяви (скарги) та копії всіх документів, приєднаних до неї. Адвокат має право ознайомлюватися з матеріалами дисциплінарного провадження та отримувати копії його документів. У разі ненадання адвокатом пояснення по суті порушених питань на запит члена дисциплінарної палати, який проводить перевірку, в межах визначеного строку, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 35 Закону №5076-VI за вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року.

Відповідно до п.12 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури, затвердженими Установчим З`їздом адвокатів України 17.11.2012 всією своєю діяльністю адвокат повинен стверджувати повагу до адвокатської професії, яку він уособлює, її сутності та громадського призначення, сприяти збереженню та підвищенню поваги до неї в суспільстві. Адвокат не повинен вчиняти дій, спрямованих на обмеження права особи на захист, професійних прав адвокатів, незалежності адвокатської професії, честі, гідності та ділової репутації своїх колег, підрив престижу адвокатури та адвокатської діяльності.

Згідно пункту 66 Правил адвокатської етики, за порушення Правил адвокатської етики до адвоката можуть бути застосовані заходи дисциплінарної відповідальності в порядку, передбаченому чинним законодавством про адвокатуру та адвокатську діяльність, а також рішеннями З`їзду, актами Ради адвокатів України, Національної асоціації адвокатів України. У разі звернення із скаргами щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення Правил адвокатської етики адвокатів, яких обрано до органів адвокатського самоврядування, чи якщо скаржниками стосовно порушення цих Правил виступають адвокати, яких обрано до органів адвокатського самоврядування, з метою забезпечення неупередженості та об`єктивності при розгляді зазначених скарг Голова Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури забезпечує перерозподіл та направлення таких заяв (скарг) для розгляду до КДКА іншого регіону, ніж регіон, в якому зазначений адвокат входить до органів адвокатського самоврядування.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що невиконання адвокатом рішень органів адвокатського самоврядування, блокування роботи окремих органів адвокатського самоврядування є дисциплінарним проступком та свідчить про порушення правил адвокатської етики. У разі якщо таке порушення є систематичним, повторним (протягом року) або грубим, то до такого адвоката може бути застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, до КДКА Рівненської області надійшли скарги начальника Департаменту документального забезпечення Національної поліції України ОСОБА_2. від 05.10.2017, від 07.11.2017 р. на дії адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

Підставою для звернення зі скаргою до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва стали, на думку заявника, дії адвоката ОСОБА_1 , які містять ознаки складу дисциплінарного проступку, а саме: грубе порушення правил адвокатської етики.

Заявник зазначав, що адвокати ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , не маючи відповідного статусу, вчиняли дії, на які не мали повноважень, чим порушили приписи Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правила адвокатської етики, тому просив притягнути їх до дисциплінарної відповідальності.

Згідно статті 41 Закону №5076-VI, за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи.

Так, рішенням КДКА Рівненської області від 26.01.2018 №Д/5-6 за наслідками розгляду скарг начальника Департаменту документального забезпечення Національної поліції України ОСОБА_2 від 05.10.2017 та 07.11.2017, на адвоката ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на 6 місяців, починаючи з 26.01.2018 по 26.07.2018, на підставі пункту 3 частини другої статті 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (порушення Правил адвокатської етики).

Статтею 33 Закону №5076-VI передбачено, що дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Отже, враховуючи вказані положення, дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 як адвоката може здійснюється лише КДКА м. Києва, оскільки її робоче місце знаходиться у м. Києві.

Проте, відповідач посилається на п.2.3.18 Регламенту Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, відповідно до якого, Голова ВКДКА скеровує для розгляду до КДКА скарги, що надійшли стосовно осіб, визначених статтею 66 Правил адвокатської етики, а також у разі, якщо регіональна КДКА не сформована, або у разі відсутності за будь-яких причин кворуму на засіданнях КДКА (палати) регіону.

Вказані твердження відповідача колегія суддів апеляційної інстанції вважає помилковими, та такими, що не заслуговують на увагу суду, оскільки в даному випадку підлягає застосуванню правовий акт, який має вищу юридичну силу, підзаконний акт Регламент ВКДКА не має пріоритетної сили над Законом №5076-VI.

Зазначене свідчить про порушення КДКА Рівненської області правил територіальної юрисдикції.

Відповідно до п.п.4.3.2 п.4.3 Регламенту КДКА регіону, затвердженого Рішенням Ради адвокатів України від 16.02.2013р. №77, юрисдикція кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури розповсюджується при вирішенні питання дисциплінарної відповідальності - на адвокатів, адреса робочого місця яких, відповідно до Єдиного реєстру адвокатів України, визначена у даній територіально-адміністративній одиниці за виключенням випадків, встановлених Радою адвокатів України.

Згідно п.4.4 Регламенту КДКА особливості територіальної юрисдикції при вирішенні дисциплінарної відповідальності адвокатів, обраних до органів адвокатського самоврядування різних рівнів, визначаються Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури.

Згідно п.п.3.10.1, п.п.3.10.2 п.3.10 Регламенту Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, затвердженого ВКДКА 07.12.2012, у випадку ініціювання питання про дисциплінарну відповідальність членів органів адвокатського самоврядування, в тому числі, членів регіональних КДКА, рад адвокатів регіонів та членів ревізійної комісії адвокатів регіонів, перевірка щодо наявності ознак дисциплінарного проступку, вирішення питання про притягнення вищезазначених осіб до дисциплінарної відповідальності здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною у Єдиному реєстрі адвокатів України, за правилами розділу VI Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У разі звернення голів дисциплінарних палат КДКА регіонів та/або скаржників та/або осіб, зазначених у п.п.3.10.1 цього Регламенту, щодо яких ініціюється питання про дисциплінарну відповідальність, а також у разі задоволення відводу (самовідводу) більшості членів дисциплінарної палати, що має розглядати скаргу, від її загального складу, ВКДКА може направити заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвокатів, які обрані до органів адвокатського самоврядування, зазначених у п.п.3.10.1 цього Розділу, для розгляду до КДКА іншого регіону.

Частиною третьою статті 50 Закону №5076-VI встановлено, що кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури діє у складі кваліфікаційної та дисциплінарної палат. Кваліфікаційна палата утворюється у складі не більше дев`яти членів, дисциплінарна - не більше одинадцяти членів палати. Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури є повноважною за умови обрання не менше двох третин від кількісного складу кожної з її палат, затвердженого конференцією адвокатів регіону.

За приписами частини першої статті 39 Закону №5076-VI питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката вирішується дисциплінарною палатою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні.

Рішення дисциплінарної палати за результатами розгляду дисциплінарної справи приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу (частина перша статті 41 Закону №5076-VI).

Згідно з підпунктами 6.1.1 і 6.1.2 пункту 6.1 Регламенту КДКА засідання кваліфікаційної та дисциплінарної палат КДКА скликаються головами відповідних палат або їх заступниками. Підготовка засідання КДКА (палати КДКА), скликання її складу, повідомлення членів КДКА та інших осіб, які мають право брати участь у засіданнях, із зазначенням місця, дня та часу проведення засідання забезпечуються головою КДКА, його заступниками (головами палат) або за дорученням голови чи заступників голови одним із членів КДКА, секретаріатом КДКА. Про місце, день, час та перелік питань порядку денного засідання КДКА (палати КДКА), члени КДКА (палати КДКА) та інші особи, які мають право брати участь у засіданнях, повідомляються не пізніше як за п`ять днів до дня проведення засідання.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає обґрунтованими твердження апелянта, що при вирішенні питання дисциплінарної відповідальності стосовно ОСОБА_1 розповсюджується юрисдикція КДКА м. Києва.

У свою чергу, підставою для направлення заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвокатів, які обрані до органів адвокатського самоврядування, до КДКА іншого регіону, є виключно відповідні звернення осіб, зазначених у п.п.3.10.2. п.3.10 Регламенту ВКДКА або у разі задоволенні відводу (самовідводу) більшості членів дисциплінарної палати, що має розглядати скаргу.

З матеріалів справи вбачається, що під час ініціювання питання про дисциплінарну відповідальність відносно позивачки, та при вирішенні питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи, відповідного звернення Голови дисциплінарної палати чи скаржника про направлення їх скарги до КДКА іншого регіону не надходило.

ОСОБА_1 зазначеного звернення не надавалося, а також заяви про відвід (самовідвід) від членів дисциплінарної палати КДКА м. Києва не надходили.

У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що у зв`язку із відсутністю звернень від осіб, зазначених у п.п.3.10.2. п.3.10 Регламенту ВКДКА, у Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України були відсутні підстави для направлення скарги ОСОБА_2 до КДКА іншого регіону.

Крім того, відповідно до пункту 6.3.2 Регламенту КДКА член КДКА може бути відсутній на засіданні КДКА (палати) лише з поважних причин, про які він повинен повідомити голову КДКА або його заступників за три дні до засідання КДКА (палати) або негайно після настання таких причин.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що правомочність засідання дисциплінарної палати КДКА (наявність кворуму) визначається у день і час його проведення.

Отже, кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури регіону, яка у встановленому законом порядку сформована і є повноважною, на час прийняття і реєстрації письмової заяви (скарги), яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку, не може бути відомо про відсутність кворуму на засіданнях її дисциплінарної палати, які проводяться на другій-четвертій стадіях дисциплінарного провадження для вирішення питання про порушення дисциплінарної справи, її розгляду і прийняття рішення.

При цьому, відсутність кворуму на засіданні КДКА (палати) в силу пункту 40 Положення і пункту 7.7 Регламенту КДКА є підставою для відкладення або зупинення розгляду питання, справи, віднесених до порядку денного засідання.

Отже, відсутність кворуму на засіданні КДКА (палати) регіону не є сталою обставиною, та відповідно не є винятковим випадком, який унеможливлює розгляд і вирішення питання про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності у вставленому чинним законодавством порядку і строки КДКА за адресою робочого місця адвоката.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що підпункт 2.3.18 пункту 2.3 Регламенту ВКДКА в частині надання Голові ВКДКА повноваження на перерозподіл скарги в разі відсутності за будь-яких причин кворуму на засіданнях КДКА (палати) регіону не відповідає Закону №5076-VI та іншим рішенням Ради адвокатів України щодо встановлених правил територіальної юрисдикції, зокрема Регламенту КДКА, яким визначено вичерпний перелік підстав для передачі отриманих і зареєстрованих у КДКА певного регіону заяв (скарг) до ВКДКА з метою вирішення питання про їх перерозподіл.

Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.07.2020 року по справі № 826/689/18.

Правовими положеннями ч.5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наявність порушень процедурного характеру, які є підставою для скасування оскаржуваного рішення №1, оскільки важливість дотримання і неухильного виконання процедури розгляду скарги безпосередньо пов`язана із забезпеченням права особи, інтересів якої вона стосується, на захист.

Таким чином, невиконання суб`єктом владних повноважень вимог законодавства в цій частині, які порушують законність всієї процедури розгляду скарги та, як наслідок, призводять до прийнятого за її результатами протиправного рішення.

Подібний висновок про те, що допущені Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури порушення процедурного характеру під час здійснення дисциплінарного провадження є підставою для скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури викладено Верховним Судом у постанові від 15.05.2019 року по справі № 826/8584/18.

Отже, судом першої інстанції помилково не взято до уваги, що вирішення питання про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», віднесено до повноважень КДКА м. Києва, а тому оскаржувані рішення № 1 та № 2 підлягають скасуванню, як такі, які прийнято з порушенням вимог чинного законодавства.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що у відповідності до п. 7 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 30.08.2014 року № 120 адвокат не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні дисциплінарного проступку.

Обов`язок доказування вини адвоката у вчиненні дисциплінарного проступку покладається на особу, яка ініціює дисциплінарне провадження стосовно адвоката. Звинувачення адвоката не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини адвоката тлумачаться на його користь.

Як вбачається з матеріалів справи, заявником - начальником Департаменту документального забезпечення Національної поліції України ОСОБА_2., яким ініційовано питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_1 , належних та допустимих доказів не надано, ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що оскаржувані рішення № 1 та № 2 є протиправними та підлягають скасуванню, відповідно до вищевикладених висновків суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, а в рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» - що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

При цьому, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).

Аналіз наведених положень дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року №127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010 року).

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов повністю.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області, треті особи: Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури, ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області від 28.12.2017 року про порушення відносно адвоката ОСОБА_1 дисциплінарного провадження.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області від 26.01.2018 року про застосування відносно адвоката ОСОБА_1 стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на 6 місяців.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області (Ідентифікаційний код 341122763) шляхом їх безспірного списання судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.) та 1261,20 грн. (одна тисяча двісті шістдесят одна грн. 20 коп.), загальна сума: 1966,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот шістдесят шість грн.00 коп.), на користь ОСОБА_1 .

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено 26.05.2021 року