Справа № 640/7511/21
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 року м. Київ № 640/7511/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Приватного акціонерного товариства "Компанія "Росток"

до Головного управління ДПС у м. Києві,

Державної податкової служби України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета на стороні позивача

Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія"

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Компанія "Росток", адреса: 03067, місто Київ, бульвар Вацвала Гавела, будинок 4 до Головного управління ДПС у м. Києві (далі по тексту - відповідач 1), адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, Державної податкової служби України (далі по тексту - відповідач 2), адреса: 04053, місто Львівська площа, будинок 8, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська інноваційна компанія" (далі по тексту - третя особа), адреса: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Сметаніна, будинок 3а, в якій позивач, з урахуванням уточненої озовної заяви від 09.04.2021 просить суд :

- визнати протиправними дії Державної податкової служби України у не прийнятті поданої Приватним акціонерним товариством "Компанія "Росток" в електронному вигляді податкової накладної №55 від 09 жовтня 2017 року на суму податку на додану вартість у розмірі 1 002 400,00 грн;

- зобов`язати Державну податкову службу України здійснити дії з реєстрації (зареєструвати) в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №55 від 09 жовтня 2017 року на суму податку на додану вартість у розмірі 1 002 400,00 грн, де Приватне акціонерне товариство "Компанія "Росток" є продавцем, а Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" є покупцем, датою її первинної реєстрації 31 жовтня 2017 року;

- визнати протиправними дії Державної податкової служби України у не прийнятті поданої Приватним акціонерним товариством "Компанія "Росток" в електронному вигляді податкової накладної №66 від 09 жовтня 2017 року на суму податку на додану вартість у розмірі 5 882 800,00 грн;

- зобов`язати Державну податкову службу України здійснити дії з реєстрації (зареєструвати) в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №67 від 09 жовтня 2017 року на суму податку на додану вартість у розмірі 2 917 800,00 грн, де Приватне акціонерне товариство "Компанія "Росток" є продавцем, а Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" є покупцем, датою її первинної реєстрації 31 жовтня 2017 року;

- визнати протиправними дії Державної податкової служби України у не прийнятті поданої Приватним акціонерним товариством "Компанія "Росток" в електронному вигляді податкової накладної №68 від 09 жовтня 2017 року на суму податку на додану вартість у розмірі 2 080 200,00 грн;

- зобов`язати Державну податкову службу України здійснити дії з реєстрації (зареєструвати) в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №68 від 09 жовтня 2017 року на суму податку на додану вартість у розмірі 2 080 200,00 грн, де Приватне акціонерне товариство "Компанія "Росток" є продавцем, а Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" є покупцем, датою її первинної реєстрації 31 жовтня 2017 року;

- визнати протиправними дії Державної податкової служби України у не прийнятті поданої Приватним акціонерним товариством "Компанія "Росток" в електронному вигляді податкової накладної №69 від 09 жовтня 2017 року на суму податку на додану вартість у розмірі 5 022 400,00 грн;

- зобов`язати Державну податкову службу України здійснити дії з реєстрації (зареєструвати) в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №69 від 09 жовтня 2017 року на суму податку на додану вартість у розмірі 5 022 400,00 грн, де Приватне акціонерне товариство "Компанія "Росток" є продавцем, а Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" є покупцем, датою її первинної реєстрації 31 жовтня 2017 року;

- визнати протиправними дії Державної податкової служби України у не прийнятті поданої Приватним акціонерним товариством "Компанія "Росток" в електронному вигляді податкової накладної №71 від 09 жовтня 2017 року на суму податку на додану вартість у розмірі 2 850 000,00 грн;

- зобов`язати Державну податкову службу України здійснити дії з реєстрації (зареєструвати) в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №71 від 09 жовтня 2017 року на суму податку на додану вартість у розмірі 2 850 000,00 грн, де Приватне акціонерне товариство "Компанія "Росток" є продавцем, а Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" є покупцем, датою її первинної реєстрації 31 жовтня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що податковим органом неодноразово та протиправно відмолено у реєстрації в ЄРПН податкових накладних від 09.10.2017 року №55, №66, №67, №68, №69 та №71.

Вказані обставини стали підставою для звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представники відповідачів у відзивах на позовну заяву зазначили, що позивачем порушено порядок реєстрації податних накладних, про що вказано в квитанціях, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Третьою особою яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета на стороні позивача публічним акціонерним товариством "Українська інноваційна компанія" письмових пояснень щодо заявленого позову до суду не подано.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2021року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Суд зазначає, що позивачем разом із позовною заявою подано клопотання про визнання причин пропуску строку на звернення до суду з адміністративним позовом поважними, при цьому, вказуючи на триваючий характер правопорушення з боку податкових органів та вжиття позивачем заходів з метою досудового врегулювання даного спору.

Крім того позивачем вказується, що з метою реєстрації податкових накладних підприємство звернулось до Державної фіскальної служби України, в результаті чого отримано податкову консультацію № 3008/6/99-99-15-03-02-15/ІПК де податковим органом роз`яснено, що наразі в ДФС України тривають роботи по доопрацюванню системи електронного адміністрування ПДВ в частині обрахунку податку, на яку платник податків має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в ЄДПН.

Позивач вказує, що і на час звернення до суду з даним позовом вказані недоліки роботи СЕА не усунуто, а практичного застосування пункту 200-1.9 статті 200-1 ПК України не існує.

Вирішуючи питання про визнання причин пропуску строку на звернення до суду з даним позовом поважними суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, зазначена норма встановлює загальний строк звернення до адміністративного суду у публічно-правових спорах. Водночас, вона передбачає можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права у судовому порядку, є Податковий кодекс України.

Статтею 56 ПК України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів. Так, відповідно до пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Пунктом 102.2 статті 102 ПК України визначені випадки, коли грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті.

Таким чином, пунктом 56.18 статті 56 ПК України встановлено спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого за загальним правилом платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу.

Як вбачається із змісту правової позиції Верховного Суду, неодноразово викладену у постановах від 2 липня 2020 року у справі №1.380.2019.006119, 12 лютого 2021 року у справі 380/5397/20, від 23 квітня 2021 року у справі № 380/10006/20 та ін., строк звернення до суду з позовом про визнання протиправним і скасування рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН з похідною вимогою про зобов`язання її зареєструвати, у разі, коли платником податків не використовувалася процедура адміністративного оскарження таких рішень як досудового порядку вирішення спору, визначається частиною першою статті 122 КАС України і становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Вказану правову позицію обґрунтовано тим, що зміст правовідносин щодо реєстрації податкової накладної, у яких ризики порушення норм податкового законодавства несе не лише особа, яка зобов`язана забезпечити реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, не дозволяє поширити на них порядок і строки оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, визначені пунктом 56.18 статті 56 ПК України, а саме - оскарження у будь-який момент після отримання такого рішення в межах 1095 днів, що дає підстави вважати, що встановлена у пункті 56.18 статті 56 ПК України можливість оскаржити «інше рішення контролюючого органу» у будь-який момент після отримання такого рішення не стосується рішень Комісії контролюючих органів щодо реєстрації податкових накладних / розрахунків коригувань до податкових накладних або відмови у їх реєстрації.

Такий підхід до застосування норм права щодо строку звернення до суду з позовом про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного із визначенням грошових зобов`язань, викладено у постанові Верховного Суду, ухваленою у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року у справі № 640/20468/18.

Поряд із цим, із наданих доказів вбачається, що хоча податковим органом і відмовлено у реєстрації податкових накладних, суми податку на додану вартість визначену такими враховано при формуванні податкових зобов`язань позивача, що у тому числі сформовано за результатом здійснених податковим органом перевірок.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до наданих доказів позивачем неодноразово вживались заходи щодо здійснення реєстрації податкових накладних у ЄРПН шляхом подання уточнюючих розрахунків та погашення заборгованості із сплати податку на додану вартість.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що строк звернення з даним адміністративним позовом пропущено позивачем з поважних причин.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Між позивачем та публічним акціонерним товариством "Українська інноваційна компанія" 09.10.2017 року укладено ряд договорів задоволення вимог іпотекодержателя, а сам:

- № 479 відповідно до умов якого ПАТ "Українська інноваційна компанія" передано право власності на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Машинобудівна, 50, в літ. «Л», загальною площею 2 023,0 кв.м., вартістю 5 012 000,00 грн, без ПДВ;

- № 481 відповідно до умов якого ПАТ "Українська інноваційна компанія" передано право власності на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою : м. Київ, бул. В. Гавела, 4, корпус 46, в літ. «Є», загальною площею 11 834,8 кв.м., вартістю 29 414 000,00 грн, без ПДВ;

- № 482 відповідно до умов якого ПАТ "Українська інноваційна компанія" передано право власності на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою : м. Київ, бул. В. Гавела, 4, корпус 20, в літ. «В», загальною площею 6 129,7 кв.м., вартістю 14 5894 000,00 грн, без ПДВ;

- № 483 відповідно до умов якого ПАТ "Українська інноваційна компанія" передано право власності на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою : м. Київ, бул. В. Гавела, 4, корпус 7, в літ. «Б», загальною площею 4 374,4 кв.м., вартістю 10 411 000,00 грн, без ПДВ;

- № 484 відповідно до умов якого ПАТ "Українська інноваційна компанія" передано право власності на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою : м. Київ, бул. В. Гавела, 4, корпус 2, в літ. «V», загальною площею 10 135,2 кв.м., вартістю 25 112 000,00 грн, без ПДВ;

- № 486 відповідно до умов якого ПАТ "Українська інноваційна компанія" передано право власності на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою : м. Київ, бул. В. Гавела, 4, (вставка між корпусом №1 та № 21), в літ. «З», загальною площею 5 751,2 кв.м., вартістю 14 250 000,00 грн, без ПДВ.

На виконання вказаних договорів позивачем складено та подано для реєстрації податкові накладні від 09.10.2017 року:

- №55 на суму ПДВ 1 002 400,00 грн;

- №66 на суму ПДВ 5 882 800,00 грн;

- №67 на суму ПДВ 2 917 800,00 грн;

- №68 на суму ПДВ 2 082 200,00 грн;

- №69 на суму ПДВ 5 022 400,00 грн;

- №71 на суму ПДВ 2 850 000,00 грн.

31 жовтня 2017 року позивачем направлено в електронному вигляді для реєстрації в ЄРПН податкові накладні виписаних на ім`я ПАТ "Українська інноваційна компанія".

Після направлення до органів ДФС засобами телекомунікаційного зв`язку вищевказаних податкових накладних, ПАТ «"Компанія "Росток" отримано квитанції №1 про відмову у прийнятті податкових накладних, оскільки сума ПДВ в документі не може перевищувати суму ліміту ПДВ (65 1429) продавця.

17 листопада 2017 року приватним акціонерним товариством "Компанія "Росток" подано до податкового органу декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2017 року № , відповідно до якої підприємством самостійно визначено суму зобов`язання в розмірі 20 819 620,00 грн, в тому числі в розмірі 19 757 600,00 грн, за взаємовідносинами з публічним акціонерним товариством "Українська інноваційна компанія" на підставі договорів задоволення вимог іпотеко держателя від 09.10.2017 року.

07 березня 2018 року позивачем повторно подано на реєстрацію податкові накладні від 09.10.2017 року №55 на суму ПДВ 1 002 400,00 грн та №68 на суму ПДВ 2 082 200,00 грн, в реєстрації яким податковим органом відмовлено з підстав «сума ПДВ в документі не може перевищувати суму ПДВ на яку продавець має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування (-18448624,87) з урахуванням суми ПДВ на яку накладено арешт за рішенням суду (0,00).

В подальшому, 28.11.2019 позивачем повторно подано на реєстрації податкові накладні, однак у реєстрації відмовлено з підстав «сума ПДВ в документі не може перевищувати суму ПДВ на яку продавець має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування (-17216860,20)

Позивач вважає дії податкового органу щодо не реєстрації податкових накладних від 09.10.2017 року протиправними, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Не погоджуючись із винесеними рішеннями, а також неприйняттям декларації за перший квартал 2020 року, що обумовлено винесенням спірного рішення, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Основні принципи функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість визначено статтею 200-1, якою було доповнено вказаний Кодекс згідно Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", що набрав законної сили з 01.01.2015 р.

Так, згідно п. 200-1.1. ст. 200-1 ПК України, система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у складених (у редакції, чинній до 31.12.2016 р. - виданих) та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, 01.01.2015 р. набув чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 р. № 71-VIII, яким розділ XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено п. 34.

Крім того, 29.07.2015 р. набув чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість" від 16.07.2015 № 643-VIII яким п. 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України викладено у новій редакції: "…станом на третій робочий день після дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість" зареєстрованим платникам податку значення суми податку (позитивне або від`ємне), на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначене пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, та значення усіх її складових, визначених цим Кодексом, дорівнюють нулю, крім значень її складових ZНаклОтр, ZНаклВид та ZМитн, що були сформовані починаючи з 1 липня 2015 року.

Зареєстрованим платникам податку таке значення автоматично збільшується контролюючим органом: … до 31 липня 2015 року для платників податків, що застосовують звітний (податковий) період місяць, без проведення перевірок, передбачених статтею 200 цього Кодексу, на суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, та суму непогашеного від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду, що зазначено в податковій звітності з податку на додану вартість, у якій відображаються розрахунки з бюджетом та/або відображаються операції, що стосуються спеціального режиму оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, за червень 2015 року. На таку суму платником податку збільшується розмір суми податкового кредиту за звітний (податковий) період (липень 2015 року). Суми такого від`ємного значення можуть бути перевірені контролюючим органом у загальновстановленому порядку".

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість" від 16.07.2015 р. № 643-VIII, також, внесена зміна до п. 200-1.3 ст. 200-1 Податкового кодексу України. Пункт 200-1.3 ст. 200-1 доповнено абзацом такого змісту:

Під час обрахунку суми ZНакл також використовуються показники, визначені пунктом 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу".

За змістом приписів п. 200-1.3 ст. 200-1 Податкового кодексу України, Платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку (ZНакл), обчислену за такою формулою:

ZНакл=ZНаклОтр+ZМитн+ZПопРах+ZОвердрафт-ZНаклВид-ZВідшкод-ZПеревищ, де:

ZНаклОтр - загальна сума податку за отриманими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, податковими накладними, складеними платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних;

ZМитн - загальна сума податку, сплаченого платником при ввезенні товарів на митну територію України;

ZПопРах - загальна сума поповнення з поточного рахунку платника податку рахунка в системі електронного адміністрування податку…

ZОвердрафт - сума середньомісячного розміру сум податку, які за останніх 12 звітних (податкових) місяців були задекларовані платником до сплати до бюджету та погашені чи розстрочені або відстрочені, а також задекларовані платником - сільськогосподарським підприємством, що обрав спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу…

ZНаклВид - загальна сума податку за складеними платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних;

ZВідшкод - загальна сума податку, заявлена платником до бюджетного відшкодування з урахуванням сум коригувань та результатів перевірок, що проводяться відповідно до цього Кодексу;

ZПеревищ - загальна сума перевищення податкових зобов`язань, зазначених платником у поданих податкових деклараціях з урахуванням поданих уточнюючих розрахунків до них, над сумою податку, що міститься в складених таким платником податкових накладних та розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Показники формули визначеної цим пунктом, обраховуються з 01 липня 2015 року.

При цьому, пунктом 34 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України (в редакції Закону № 643, який набрав чинності 29.07.2015) встановлено, що станом на третій робочий день після дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість" зареєстрованим платникам податку значення суми податку (позитивне або від`ємне), на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначене пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, та значення усіх її складових, визначених цим Кодексом, дорівнюють нулю, крім значень її складових ZНаклОтр, ZНаклВид та ZМитн, що були сформовані починаючи з 1 липня 2015 року. Зареєстрованим платникам податку таке значення автоматично збільшується контролюючим органом, зокрема: 4) до 31 липня 2015 року для платників податків, що застосовують звітний (податковий) період місяць, без проведення перевірок, передбачених статтею 200 цього Кодексу, на суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, та суму непогашеного від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду, що зазначено в податковій звітності з податку на додану вартість, у якій відображаються розрахунки з бюджетом та/або відображаються операції, що стосуються спеціального режиму оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, за червень 2015 року. На таку суму платником податку збільшується розмір суми податкового кредиту за звітний (податковий) період (липень 2015 року).

Згідно положень ст. 200-1, пункту 34 Підрозділу 2 Розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України та Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 р. № 569 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 р. № 1177), система електронного адміністрування податку на додану вартість організована на централізованому рівні Держаної фіскальної служби України, на цьому ж рівні відбувається і автоматичне обчислення реєстраційної суми щоразу при зміні значення будь-якого з показників формули.

Отже, ДФС автоматично обчислює суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі. Таке обчислення реєстраційної суми щоразу при зміні значення будь-якого з показників формули, визначеної пунктом 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України (еНакл = еНаклОтр + еМитн + еПопРах + еОвердрафт - еНаклВид - еВідшкод - еПеревищ).

Платник податку має право отримувати у ДФС інформацію про стан свого електронного рахунка (в тому числі додаткових електронних рахунків), а також суму податку, на яку він має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі (пункт 13 Порядку № 569).

Казначейство подає ДФС в розрізі платників податку інформацію про суми поповнення електронних рахунків (в тому числі додаткових електронних рахунків) та залишків на таких рахунках (пункт 14 Порядку № 569).

З аналізу наведених приписів законодавства слідує, що реєстрація податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою їх виписки, проте, якщо сума на такому рахунку є меншою, ніж сума податку в податковій накладній яку платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. При цьому система електронного адміністрування податку на додану вартість працює в автоматичному режимі.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови у реєстрації податкових накладних від 09.10.2017 року з підстав слугувало саме перевищення значення ПДВ в документі над сумою ПДВ на яку позивач мав право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування.

Поряд із цим, як вбачається з матеріалів справи та не спростовується відповідачем, операції, що мали місце між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю "Українська інноваційна компанія" не мали як наслідок отримання позивачем прибутку, а передавали нерухоме майно в рахунок погашення боргових зобов`язань, що в свою чергу також позбавило позивача можливості внести грошові кошти на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на розмір суми ПДВ на яку позивач мав право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування, зокрема в сторону зменшення, вплинуло стягнення у судовому порядку суми податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 19 895 882,95 грн.

Слід зауважити, що за рішенням суму стягнення вказаного зобов`язання розстрочено по вересень 2020 року, а тому суму ПДВ на яку платник податку може зареєструвати податкові накладні може бути збільшено лише після повного погашення боргу.

З огляду на викладені, суд погоджується з доводами позивача щодо протиправності дій податкового органу в частині не реєстрації податкових накладних складених позивачем 09.10.2017 року, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи, відсутність підстав для не прийняття податкових накладних та беручи до уваги те, що податкові накладні були подані вчасно, суд приходить до висновку що зазначені податкові документи слід вважати поданими позивачем у день їх фактичного отримання контролюючим органом, тобто протягом операційного дня, коли її було надіслано платником податків, а позовну вимогу щодо зобов`язання Державної фіскальної служби України прийняти та зареєструвати датою (операційним днем) та часом, коли були направлені засобами електронного зв`язку для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні даної справи судом враховано рішення Європейського суду з прав людини у справах "Серков проти України" (заява №39766/05), "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права, та якими було встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов`язань зі сплати прибуткового податку.

З урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків при існуванні неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків такого платника, а також ролі рішень Європейського Суду з прав людини як джерела права в Україні, у суду при розгляді даної справи відсутні підстави для обмежувального тлумачення підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 та пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України.

За приписами статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

З огляду на презумпцію правомірності рішень платника податку, яка закріплена в статті 4.1 ПК України у випадку, коли є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, пріоритет правомірності рішення залишається за платником податків.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 27240,00 грн. Враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 13620,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань кожного з відповідачів.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 257, 262, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Компанія "Росток" задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Державної податкової служби України у не прийнятті поданої Приватним акціонерним товариством "Компанія "Росток" в електронному вигляді податкової накладної №55 від 09 жовтня 2017 року на суму податку на додану вартість у розмірі 1 002 400,00 грн.

3. Зобов`язати Державну податкову службу України здійснити дії з реєстрації (зареєструвати) в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №55 від 09 жовтня 2017 року на суму податку на додану вартість у розмірі 1 002 400,00 грн, де приватне акціонерне товариство "Компанія "Росток" є продавцем, а публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" є покупцем, датою її первинної реєстрації 31 жовтня 2017 року.

4. Визнати протиправними дії Державної податкової служби України у не прийнятті поданої приватним акціонерним товариством "Компанія "Росток" в електронному вигляді податкової накладної №66 від 09 жовтня 2017 року на суму податку на додану вартість у розмірі 5 882 800,00 грн.

5. Зобов`язати Державну податкову службу України здійснити дії з реєстрації (зареєструвати) в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №67 від 09 жовтня 2017 року на суму податку на додану вартість у розмірі 2 917 800,00 грн, де приватне акціонерне товариство "Компанія "Росток" є продавцем, а публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" є покупцем, датою її первинної реєстрації 31 жовтня 2017 року.

6. Визнати протиправними дії Державної податкової служби України у не прийнятті поданої приватним акціонерним товариством "Компанія "Росток" в електронному вигляді податкової накладної №68 від 09 жовтня 2017 року на суму податку на додану вартість у розмірі 2 080 200,00 грн.

7. Зобов`язати Державну податкову службу України здійснити дії з реєстрації (зареєструвати) в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №68 від 09 жовтня 2017 року на суму податку на додану вартість у розмірі 2 080 200,00 грн, де приватне акціонерне товариство "Компанія "Росток" є продавцем, а публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" є покупцем, датою її первинної реєстрації 31 жовтня 2017 року.

8. Визнати протиправними дії Державної податкової служби України у не прийнятті поданої Приватним акціонерним товариством "Компанія "Росток" в електронному вигляді податкової накладної №69 від 09 жовтня 2017 року на суму податку на додану вартість у розмірі 5 022 400,00 грн.

9. Зобов`язати Державну податкову службу України здійснити дії з реєстрації (зареєструвати) в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №69 від 09 жовтня 2017 року на суму податку на додану вартість у розмірі 5 022 400,00 грн, де приватне акціонерне товариство "Компанія "Росток" є продавцем, а публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" є покупцем, датою її первинної реєстрації 31 жовтня 2017 року.

10. Визнати протиправними дії Державної податкової служби України у не прийнятті поданої приватним акціонерним товариством "Компанія "Росток" в електронному вигляді податкової накладної №71 від 09 жовтня 2017 року на суму податку на додану вартість у розмірі 2 850 000,00 грн.

11. Зобов`язати Державну податкову службу України здійснити дії з реєстрації (зареєструвати) в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №71 від 09 жовтня 2017 року на суму податку на додану вартість у розмірі 2 850 000,00 грн, де приватне акціонерне товариство "Компанія "Росток" є продавцем, а публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" є покупцем, датою її первинної реєстрації 31 жовтня 2017 року.

12. Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Компанія "Росток" (03067, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 4, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, код ЄДРПОУ ВП:44116011) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 13620,00 грн (тринадцять тисяч шістсот двадцять гривень 00 копійок).

13. Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Компанія "Росток" (03067, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 4, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 13620,00 грн (тринадцять тисяч шістсот двадцять гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя К.Ю. Гарник