Справа № 541/816/21
Суддя: Куцин В. М.
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/816/21
Провадження № 2-а/541/15/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Куцин В.М.,

секретаря судового засідання Байва Т.В.,

представника відповідача, адвоката Акрітова П.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду адміністративну справу за позовною заявою Миргородського міськрайонного відділу Управління державної міграційної служби України в Полтавській області до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про примусове видворення іноземця за межі території України та його затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення,

ВСТАНОВИВ:

Миргородський міськрайонний відділ Управління державної міграційної служби України в Полтавській області звернулося з позовом до громадянина Алжиру ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про примусове видворення іноземця за межі території України та його затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.01.2020 працівниками Миргородського міськрайонного відділу Управління державної міграційної служби України в Полтавській області був виявлений громадянин Алжиру ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), який незаконно перебуває на території України та у встановлений строк без поважних причин не виконав рішення про примусове повернення з України, яке було прийнято 22.01.2020 Миргородським міськрайонним відділом Управління державної міграційної служби України в Полтавській області. Зважаючи на те, що відповідач у встановлений термін не виконав рішення про примусове повернення, перебуває в України без реєстрації, без постійного місця проживання, роботи та джерела доходів, не має достатнього фінансового забезпечення його проживання в У країні та для виїзду за межі У країни, тому, є всі підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду про його видворення, тому необхідно затримати відповідача та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства строком на шість місяців.

Разом з адміністративним позовом представник позивача подав клопотання про поновлення строків звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 15 квітня 2021 року поновлено Миргородському міськрайонному відділу Управління державної міграційної служби України в Полтавській області строк звернення до суду з адміністративною позовною заявою.

18 травня 2021 року відповідач ОСОБА_1 подав відзив на адміністративний позов, вказував, що він прибув на територію України для навчання. Після закінчення терміну перебування на території України він вчасно не виїхав за її межі у зв`язку з відсутністю коштів на придбання квитка. Він не мав можливості через об`єктивні причини покинути територію України, а саме одразу у нього були відсутні кошти на придбання квитка, а після того, як придбав квиток до ОСОБА_3 , не зміг виїхати у зв`язку з карантинними обмеженнями. В даний час через карантинні заходи у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби СОVID-19, відсутнє сполучення між Україною та Алжирською республікою, тому Відповідач не має можливості оформити проїзні документи для повернення до ОСОБА_3 . Зазначав, що підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обгрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечи. Однак, ним здійснювалися заходи для виїзду з України. Так, він придбав електронний квиток до країни ОСОБА_3 , громадянином якої він є (Електронний квиток, номер квитка 19ЕМ8Q-1) Виліт здійснювався 25.12.2020 року з аеропорту «Жуляни» у м. Київ, а також передбачав пересадки в Кракові, Бірмінгемі, Барселоні. Однак прибувши до аеропорту Жуляни, коли спробував отримати посадочний квиток на підставі електронного, йому повідомили про те, що через запровадження карантину авіасполучення України в країни Євросоюзу призупиняються, а рейс W6-06293 - відміняється. Кошти за придбаний квиток до ОСОБА_3 було повернуто частково у розмірі 700 грн. Після цього змоги вилетіти у нього не було, оскільки були заблоковані авіасполучення до інших країн. На даний час Україна поетапно відновлює пасажирські авіаперельоти. Авіасполучення планують відновлюватися з 15 червня 2021 року. Однак до цього часу можливостей у нього виконати рішення Позивача про виїзд не видається за можливе. Окрім цього, зауважував, що у нього в Україні є цивільна дружина ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дитина - син ОСОБА_5 . Також на даний час ОСОБА_4 перебуває в стані вагітності, і чекає другу дитину. Він веде соціальний образ життя, добре характеризується, має сім`ю, джерела доходів, у вчиненні адміністративних та кримінальних правопорушень не обвинувачувався. Не зважаючи на те, що рішення позивача про його примусове видворення набрало законної сили 22.01.2020, суб`єкт владних повноважень не представив ніяких доказів вчинення ними дій з його виконання. Також відсутні докази переховування ним від працівників міграційної служби та поліції, наявності ризику його втечі, агресивної, неадекватної поведінки. Такими доказами могли бути документи з організації супроводу для видворення, рапорти службових осіб, пояснення свідків, матеріали розслідувань, інші документи тощо. Відтак, зважаючи на обставини по справі, зокрема на не доведення факту його переховування від працівників міграційної служби та поліції, умисного невиконання рішення про виїзд за межі території України, наявності ризику його втечі, агресивної, неадекватної поведінки, а також наявності поважності невиконання рішення позивача про виїзд за межі території України, позитивної поведінки, наявності сім`ї в Україні - на його думку відсутні підстави для задоволення позовних вимог про примусове видворення іноземця за межі території України та його затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства. Просив у позові Миргородського міськрайонного відділу Управління державної міграційної служби в Україні в Полтавській області про примусове видворення іноземця за межі території України та його затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення - відмовити повністю.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зазначила, що відповідача необхідно помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову пояснивши, що він не зміг залишити територію України через карантинні обмеження, і бажає самостійно і добровільно залишити територію України. На даний час проживає в с. Дібрівка з цивільною дружиною ОСОБА_4 , у них народилася дитина - син ОСОБА_5 . Також на даний час ОСОБА_4 чекає другу дитину. Після відновлення авіасполучення в червні 2021 року він добровільно залишить територію України.

Представник відповідача, адвокат Акрітов П.К. підтримав поданий відзив відповідачем, зауважив, що відповідач бажає добровільно виїхати за межі України, тому не має необхідності поміщати його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, оскільки даний захід проводиться тільки в разі ідентифікації особи, а відповідач веде соціальний образ життя, добре характеризується, має сім`ю, джерела доходів, у вчиненні адміністративних та кримінальних правопорушень не обвинувачувався.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона з відповідачем ОСОБА_1 проживають разом в с. Дібрівка, Миргородського району та мають спільну дитину, на даний час чекають другу дитину.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що його сестра ОСОБА_4 проживає разом з відповідачем ОСОБА_1 в с. Дібрівка, Миргородського району. Він його знає близько 2-2,5 років. У них є спільна дитина .

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач являється громадянином Алжиру, що підтверджується паспортом громадянина Алжиру номер НОМЕР_1 (а.с. 12-15).

Відповідачу ОСОБА_7 видана посвідка на проживання на території України . Посвідка дійсна до 07.07.2019 (а.с.16).

Документи про продовження терміну перебування в Україні або документи, які дають право на законне проживання в Україні відповідач не оформив, статусу біженця не отримував (а.с.21,31).

Таким чином, відповідач перебуває в Україні без достатніх правових підстав.

За порушення правил перебування в Україні відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 203 КУпАП 11.01.2020 року заступником начальника Миргородського МРВ УДМС України в Полтавській області Козачко І.В., відносно громадянина Алжиру ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол про адміністративне правопорушення( ПР МПТ №000310) (а.с.17).

В результаті розгляду протоколу про адміністративне правопорушення ПР МПТ № 000310 начальником Миргородського МРВ УДМС України в Полтавській області Литвишко М.К. 11.01.2020 року винесено постанову ( ПН МПТ 000370) про притягнення громадянина ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 203 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1870 грн. (а.с.18).

22.01.2020 року Миргородським МРВ УДМС України було прийняте рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства та зобов`язано громадянина Алжиру ОСОБА_1 до 15 лютого 2020 року добровільно залишити територію України.

Один екземпляр рішення було вручено іноземцю, з яким відповідач ознайомився. Рішення йому зрозуміле, що підтверджується його підписом на примірнику рішення, та Відповідач зобов`язався виїхати за межі України у визначений термін, а саме до 15.02.2020 (а.с. 10,11)

13.03.2020 року громадянин Алжиру ОСОБА_1 повторно був притягнутий до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП, а саме: за невиконання рішення про примусове повернення за межі України (протокол ПР МПТ 000583) та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення (постанова ПН МПТ 000583). Накладене на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2040 грн. (а.с. 25,26) станом на 14.04.2021 року штраф іноземцем не сплачений.

Відповідач ОСОБА_1 придбав електронний квиток, номер квитка 19ЕМ8Q-1, до країни ОСОБА_3 . Виліт здійснювався 25.12.2020 року з аеропорту «Жуляни» у м. Київ, однак не вилетів з України.

Відповідач не виконав рішення Миргородського міськрайонного відділу Управління державної міграційної служби України в Полтавській області до 22.01.2020 року.

У відповідності до п.3 ст.29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці або особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства, відсутній договір про реадмісію.

Підстав для застосування щодо відповідача положень Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, в судовому засіданні не встановлено.

Пунктом 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 1 від 25.06.2009 року передбачено, що іноземець та особа без громадянства, можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, визначеному ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 13 Закону України «Про імміграцію».

Згідно ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23 квітня 2012 року № 353/271/150 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України від 22 січня 2018 року № 38/77), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119 (далі - Інструкція) , згідно пункту 4 якої іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення чи примусово видворенні на підставі винесеної за позовом цих органів/підрозділів постанови адміністративного суду про примусове видворення.

У пункті 7 Інструкції визначено, що підставами для подання позову про примусове видворення іноземців є:

невиконання іноземцем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення; наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, крім випадків затримання іноземця за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та його передачі прикордонним органам суміжної держави; якщо іноземці, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, не мають законних підстав для перебування на території України та якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких осіб відсутній договір про реадмісію; якщо іноземець, стосовно якого прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, не виїхав з України протягом місяця з дня отримання копії такого рішення, за винятком випадків, коли особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію до суду, - до набрання рішенням суду законної сили.

Розділом ІІІ Інструкції встановлено, що у разі виявлення підстав, передбачених частиною 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», органи ДМС, органи охорони державного кордону та органи СБУ залежно від обставин виявлення/затримання іноземця невідкладно готують позовну заяву до адміністративного суду.

За наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, або за наявності ризику його втечі, а так само у разі відсутності в іноземця, що вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, органи ДМС, орган охорони державного кордону або орган СБУ подають до адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням ПТПІ позовну заяву відповідно до частини першої статті 289 КАС України (п. 1, 2 розділу ІІІ Інструкції).

Згідно частини першої статті 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства підлягають особи у випадку їх ухилення без поважних причин від виїзду в установлений рішенням про примусове повернення строк, або коли існують обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства буде ухилятися від виконання такого рішення ще до спливу цього строку.

Відповідні органи за наявності підстав, передбачених частини першої статті 30 Закону № 3773- VI (тобто або не виконання у встановлений строк рішення про примусове повернення, або при наявності підстав вважати, що така особа буде ухилятися від виконання такого рішення) після виявлення/затримання такої особи невідкладно здійснюють підготовку для звернення з позовом до суду. При цьому, законодавством передбачена можливість подання до адміністративного суду позовної заяви відповідно до частини першої статті 289 КАС України.

В той же час, правовий аналіз норм матеріального та процесуального права щодо вирішення питання затримання іноземця або особи без громадянства стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, дає Суду право дійти висновку, що за наявності певних перелічених у цих нормах умов, існує правова можливість здійснити таке затримання як з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, так і лише для забезпечення видворення за межі території України, як досягнення самостійної мети без необхідності ідентифікації.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 27 лютого 2020 року (справа №585/2811/19, провадження №К/9901/28919/19).

Частиною 11 ст.289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Підстав для застосування щодо відповідача положень Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", в судовому засіданні не встановлено.

Заяв про передачу відповідача на поруки, або внесення за нього застави, як засобу забезпечення виконання рішення про примусове видворення не надходило.

Таким чином, існують ризики, що відповідач може ухилятися від примусового видворення за межі України, отже, його затримання з метою повернення до країни громадянської належності, не буде суперечити п.п."f" п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача узгоджуються з положеннями національного законодавства, та є обґрунтованими, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України.

Позивач не заявляв про негайне виконання рішення суду.

Судом встановлено, що відповідач мав намір добровільно виїхати за межі України(а.с. 62), має матеріальну можливість, оскільки отримує грошові перекази(а.с.66-74), проживає у фактичних шлюбних відносинах, що підтверджується поясненнями свідків, не мав можливості залишити територію України після прийняття рішення позивачем про примусове повернення зважаючи на карантинні заходи у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби СОVID-19,тому суд не вбачає підстав для звернення до негайного виконання рішення про примусове видворення відповідача за межі України.

Керуючись ст.ст. 9, 90, 241-246, 250, 288, 289, 371 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Миргородського міськрайонного відділу Управління державної міграційної служби України в Полтавській області до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про примусове видворення іноземця за межі території України та його затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення - задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина Алжиру ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина Алжиру НОМЕР_1 , виданий 06.07.2017, строк дії до 06.07.2022.

Затримати громадянина Алжиру ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , для примусового видворення іноземця за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні терміном до 6 місяців, з метою забезпечення примусового видворення громадянина Алжиру ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина Алжиру НОМЕР_1 , виданий 06.07.2017, строк дії до 06.07.2022.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Миргородський міськрайонний відділ Управління державної міграційної служби України в Полтавській області, місцезнаходження: вул. Я. Усика, 34, м. Миргород, Полтавська область.

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Алжиру, паспорт громадянина Алжиру НОМЕР_1 , виданий 06.07.2017, строк дії до 06.07.2022, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя В. М. Куцин