Справа № 240/18291/20
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/18291/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва В.А.

Суддя-доповідач - Франовська К.С.

27 травня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, з наступними вимогами:

-визнати незаконними дії Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області щодо непроведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії, призначеної у разі втрати годувальника;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок ОСОБА_1 пенсії, призначеної у разі втрати годувальника з часу звернення із заявою до відповідача.

Позов мотивований тим, що позивач зверталась до Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області по питанню проведення перерахунку пенсії у разі втрати годувальника, коли розмір пенсії не досягає 2100 гривень. Позивачу було відмовлено у здійсненні доплати до пенсії. Позивач посилається на те, що надала Пенсійному фонду відповідні документи, що підтверджують страховий стаж померлої матері, який складає більше 30 років, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", проте їй було відмовлено у перерахунку пенсії.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 відкрито провадження у справі та постановлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано незаконними дії Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області щодо непроведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії, призначеної у разі втрати годувальника.

Зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , нарахувавши доплату до пенсії по втраті годувальника, що визначена постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 №251 з часу звернення з відповідною заявою - 30.06.2020.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги наводячи окремі обставини справи вказує, що рішення прийняте із порушенням діючого законодавства, оскільки суд не врахував, що відповідно до чинного законодавства передбачена Постановою КМУ від 01.04.2020 року №251 доплата до розміру пенсії 2100 грн. позивачу не може бути проведена, оскільки в матеріалах пенсійної справи наявні документи, що підтверджують страховий стаж лише померлої матері ( не менше 30 років), а документи на підтвердження страхового стажу батька, не менше 35 років, у справі відсутні.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалась, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до приписів ч.4 ст.229 КАС України якщо згідно положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію по втраті годувальника, як дитина, яку визнано особою з інвалідністю до досягнення 18 років, за померлих батька і матір ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У липні 2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою про доплату до обчисленого розміру пенсії до 2100 грн. на підставі Постанови КМУ від 01.04.2020 року , як круглій сироті, що отримує пенсію по втраті годувальника.

Листом від 22.07.2020 №11896-11458/С-02/8-0600/20 відповідач повідомив, що позивач отримує пенсію по втраті годувальника, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у розмірі 1712,00 грн. Розмір пенсії в зв`язку з втратою годувальника обчислений за двох померлих годувальників - за матір, при її страховому стажі 30 років 1 місяць 12 днів та за батька без врахування страхового стажу за відсутності необхідних підтверджуючих документів. Постановою КМУ від 01.04.2020 №251 передбачено, що з 1 травня 2020 року у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсії (крім пенсії за особливі заслуги перед Україною) в осіб, які отримують пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 зазначеного Закону, не досягає 2100 гривень, таким особам надається доплата до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру. Оскільки в матеріалах пенсійної справи наявні документи, що підтверджують страховий стаж померлої матері не менше 30 років, однак відсутні документи, які підтверджують страховий стаж померлого батька не менше 35 років, тому доплата до розміру пенсії 2100 грн. не проводиться. Отже, для можливості проведення перерахунку її пенсії запропоновано надати документи, що підтверджують стаж померлого батька до дня смерті (а.с.10).

Позивач, вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, звернулась до суду з даним адміністративним позовом

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Згідно з ч.1 ст.37 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на одного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.

01 квітня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову «Про деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» №251, якою установлено, що з 1 травня 2020 р. в разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації, щомісячної компенсації у разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших доплат до пенсій, встановлених законодавством (крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), в осіб, які отримують пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 зазначеного Закону, не досягає 2100 гривень, таким особам надається доплата до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії.

Частиною 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Таким чином, з огляду на наведене, особа набуває права на отримання пенсії по втраті годувальника, у розмірі 50% пенсії за віком померлого годувальника.

При цьому, у разі відсутності достатнього страхового стажу для призначення пенсії такому годувальнику, особа не набуває права на отримання пенсії після її смерті.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач подала відповідачу документи, що підтверджують страховий стаж померлої матері, який складає більше 30 років, і є достатнім відповідно до абз.1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, позивачем виконано вимоги чинного пенсійного законодавства, в тому числі постанови КМУ від 01.04.2020 №251 щодо підтвердження наявності у померлого годувальника страхового стажу для установлення доплати до розміру пенсії.

Водночас, безпідставними є посилання пенсійного органу на відсутність документів на підтвердження страхового стажу батька, оскільки ОСОБА_1 набула права на отримання пенсії по втраті годувальника після смерті матері, страховий стаж якої підтверджений та надає право позивачу на отримання доплати до пенсії по втраті годувальника.

Колегія суддів зазначає, що законодавство не пов`язує право особи, що отримує пенсію по втраті годувальника за обох померлих батьків на доплату до пенсії на підставі Постанови КМУ від 01.04.2020 року №251 з наявністю страхового стажу для жінок не менше 30 років, для чоловіків - не менше 35 років, саме у о б о х батьків.

Отже, оскільки померла мати позивача мала страховий стаж понад 30 років, мінімальна пенсійна виплата по втраті годувальника останній має бути встановлена на рівні 2100 грн.

Відтак, доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, і не можуть слугувати підставою для скасування ухваленого у цій справі судового рішення.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що у статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Таке визначення є досить важливим, оскільки розкриває сутність категорії «пенсія», вказує на її ознаки. Поряд з тим, зазначена стаття містить дефініцію терміну «пенсійні виплати»: це грошові виплати в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, які здійснюються у вигляді пенсії, довічної пенсії або одноразової виплати. Отже, характерною рисою пенсії є те, що вона виплачується в грошовому еквіваленті в установлений законом період та відповідному розмірі.

При цьому Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно протиправності дій Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії, призначеної у разі втрати годувальника слід визнати протиправними та зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , нарахувавши доплату до пенсії по втраті годувальника, що визначена постановою КМУ від 01.04.2020 №251 з часу звернення з відповідною заявою - 30.06.2020.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 27 травня 2021 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.