Справа № 479/197/21
Суддя: Репушевська О. В.
Дата ухвалення: 2021-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 479197/21
Провадження №2-а/479/1/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2021 року смтКриве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого-судді Репушевської О.В.

за участі: секретаря судового засідання Штуфри А.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, в смтКриве Озеро адміністративну справу №479/197/21 за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Сурінова Олексія Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови серії ДПО18 №586593 від 21 лютого 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.1 ст.127 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Сурінова О.М. про визнання протиправною та скасування постанови серії ДПО18 №586593 від 21 лютого 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.1 ст.127 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21 лютого 2021 року відповідачем було винесено оскаржену постанову, в якій зазначено: що 21 лютого 2021 року о 09 год. 10 хв. в м.Миколаїв, він рухаючись по просп.Центральний, 148, перейшов проїзну частину на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.7 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.127 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн.

Однак, як зазначає позивач, вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, так як під час розгляду інспектором поліції справи про адміністративне правопорушення, він заперечував факт вчинення правопорушення, ці заперечення відповідачем було проігноровано та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

В судове засідання сторони не з`вилися.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач - інспектор УПП в Миколаївській області Сурінов О.М. в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, своїм правом на подання відзиву та заперечень проти позову не скористався.

Відзив на позов надійшов від Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, в якому представник управління просить відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти:

Згідно положень ч.2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до положень ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За положеннями ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

За положеннями ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно постанови серії ДПО18 №586593, винесеної інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенантом поліції Суріновим О.М., 21 лютого 2021 року о 09 год. 10 хв. в м.Миколаїв просп.Центральний пішохід перейшов проїзну частину на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.127 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн..

Відповідно до положень п.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР. Так, приписами п.8.7.7 Правил дорожнього руху України визначено, що якщо сигнал світлофора має вигляд силуету пішохода, його дія поширюється лише на пішоходів, при цьому зелений сигнал дозволяє рух, червоний - забороняє.

За вчинення адміністративного правопорушення, склад якого полягає у непокорі пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху, передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.127 КУпАП.

Відповідно до положень ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви з огляду на наступне.

Суд зазначає, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.

Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судами першої та апеляційної інстанцій із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

На підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, представником УПП в Миколаївській області разом із письмовим запереченням проти позову, надано оптичний диск із відеозаписом на файлі , зафіксований нагрудною камерою поліцейського 21 лютого 2021 року о 11.02 годині; фотофайл "JPG" "photo_2021_03_24_" (дата зміни 24 березня 2021 року), відеозапис "t_video035128156" з відеореєстратора транспортного засобу (дата зміни 24 березня 2021 року), копії матеріалів, оформлених при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №527994 від 21 лютого 2021 року за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_2 .

При дослідженні вказаних документів на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд констатує наступне.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначення прав, обов`язків і відповідальності суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання регулюються Законом України "Про дорожній рух" та актів законодавства України, що видаються до нього (ст.ст.1, 2 ЗУ "Про дорожній рух").

Згідно ч.3 ст.41 ЗУ "Про дорожній рух" порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень п.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР. Так, згідно вимог п.8.7.7 Правил дорожнього руху України визначено, що якщо сигнал світлофора має вигляд силуету пішохода, його дія поширюється лише на пішоходів, при цьому зелений сигнал дозволяє рух, червоний - забороняє.

Нормативними положеннями ч.2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При дослідженні судом відеозапису на файлі , з нагрудної камери поліцейського 21 лютого 2021 року встановлено, що цим відеозаписом зафіксовано порядок розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.127 КУпАП відносно ОСОБА_1 . Разом з тим ні зі вказаного відеозапису, ні зі змісту постанови серії ДПО18 №586593 від 21 лютого 2021 року судом не встановлено, що суб`єкт владних повноважень покладав в основу оскаржуваного рішення фотофайл "JPG" "photo_2021_03_24_" (дата зміни 24 березня 2021 року), відеозапис "t_video035128156" з відеореєстратора транспортного засобу (дата зміни 24 березня 2021 року), копії матеріалів, оформлених при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №527994 від 21 лютого 2021 року за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_2 , тому суд визнає ці докази не належними та недопустими для можуть бути покладеними в основу наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП, вчиненого 21 лютого 2021 року о 09.10 год. в м.Миколаєві.

Доказування в адміністативному судочинстві не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене судом не встановлено доказового відношення наданих УПП в Миколаївській області оптичного диску із фотофайлом "JPG" "photo_2021_03_24_" (дата зміни 24 березня 2021 року), відеозаписом "t_video035128156" з відеореєстратора транспортного засобу (дата зміни 24 березня 2021 року), копій матеріалів, оформлених при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №527994 від 21 лютого 2021 року за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_2 , до обставин адміністративного правопорушення викладеного в оскаржуваній постанові.

Інших доказів, передбачених ст.ст.251, 252 КУпАП, на підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові, відповідачем не надано, посилань на довідку результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення оскаржувана постанова не містить.

Так, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно приписів ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною першою ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Таким чином, суд вважає, що фактичні обставини справи про адміністративне правопорушення не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання правопорушника винним.

Отже, постанова серії ДП18 №586593 від 21 лютого 2021 року по справі про адміністративне правопорушення винесена без достатніх доказів наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та без встановлення всіх обставин справи, що виключає її законність. Відповідач - працівник органу Національної поліції, при вирішенні питання про наявність чи відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, не вжив заходів для забезпечення всебічного повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення всупереч положенням Кодексу України про адміністративні правопорушення , не врахував достатність та допустимість доказів, наявність вини позивача, без достатніх підстав виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Положеннями п.3 ч.1 ст.293 КУпАП передбачено, що розглядаючи скаргу на постанову про адміністративне правопорушення, перевіряючи законність та обґрунтованість винесеної постанови, суд може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Ці положення Кодексу України про адміністративні правопорушення повністю узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30 травня 2018 року по справі №337/3389/16-а.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову та скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 8, 14, 22, 72-79, 211, 220, 241-246, 250, 271, 286 КАС України, ст.ст. 122, 247, 251, 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Суріннова Олексія Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови серії ДПО18 №586593 від 21 лютого 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.1 ст.127 КУпАП - задовольнити.

Постанову серії ДПО №586593 від 21 лютого 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.1 ст.127 КУпАП відносно ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП, - закрити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Кривоозерський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 30 квітня 2021 року.

СУДДЯ: