Справа № 420/7974/19
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/7974/19
Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М.Г.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді доповідачаКравця О.О.
судді Зуєвої Л.Є.
судді Коваля М.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року по справі №420/7974/19, прийнятого у відкритому судовому засіданні у складі судді Цховребової М.Г., за адміністративним позовом Фермерського господарства «ВЕСТА-ЮГ» до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ:

26 грудня 2019 року ФГ «ВЕСТА-ЮГ» звернулось до суду з позовом до Державної податкової служби України, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 9161/6/99-00-08-05-05 від 12.11.2019 року про залишення скарг без розгляду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року позов був задоволений у повному обсязі .

II. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ , УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ АПЕЛЯНТА ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Не погоджуючись з рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року ДПС України подало апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом 1-ї інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права та просив його скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги апелянт, обґрунтовує тим, що до відповідної скарги не було додано оригіналу або завіреної належним чином копії документу, яким засвідчено повноваження представника ФГ «ВЕСТА-ЮГ».

З огляду на відповідні обставини, скарга ФГ «ВЕСТА-ЮГ» була залишена без розгляду оскільки додана до скарги копія довіреності не була належним чином засвідчена. Враховуючи викладене, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами та іншими нормативними актами України, а тому рішення про залишення скарги ФГ «ВЕСТА-ЮГ» без розгляду винесене правомірно.

III. ПРОЦЕДУРА АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.124 -127 КАС України, сторони до судового засідання не з`явилися про причини неявки суд не повідомили, представником позивача надано письмову заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження, тому апеляційний суд вважає причини неявки неповажними та в порядку ст.311 КАС України продовжує розгляд справи в порядку письмового провадження.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав:

IV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Судом першої інстанції встановлено, що ФГ «ВЕСТА-ЮГ» до Державної податкової служби України за підписом представника ФГ «ВЕСТА-ЮГ» адвоката Оксюти В.В. подано скарги від 22.10.2019 року на податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 03.10.2019 року: № (форма «ПС») (вхід. № 8083/6 від 24.10.2019), № (форма «ПС») (вхід. № 8084/6 від 24.10.2019), № (форма «ПН») (вхід. № 8086/6 від 24.10.2019), № (форма «ПС») (вхід. № 8088/6 від 24.10.2019), № (форма «ПС») (вхід. № 8090/6 від 24.10.2019), в яких позивач просив скасувати оскаржені податкові повідомлення-рішення. (а/с 6, 9-10, 13, 16, 19)

Згідно зі змістом зазначених скарг, додатком до кожної з них зазначено: копія довіреності від 15.02.2018 (а/с 6 зв., 10, 13 зв., 16 зв., 19 зв.), відповідно до якої, зокрема, Фермерське господарство «Веста-Юг», пойменоване в подальшому «Господарство», в особі Голови Коломіної Ольги Ігорівни, на підставі договору про надання правової допомоги від 15.02.2018 цією довіреністю уповноважує адвоката адвокатського об`єднання «Юридична компанія «ЛЕКС НОЛЕДЖ» Оксюту Вадима Васильовича бути представником Господарства, зокрема, в державних або інших органах та установах тощо.

Згідно з цією довіреністю, вона видана без права передоручення строком на два роки та дійсна до п`ятнадцятого лютого дві тисячі двадцятого року.

Відповідно до документів ПАТ «Укрпошта» від 22.10.2019 року, а саме: накладних, описів вкладень у цінний лист; фіскальних чеків, скарги від 22.10.2019 року на податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 03.10.2019 року № , № , № , № , № за підписом представника ФГ «ВЕСТА-ЮГ» адвоката Оксюти В.В. надіслані ім`я Державної податкової служби України окремими листами разом із копією довіреності від 15.02.2018 на Оксюту В.В., доданою до кожної скарги окремо. (а/с7, 7зв., 11, 11зв., 14, 14 зв., 17 зв., 20, 20 зв.)

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем визнаються фактичні обставини справи, зокрема, щодо: подання позивачем 5-ти окремих скарг на вищезазначені податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 03.10.2019 року, до кожної з яких були додані копії довіреності від 15.02.2018 року на ОСОБА_1 .

12.11.2019 року Державною податковою службою України прийнято рішення про залишення скарг без розгляду № 9161/6/99-00-08-05-05. (а.с.21) із зазначенням , що ППР ГУ ДПС в Одеській від 03.10.2019 № , № , № , №, № не підлягають подальшому адміністративному оскарженню, але з урахуванням строків давності можуть бути оскаржені до суду у порядку, визначеному чинним законодавством України, у рішенні вказується із посиланням на пункти 56.3 , 56.7 , 56.18 ,56.20 статті 56 Податкового кодексу України , пункти 2 і 3 розділу IV Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами затверджено наказом Міністерства фінансів України від 21 жовтня 2015 року № 916 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2015 року за № 1617/28062:

- скарги ФГ «ВЕСТА-ЮГ» від 22.10.2019 (вх. ДПС № 8083/6, № 8084/6, № 8086/6, № 8088/6, № 8090/6 від 24.10.2019) на ППР ГУ ДПС у м. Києві від 03.10.2019 № , № , № , № , № , подані до Державної податкової служби України за підписом представника ФГ «ВЕСТА-ЮГ» адвоката Оксюти В.В.;

- згідно інформації, наведеної в Єдиному державному реєстрі юридичних фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, особою, яка має представляти юридичну особу ФГ «ВЕСТА-ЮГ», вчиняти дії від її імені та документи без довіреності керівник Коломіна Ольга Ігорівна;

- разом з тим, до скарг не надано ані наказу ФГ «ВЕСТА-ЮГ», ані довіреності, якими б представника ФГ «ВЕСТА-ЮГ» адвоката Оксюту В.В. було уповноважено представляти інтереси ФГ «ВЕСТА-ЮГ» та підписувати від імені керівника ФГ «ВЕСТА-ЮГ» документи;

V. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) ТА ОЦІНКА СУДУ :

Згідно вимог ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): Податковим кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі ПК України); Порядком оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 № 916, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2015 р. за № 1617/28062 (далі Порядок № 916).

Відповідно до п. 56.1. ст. 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з п. 56.2 ст. 56 ПК України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Відповідно п. 56.3 ст. 56 ПК України, скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів.

Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п. 56.7 ст. 56 ПК України у разі порушення платником податків вимог пунктів 56.3 і 56.6 подані ним скарги не розглядаються та повертаються йому із зазначенням причин повернення.

Згідно з п. 56.20 ст. 56 ПК України, вимоги до оформлення скарги, порядок подання та розгляду скарг встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 2 розділу 1 Порядку № 916 передбачено, що цим Порядком визначено процедуру оскарження платниками податків податкових повідомлень-рішень або інших рішень контролюючих органів (далі - рішення) під час адміністративного оскарження. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Відповідно до п. 1 розділу IV Порядку № 916, скарга платника податків подається в письмовій формі та має включати таку інформацію:

прізвище, ім`я, по батькові, найменування (для юридичних осіб), податкову адресу платника податків, який подає скаргу;

найменування контролюючого органу;

реквізити оскаржуваного рішення;

підстави, за якими оскаржується рішення, обставини справи, які, на думку заявника, встановлені контролюючим органом неправильно чи не встановлені взагалі;

обґрунтування незгоди платника податків із рішенням контролюючого органу з посиланням на норми законодавства;

вимоги та клопотання платника податків, який подає скаргу;

відомості щодо повідомлення контролюючого органу, рішення якого оскаржується, про подання скарги до контролюючого органу вищого рівня;

відомості про оскарження рішення контролюючого органу до суду;

адресу, на яку слід надіслати рішення, прийняте за результатами розгляду скарги;

перелік документів, які додаються до скарги.

Скарги на рішення та на дії контролюючих органів викладаються та подаються окремо.

Згідно з п. 3 розділу IV Порядку № 916 скарга підписується особисто платником податків, який її подає, або його представником, уповноваженим на підписання скарги. Якщо скарга підписується представником платника податків, до неї долучається оригінал або належним чином завірена копія документа, який засвідчує повноваження такого представника відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 1 Розділу XІІІ Порядку № 916, за результатами проведення процедури адміністративного оскарження контролюючим органом приймається рішення. Рішення оформляються на бланку контролюючого органу, який розглянув скаргу.

Згідно з п. 1 Розділу IX Порядку № 916, контролюючий орган у разі розгляду скарги перевіряє правомірність та обґрунтованість рішення, що оскаржується, та приймає рішення про результати розгляду скарги.

Відповідно до п. 2 Розділу IX Порядку № 916 за результатами розгляду скарги контролюючий орган приймає одне з таких рішень:

1) повністю задовольняє скаргу платника податків та скасовує рішення контролюючого органу, яке оскаржується;

2) частково задовольняє скаргу платника податків та в окремій частині скасовує рішення контролюючого органу, яке оскаржується;

3) залишає скаргу без задоволення, а рішення контролюючого органу, яке оскаржується, без змін;

4) зменшує (збільшує) суму грошового зобов`язання.

Під час прийняття цих рішень контролюючий орган має право зменшити (збільшити) суму грошового зобов`язання або податкового боргу, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків та у відповідній частині суми штрафних (фінансових) санкцій.

Згідно з п. 3 Розділу IX Порядку № 916 рішення про результати розгляду скарги складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин:

1) у вступній частині рішення зазначаються:

найменування платника податків - юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податків;

дата отримання скарги (дата і номер визначаються за даними реєстраційної картки або журналу реєстрації вхідної кореспонденції);

2) описова частина рішення має містити:

дату і номер рішення контролюючого органу, яке було оскаржено платником податків;

вимоги, зазначені у скарзі платника податків, та стислий зміст його позиції;

стислий виклад обставин, встановлених перевіркою, та докази, на яких ґрунтуються висновки контролюючого органу;

3) у мотивувальній частині рішення вказуються:

результати дослідження матеріалів скарги та обставини, з урахуванням яких приймається рішення;

пропозиції (у разі наявності) представника центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, представника центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну регуляторну політику, представника Ради бізнес-омбудсмена;

мотиви, з яких відхиляються вимоги чи заперечення платника податків, пропозиції центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, представника центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну регуляторну політику, представника Ради бізнес-омбудсмена, за умови, що такі пропозиції були надані контролюючому органу за 5 робочих днів до граничної дати прийняття рішення за скаргою платника податків; або мотиви, з яких висновки контролюючого органу, викладені в оскаржуваному рішенні, скасовуються повністю чи частково;

посилання на норми Податкового кодексу України та інші нормативно-правові акти, якими обґрунтовано рішення про результати розгляду скарги;

4) у резолютивній частині рішення зазначається висновок про повне чи часткове задоволення скарги або про залишення скарги без задоволення.

У рішенні про результати розгляду скарги також зазначається про право особи, яка подала скаргу, у разі її незгоди з прийнятим рішенням оскаржити таке рішення до контролюючого органу вищого рівня у строки, визначені законодавством, або в судовому порядку.

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція) , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції , кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції , кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Отже, вищевказана норма гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і в оцінці дотримання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року ,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі "Колишній Король Греції та інші проти Греції" (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі "Скордіно проти Італії"(Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Щокін проти України" (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011року ).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskalv. Poland), п. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pincv. The Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelasv. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pincv. The Czech Republic), п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgov. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року, також Рішення у справі "Рисовський проти України" (Rysovskyy v. Ukraine) від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, п.71).

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення ЄСПЛ у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав для призначення податкових штрафів має саме податкове управління ( див п. 110 рішення ЄСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (заява №36985/97).

Суд не може не помітити вимогу підпункту 4.4.1 пункту 4.4 статті 4Закону України "Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21 грудня 2000 року( норма ідентична нормі , що міститься у п.п. 4.1.4. п.4.1. ст. 4 та п.56.21 ст.56ПК ПК України ), який передбачав, що в разі, коли національне законодавство припускало неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків платників податків національні органи були зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для платника податків( див.п. 57. Рішення ЄСПЛ по справі «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) від 14 жовтня 2010 року).

(1) Оцінка аргументів учасників справи і висновку суду першої інстанції

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.1-2 ст.308 КАС України, в редакції Закону на момент вчинення процесуальної дії).

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України (в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду і розгляду справи), встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що 12.11.2019 року Державною податковою службою України прийнято рішення про залишення скарг без розгляду № 9161/6/99-00-08-05-05, фактичною підставою для прийняття якого стала обставина, що до скарг не надано ані наказу ФГ «ВЕСТА-ЮГ», ані довіреності, якими б представника ФГ «ВЕСТА-ЮГ» адвоката Оксюту В.В. було уповноважено представляти інтереси ФГ «ВЕСТА-ЮГ» та підписувати від імені керівника ФГ «ВЕСТА-ЮГ» документи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, згідно зі змістом поданих позивачем скарг, додатком до кожної з них зазначено: копія довіреності від 15.02.2018, відповідно до якої, зокрема, Фермерське господарство «Веста-Юг», пойменоване в подальшому «Госпорарство», в особі Голови Коломіної Ольги Ігорівни, на підставі договору про надання правової допомоги від 15.02.2018 цією довіреністю уповноважує адвоката адвокатського об`єднання «Юридична компанія «ЛЕКС НОЛЕДЖ» Оксюту Вадима Васильовича бути представником Господарства, зокрема, в державних або інших органах та установах тощо.

Згідно із вказаною довіреністю, вона видана без права передоручення строком на два роки та дійсна до п`ятнадцятого лютого дві тисячі двадцятого року.

Відповідно до документів ПАТ «Укрпошта» від 22.10.2019 року, а саме: накладних, описів вкладень у цінний лист; фіскальних чеків, скарги від 22.10.2019 року на податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 03.10.2019 року № , № , № , № , № за підписом представника ФГ «ВЕСТА-ЮГ» адвоката Оксюти В.В. надіслані ім`я Державної податкової служби України окремими листами разом із копією довіреності від 15.02.2018 на Оксюту В.В., доданою до кожної скарги окремо.

Крім того, як вбачається зі змісту відзиву на позовну заяву та апеляційної скарги, відповідачем визнаються фактичні обставини справи, зокрема, щодо: подання позивачем 5-ти окремих скарг на вищезазначені податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 03.10.2019 року, до кожної з яких були додані копії довіреності від 15.02.2018 на Оксюту Вадима Васильовича.

Тобто наведена відповідачем у спірному рішенні фактична підстава для його прийняття, зокрема, щодо не надання до скарг довіреності, якими б представника ФГ «ВЕСТА-ЮГ» адвоката Оксюту В.В. було уповноважено представляти інтереси ФГ «ВЕСТА-ЮГ» та підписувати від імені керівника ФГ «ВЕСТА-ЮГ» документи не відповідає фактичним обставинам справи.

При цьому, апеляційний суд відхиляє доводи податкового органу що, відповідач в даному випадку мав на увазі ненадання належним чином засвідченої копії довіреності тощо не відповідає змісту оскарженого рішення.

Більш того, апеляційний суд зауважує, що загальними вимогами, які висуваються до акту індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Наведення податковим органом загального змісту пункту 56.3 статті 56, пункту 56.20 Податкового кодексу України, пунктів 2 і 3 розділу IV Порядку, без деталізації, які саме вимоги наведених законодавчих положень не виконано платником податків, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за законодавчо встановленими вимогами, а не будь-яких на власний розсуд.

Отже, встановлені судами 1-ї та апеляційної інстанцій обставини свідчать про недотримання відповідачем вимог щодо ясності, чіткості, доступності, зрозумілості та обґрунтованості рішення, виконання яких є запорукою передбачуваності для позивача наслідків виконання або невиконання ним законних вимог відповідача.

Невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23.10.2018 року по справі № 822/1817/18, від 2 квітня 2019 року по справі № 822/1878/18, від 21 травня 2019 року по справі № 815/2791/18.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що відповідно до змісту спірного рішення, його прийнято з таких юридичних підстав: згідно з пунктом 56.7 статті 56 Податкового кодексу, керуючись статтею 56 Кодексу, пунктом 4 розділу VIII Порядку.

З положень Порядку № 916 вбачається, що залишення скарги без розгляду не входить до вичерпного переліку рішень, які приймаються контролюючим органом за результатами розгляду скарги, та залишення скарги без розгляду згідно з п. 4 Розділу VIII Порядку № 916 є дією контролюючого органу, про вчинення якої, за наявності для цього законодавчих підстав, останній повідомляє платника податків у письмовій формі із зазначенням причин повернення.

Таким чином, апеляційний суд, враховуючи принцип верховенства права, презумпції правомірності дій платника податку, практику ЄСПЛ та застосовуючи підхід тлумачення чинного законодавства , який є найбільш сприятливим для платника податків, погоджується із висновком суду 1-ої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову , так як рішення щодо повернення без розгляду скарги становило порушення вимог Конституції України та Податкового кодексу України, податковий орган, який не довів обґрунтованість прийнятого рішення та не дотримується своїх власних процедур , тому не повинен мати можливості отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

(2) Висновки апеляційного суду:

Судом 1-ої інстанції повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладених у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, правильно застосовані та додержані норми матеріального та процесуального права, справу розглянуто повноважним складом суду, суд не приймав рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі, судове рішення прийнятне та підписано суддею, який зазначений у судовому рішенні.

Апеляційний суд доходить до висновку, щодо відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги , та зміни чи скасування рішення суду 1-ої інстанції, а також вважає, що відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст.8,19,55 Конституції України, ст. 6 та ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст. 3, 6, 7, 242, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання ,та може бути, у разі відповідності вимогам ст.328 КАС України, оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом 30-ти днів

Повне судове рішення складене та підписане 26 травня 2021 року.

Головуючий суддя Кравець О.О.
Судді Коваль М.П. Зуєва Л.Є.