Справа № 640/22629/19
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 року м. Київ № 640/22629/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Ветропарк Гостомельський Склозавод"

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Ветропарк Гостомельський Склозавод" (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15 серпня 2019 року №.

В обґрунтування позовних вимог позивача вказує на безпідставність висновків акту від 17 липня 2019 року №2164/28-10-41-04/00333888 «Про результати позапланової невиїзної документальної перевірки Приватного акціонерного товариства "Ветропарк Гостомельський Склозавод" з питань дотримання вимог статті 50 Податкового кодексу України при поданні уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємств за І півріччя 2018 року (реєстраційний номер від 30 вересня 2018 року)» з огляду на те, що подання позивачем уточнюючих декларацій за 2017 рік та за І півріччя 2018 року у строк до 01 жовтня 2018 року є наслідком самостійного коригування ціни контрольованих операцій відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 Податкового кодексу України, а тому відсутні підстави для застосування штрафних санкцій.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог у відзиві на позов представник відповідача зазначає, що Приватне акціонерне товариство «Ветропак Гостомельський Склозавод» у рядку 16 «Збільшення (зменшення) податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду, що уточнюється (позитивне (від`ємне) значення (рядок 19 - рядок 19 Податкової декларації з податку на прибуток підприємств, яка уточнюється)) або рядок 26 таблиці 2 додатка ВП до рядків 26-29, 31-33 Податкової декларації з податку на прибуток підприємств» уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємств за І півріччя 2018 року Приватного акціонерного товариства «Ветропак Гостомельський Склозавод» від 30 вересня 2018 року № збільшено податкове зобов`язання за І півріччя 2018 року на 651688 грн. При цьому, у рядку 30 «Сума штрафу (3 %) при відображенні недоплати в уточнюючій Податковій декларації з податку на прибуток підприємств не відображено штраф у розмірі 3%.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 січня 2020 року в задоволенні заяви Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про розгляд справи в судовому засіданні за участі сторін відмовлено.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, пункту 79.1, пункту 79.2 статті 79, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України проведено позапланову невиїзну документальну перевірку Приватного акціонерного товариства "Ветропарк Гостомельський Склозавод" з питань дотримання вимог статті 50 Податкового кодексу України при поданні уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємств за І півріччя 2018 року (реєстраційний номер від 30 вересня 2018 року), за результатом якої складено акт від 17 липня 2019 року №2164/28-10-41-04/00333888 (далі - акт перевірки).

Так, перевіркою встановлено порушення позивачем підпункту «а» пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби прийнято податкове повідомлення-рішення від 15 серпня 2019 року №, яким позивачу за платежем податок на прибуток приватних підприємств нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 32 564,4 грн.

Рішенням Державної податкової служби України від 28 жовтня 2019 року №7424/6/99-00-08-05-05 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 15 серпня 2019 року № без змін.

Незгода позивача із зазначеним податковим повідомленням-рішенням зумовила звернення до суду з даним позовом.

Так, позивачем подано звітну декларацію з податку на прибуток за І півріччя 2018 року, за якою від`ємне значення об`єкта оподаткування за попередній звітний рік (рядок 3.2.4 Додатка РІ) становило 100 290 602 грн.

Також, позивачем було подано уточнюючу декларацію з податку на прибуток за 2017 рік, в якій зменшено від`ємне значення об`єкта оподаткування на 3 620 493 по факту донарахування податкових зобов`язань в зв`язку з самостійним коригуванням ціни контрольованих операцій від 28 вересня 2018 року №.

Відповідно до пункту 140.4.2 статті 140 Податкового кодексу України від`ємне значення об`єкта оподаткування зменшує фінансовий результат до оподаткування в наступних податкових періодах.

Також позивачем подано уточнюючу декларацію за І півріччя 2018 року від 30 вересня 2018 року №, в якій в додатку РІ рядка 3.2.4 задекларовано суму збитків за 2017 рік 96 670 109 грн.

Відповідач вказує, що позивачем у рядку 16 «Збільшення (зменшення) податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду, що уточнюється (позитивне (від`ємне) значення (рядок 19 - рядок 19 Податкової декларації з податку на прибуток підприємств, яка уточнюється)) або рядок 26 таблиці 2 додатка ВП до рядків 26-29, 31-33 Податкової декларації з податку на прибуток підприємств» уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємств за І півріччя 2018 року від 30 вересня 2018 року № збільшено податкове зобов`язання за І півріччя 2018 року на 651688 грн. При цьому, у рядку 30 «Сума штрафу (3 %) при відображенні недоплати в уточнюючій Податковій декларації з податку на прибуток підприємств» не відображено штраф у розмірі 3%.

Згідно з підпунктом 39.5.4.1 пункту 39.5 статті 39 Податкового кодексу України у разі застосування платником податків під час здійснення контрольованих операцій (далі - КО) умов, що не відповідають принципу "витягнутої руки", платник податків має право самостійно провести коригування ціни контрольованої операції та сум податкових зобов`язань за умови, що це не призведе до зменшення суми податку, що підлягає сплаті до бюджету.

Податкові зобов`язання розраховують відповідно до:

- максимального значення діапазону цін (рентабельності), якщо ціна / показник рентабельності контрольованої операції були вищими за максимальне значення діапазону цін (рентабельності); та/або

- мінімального значення діапазону цін (рентабельності), якщо ціна / показник рентабельності контрольованої операції були нижчими за мінімальне значення діапазону цін (рентабельності).

Сума податкового зобов`язання, розрахованого за результатами самостійного коригування, підлягає сплаті в строки, визначені статтею 57 Податкового кодексу України.

У разі проведення платником податку самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 Податкового кодексу України подається додаток ТЦ "Самостійне коригування ціни контрольованої операції і сум податкових зобов`язань платника податку" (далі - Додаток ТЦ) до податкової декларації з податку на прибуток підприємств (далі - Декларація).

Платники податку на прибуток, які в звітному періоді здійснювали КО, для проведення самостійного коригування ціни КО і сум податкових зобов`язань складають та подають Додаток ТЦ до Податкової декларації з податку на прибуток підприємств, форма якої затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 2015 року № 897 та зареєстрована у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1415/27860, який заповнюється відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 Податкового кодексу України.

Одночасно відомості про КО, за якими були проведені самостійні коригування (графи 1 - 12 Додатка ТЦ до Декларації), формуються згідно з Порядком складання Звіту про КО, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 18 січня 2016 року № та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 04 лютого 2016 року за № 187/28317, про що зазначено у примітці "2" Додатка ТЦ до Декларації.

Платник податку на прибуток при здійсненні КО у випадках, визначених статтею 39 Податкового кодексу України , збільшує фінансовий результат податкового (звітного) року: на суму перевищення ціни, визначеної за принципом "витягнутої руки", над договірною (контрактною) вартістю (вартістю, за якою відповідна операція повинна відображатися при формуванні фінансового результату до оподаткування згідно з правилами бухобліку) реалізованих товарів (робіт, послуг); на суму перевищення договірної (контрактної) вартості (вартості, за якою відповідна операція повинна відображатися при формуванні фінансового результату до оподаткування згідно з правилами бухобліку) придбаних товарів (робіт, послуг) над ціною, визначеною за принципом "витягнутої руки" (підпункт 140.5.1 та підпункт 140.5.2 пункту 140.5 статті 140 Податкового кодексу України).

У Додатку ТЦ до Декларації здійснюється розрахунок різниць, які відображаються у рядках 3.1.3 ТЦ та 3.1.4 ТЦ Додатка РІ до Декларації для коригування фінансового результату до оподаткування.

Коригування ціни КО, за результатами якого розрахована ціна відповідає принципу "витягнутої руки", здійснюється за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України, на дату здійснення такої КО, що є датою переходу прав власності на товари або датою виконання робіт або надання послуг.

Згідно із пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України платник податків, який здійснює самостійне коригування ціни КО відповідно до статті 39 Податкового кодексу України після спливу терміну подання Декларації за попередній звітний податковий рік, має право подати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати без застосування штрафу, якщо такий уточнюючий розрахунок подається у строк не пізніше 1 жовтня року, наступного за звітним (пункт 50.1 статті 50 Кодексу).

Отже, платник податку на прибуток, по завершенні звітного року, фактично має дев`ять місяців (до 01 жовтня) на складання та подання як Звіту про КО, так і уточнюючого розрахунку (із урахуванням результатів самостійного коригування ціни КО і сум податкових зобов`язань з податку на прибуток) та сплати суми відповідної недоплати податку на прибуток без застосування штрафної санкції.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Ветропарк Гостомельський Склозавод" задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15 серпня 2019 року №, прийняте Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби.

3.Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Ветропарк Гостомельський Склозавод" (08290, Київська область, смт Гостомель, площа Рекунова, будинок 2, ) за рахунок Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11Г, ) судовий збір в сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко