Справа № 640/18478/19
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Кондрат Л.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління управління ДПС по роботі з великими платниками податків () на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року, суддя Скочок Т.О., у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Шахта імені О.Ф. Засядька» до Східного міжрегіонального управління управління ДПС по роботі з великими платниками податків (), Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та рішення про результати розгляду скарги,-

У С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство ««Шахта імені О.Ф. Засядька» звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Офісу великих платників Державної фіскальної служби, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.06.2019 року № та рішення про результати розгляду скарги ДФС України від 23.08.2-019 року №41005/498-93-1204-02.25.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Східне міжрегіональне управління управління ДПС по роботі з великими платниками податків звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі представник Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків просив замінити відповідача Офіс великих платників податків ДПС на Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, .

Постановою КМ України №893 від 30.09.2020 року «Деякі питання територіальних органів ДПС» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи ДПС згідно визначеного КМ переліку.

До переліку ліквідованих територіальних органів ДПС входить Офіс великих платників податків ДПС.

На базі Офісу великих платників податків ДПС на його територіальних управлінь утворено нові управління по роботі з великими платниками податків, зокрема Східне Міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, яке створено 30.09.2020 року про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з Положенням про Східне Міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, затвердженого наказом ДПС України від 12.11.2020 №643, управління є правонаступником майна, прав та обов`язків Офісу великих платників ДПС ().

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне здійснити заміну відповідача Офіс великих платників податків ДПС на правонаступника Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків ().

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що Офісом великих платників податків ДФС на адресу ПАТ "Шахта імені О.Ф. Засядька" надісланий лист від 15.03.2019 року №12816/10/28-10-47-09 про надання пояснень та їх документального підтвердження щодо господарських взаємовідносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків (їх відображення в обліку і звітності) з контрагентом ТОВ "Югтехноплюс" за період з березня по червень 2016 року, а також використання у власній господарській діяльності товарів, придбання яких документально оформлено у відносинах із цим контрагентом.

Листом від 28.03.2019 №52 про надання відповіді на лист від 15.03.2019 №12816/10/28-10-47-09 ПАТ "Шахта імені О.Ф. Засядька" повідомило Запорізьке управління Офісу великих платників податків ДФС, що запит від 15.03.2019 не містить посилання на жодну з підстав, зазначених у абз. 3 п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України, а лише загальні припущення, без зазначення інформації, яка їх підтверджує. Внаслідок викладеного, у силу п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України, платник податку звільнений від обов`язку надавати відповідь на запит контролюючого органу.

Офісом великих платників податків ДФС прийнято наказ від 29.05.2019 №1166, яким на підставі пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України визначено провести документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ "Шахта імені О.Ф. Засядька" з 04.06.2019 тривалістю 2 робочі дні за період діяльності з 01.05.2016 по 30.06.2016 з метою дослідження питань дотримання вимог податкового законодавства при відображенні взаємовідносин з ТОВ "Югтехнологія" () за звітний період травень 2016 року, декларації з податку на додану вартість за травень 2016 року, червень 2016 року, за звітний період червень 2016 року в декларації з податку на додану вартість за червень 2016 року.

На виконання вимог даного наказу Офісом великих платників податків ДФС проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ "Шахта імені О.Ф. Засядька" з питань дотримання вимог податкового законодавства при відображенні взаємовідносин з контрагентом ТОВ "Югтехнологія" за звітний період червень 2016 року в декларації з податку на додану вартість за червень 2016 року, за звітний період травень 2016 року в деклараціях з податку на додану вартість за травень 2016 року та червень 2016 року, на підставі чого складено акт від 10.06.2019 №66/28-10-47-09/00174846.

У висновках до вказаного акту контролюючим органом зазначено про порушення ПАТ "Шахта імені О.Ф. Засядька" п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), у результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму ПДВ 665 667,66 грн., у тому числі по періодах травень 2016 року у сумі 1 895,00 грн.. червень 2016 року у сумі 663 772,66 грн.

На підставі викладеного, Офісом великих платників податків ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.06.2019 №, яким ПАТ "Шахта імені О.Ф. Засядька" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 832 085,00 грн, з яких: за податковим зобов`язанням нараховано 665 668,00 грн, а за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 166 417,00 грн.

ПАТ "Шахта імені О.Ф. Засядька" подано скаргу на вищезазначене податкове повідомлення-рішення до Державної фіскальної служби України, рішенням якої від 23.08.2019 №41005/6/99-99-11-04-02-25 про результати розгляду скарги скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 20.06.2019 № - без змін.

Вважаючи прийняте контролюючим органом податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

У силу пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Приписами п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України визначено підстави для проведення документальної позапланової перевірки.

Так, згідно з пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у разі якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

За змістом пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у разі якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Як убачається з матеріалів справи, зокрема з наказу Офісу великих платників податків ДФС від 29.05.2019 №1166, проведення спірної перевірки ПАТ "Шахта імені О.Ф. Засядька" відбулось на підставі пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України.

Разом з тим, запит Офісу великих платників податків ДФС від 15.03.2019 року №12816/10/28-10-47-09, адресований ПАТ "Шахта імені О.Ф. Засядька", який у подальшому і став підставою для проведення спірної перевірки та прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, містить у собі посилання на пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, як на підставу його направлення.

Колегія суддів зазначає, що постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2019 у справі №200/7740/19 за позовом ПАТ «Шахта імені О.Ф. Засядька» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування наказу від 29.05.2019 №1166 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки» адміністративний позов ПАТ «Шахта імені О.Ф. Засядька» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування наказу задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ Офісу великих платників податків ДФС від 29.05.2019 №1166 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПАТ «Шахта ім. О.Ф. Засядька".

Ухвалою Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №200/7740/19 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу великих платників податків ДФС на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2019 у справі №200/7740/19.

Відповідно до підпункту 78.1.1 та пункту 78.1.4, останні передбачають абсолютно різні підстави для проведення позапланових перевірок, проте спільним для обох підстав є обставина ненадання або надання не у повному обсязі пояснень та документальних підтверджень протягом п`ятнадцяти календарних днів на письмовий запит податкового органу.

Як встановлено судом у вищезазначеному судовому рішенні, у разі надсилання запиту, де зазначено порушення платником податків законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та в разі недотримання платником податків вимог щодо надання пояснень та документальних підтверджень, відповідна перевірка може бути призначена на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

У випадку надсилання запиту, в якому містяться відомості про виявлення недостовірностей даних щодо відповідної декларації та не вжиття особою дій щодо надання у встановленому порядку відповіді на вказаний запит, перевірка може бути призначена на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Отримання податкової інформації та направлення запитів контролюючими органами регламентовано статтею 73 Податкового кодексу України та постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1245 "Про затвердження Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом" (далі - Порядок). Зокрема, чітко визначено перелік підстав для направлення суб`єкту господарювання запиту про подання інформації, а також вимоги до його оформлення.

Відповідно до пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

За змістом пункту 10 Порядку встановлено, що запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.

Згідно п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України у разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

В запиті контролюючий орган зазначив, що за результатами аналізу шляху постачання ТМЦ виявлено ознаки фактичного нездійснення (неможливості здійснення) операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей у зв`язку з відсутністю факту (джерела) їх реального походження.

При цьому правовою підставою для направлення зазначеного запиту, відповідач вказав положення підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Проте, як зазначено у судовому рішенні, у запиті не наведені посилання на положення валютного, податкового та іншого законодавства, які на думку контролюючого органу порушені позивачем.

Окрім того, суд обгрунтовано послався на правову позицію, викладену у подібній справі Верхоним Судом у справі №826/17123/18, рішення від 21.02.2020 згідно з яким, незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Отже, оскільки у запиті податкового органу відсутні підстави для призначення та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПАТ "Шахта імені О.Ф. Засядька" з питань дотримання вимог податкового законодавства при відображенні взаємовідносин з контрагентом ТОВ "Югтехнологія" за звітний період червень 2016 року в декларації з податку на додану вартість за червень 2016 року, за звітний період травень 2016 року в деклараціях з податку на додану вартість за травень 2016 року та червень 2016 року, згідно з наказом Офісу великих платників податків ДФС від 29.05.2019 №1166 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПАТ "Шахта ім. О.Ф. Засядька", суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення Офісу великих платників Державної фіскальної служби від 20.06.2019 № та його скасування.

Також суд першої інстанції встановив, що у порушення вимог чинного законодавства повідомлення про проведення перевірки ПАТ "Шахта імені О.Ф. Засядька" отримано 04.06.2019 о 19 год. 59 хв., тобто після того як розпочалось проведення спірної перевірки, тоді як право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Колегія суддів звертає увагу, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки, грунтуються лише на припущеннях, без дослідження всіх первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку та інших документів.

Доводи податкового органу про те, що у контагента позивача недостатня кількість трудових ресурсів, на думку колегії суддів, не є доказом відсутності господарської операції позивача з таким контрагентом та її нереальність.

Сам факт порушення кримінального провадження щодо посадових осіб контрагента позивача не може слугувати доказом фіктивності господарських операцій та не тягне правових наслідків для позивача.

Також не може бути доказом посилання контролюючого органу на наявність порушеного криміналого провадження за фактом ухилення від сплати податків службових осіб контрагента позивача, оскільки ухилення від сплати податків такого контрагента не свідчить про відсутність у нього господарських відносин з іншими платниками податків, у т.ч. і з позивачем.

Відповідно до Конституції України, ніхто не може бути визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, не інакше, як за вироком суду.

На час проведення перевірки та розгляду справи в суді вирок суду відносно контрагента позивача з посиланням на фіктивність чи недійсність господарської операції з позивачем, не постановлено.

Фактично всі доводи податкового органу щодо нереальності господарської операції контрагента з позивачем базуються на відсутності у базі даних податкового органу відповідних даних щодо ТОВ «Югтехноплюс», неправомірне оформлення позивачем документів за нереальними господарськими операціями з придбання ТМЦ у зазначеного товариства за періоди черевень та травень 2016 року.

Проте, як вже зазначено колегією суддів вище, відповідач не дослідив первинні документи позивача для встановлення тієї обставини, чи мали місце господарські операції з контрагентом та прийшов до безпідставного висновку про їх нереальність.

Окрім того, у позивача не було правих підстав для проведення перевірки, як це встановлено постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2019 у справі №200/7740/19.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Державної фіскальної служби України від 23.08.2019 №41005/498-93-1204-02.25 про результати розгляду скарги, то суд першої інстанції вірно відмовив у їх задоволенні з огляду на викладені судом першої інстанції доводи.

Окрім того, ні позивач, ні відповідач в цій частині рішення суду не оскаржували.

Відповідно до п. 56.10 ст. 56 Податкового кодексу України, рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

У свою чергу, приписами п. 55.1 ст. 55 Податкового кодексу України передбачено, що податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Згідно з п.п. 56.2-56.3 ст. 56 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів.

Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Також, п. 56.6 ст. 56 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли контролюючий орган приймає рішення про повне або часткове незадоволення скарги платника податків, такий платник податків має право звернутися протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання рішення про результати розгляду скарги, зі скаргою до контролюючого органу вищого рівня.

Згідно з п.п. 56.8-56.9 ст. 56 Податкового кодексу України, контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Керівник (його заступник або інша уповноважена посадова особа) відповідного контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами п. 8 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Разом з тим, відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

З огляду на викладене вище, рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а, по-друге, оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Зі змісту рішення Державної фіскальної служби України від 23.08.2019 №41005/6/99-99-11-04-02-25 про результати розгляду скарги вбачається, що відповідачем розглянуто скаргу позивача на податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників Державної фіскальної служби від 20.06.2019 №, за результатами чого скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення - без змін.

Отже, вказане рішення саме по собі не є юридично значеним для позивача, оскільки не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, а, відтак, рішення Державної фіскальної служби України від 23.08.2019 №41005/6/99-99-11-04-02-25 про результати розгляду скарги безпосередньо не порушує права та інтереси позивача, з огляду на що, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків () залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.