Справа № 380/8252/20
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/8252/20 пров. № А/857/5114/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Кухтея Р.В., Шевчук С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року, прийняте суддею Гавдик З.В., в м. Львів, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у справі № 380/8252/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у період з січня 2016 року по лютий 2018 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового заборгованість за період з січня 2016 року по лютий 2018 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що виходячи з відомостей які були надані військовою частиною НОМЕР_1 на заяву від 29.07.2020 року, відповідач у період з 2016 року по 2018 роки не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення, яка є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці.

Позивач вважає, що відповідач таким чином порушив його право на належний рівень грошового забезпечення та просить захистити порушене право шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового заборгованість за період з січня 2016 року по лютий 2018 року

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з січня 2016 року по лютий 2018 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із врахуванням базового місяця січень 2008 року.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, неповно встановив обставини справи, зокрема, при розгляді справи вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач у позовній заяві не висував вимоги про визнання січня 2008 року базовим для нарахування індексації його грошового забезпечення за період січень 2016 - лютий 2018 року.

Вказує на те, що вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема, коли повний та ефективний захист прав, свобод та інтересів неможливий у заявлений позивачем спосіб. Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява. При цьому, слід ураховувати, що в такому разі в мотивувальній частині рішення суд повинен навести відповідне обґрунтування своїх дій. Але в оскарженому рішенні суд першої інстанції не навів обґрунтування виходу суду за межі позовних вимог. У мотивувальній частині рішення суд обмежився лише посиланням на те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню саме у такий спосіб.

Відтак, відповідач вважає, що суд першої інстанції порушив вимоги ст.9 КАС України, а також вимоги ч. 1 та ч.2 ст. 242 КАС України щодо необхідності прийняття обґрунтованого рішення.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира ремонтного взводу автомобільної техніки.

04.09.2020 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 185 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та усіх видів грошового забезпечення.

29.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року.

У відповідь на заяву відповідач надав позивачу довідку про грошове забезпечення за 2016-2018 роки, в яких відсутнє нарахування індексації грошового забезпечення.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що при невиплаті індексації заробітної плати за спірний період відповідач діяв не у спосіб, передбачений чинним законодавством, і належним способом захисту порушеного права у цьому випадку є зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із врахуванням базового місяця січень 2008 року.

Апеляційний суд частково погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Відповідно до частини 2 та 3 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 2 Закону України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-XII) визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону № 1282-XII. індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Частинами 1, 2, 6 ст. 5 Закону № 1282-XII визначено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік

Відповідно до пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення № 1078, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Абзац 8 пункту 4 Порядку № 1078 передбачено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Відповідач, обґрунтовуючи правомірність своїх дій щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення не посилається на відсутність обставин, передбачених статтею 4 Закону № 1282-ХІІ для проведення індексації, а зазначає що індексація не може бути виплачена, оскільки у державному бюджеті відсутні кошти на ці цілі, а індексації прямо залежить від бюджетного фінансування.

Проте, апеляційний суд вважає, що виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування, жодним чином, не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 07.08.2019 року у справі № 825/694/17 та постанові від 19.03.2020 року у справі № 820/5286/17.

З врахуванням зазначеного апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у період з січня 2016 року по лютий 2018 року ОСОБА_1 є протиправними.

Щодо нарахування та виплати на користь позивача індексації грошового забезпечення за спірний період з врахуванням січня 2008 року як базового місяця, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до статті 9 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

З аналізу зазначених норм Закону № 1282-XII та Порядку № 1078 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) слідує, що обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) та визначати суму індексації, зокрема розміру посадового окладу, базового місяця для обчислення індексації, покладено саме на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності.

Визначення конкретного базового місяця, з якого слід обраховувати суми індексації є передчасною, оскільки відповідач відповідне право позивача не порушив.

Враховуючи те, що позивач не висловлював вимогу про перерахунок індексації грошового забезпечення із врахуванням базового місяця січень 2008 року, а відповідач не проводив індексації грошового забезпечення позивача і базовий місяць не визначав, відтак, суд першої інстанції помилково вийшов за межі позовних вимог щодо нарахування та виплатити позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із врахуванням базового місяця січень 2008 року.

Апеляційний суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, тому в цій частині рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача врахувати базовий місяць січень 2008 року при проведенні індексації грошового забезпечення. В іншій частині рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

За таких обставин колегія суддів вважає правильним скасувати рішення суду першої інстанції в частині індексації грошового забезпечення із врахування базового місяця січня 2008 року.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року у справі № 380/8252/20 скасувати в частині визначення січня 2008 року як базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 .

У решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року у справі № 380/8252/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повний текст постанови складений 27.05.2021 року