Справа № 640/409/19
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Київ № 640/409/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Донця В.А., секретар судового засідання Сом П.А., розглянув у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні адміністративну справу за позовами:

ОСОБА_1 ;

ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 );

ОСОБА_4 ;

ОСОБА_5 ;

ОСОБА_6 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 );

ОСОБА_10 ;

до Державної міграційної служби України,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області,

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

за участю:

перекладачів - Касьян К.М., Абдул Каюм А.К. ;

представника позивачів - адвокат Калашник О.М.;

позивача - ОСОБА_1.;

позивача - ОСОБА_4.;

позивача - ОСОБА_2;

позивача - ОСОБА_5;

позивача - ОСОБА_6.;

представника відповідача та третьої особи - Адамишин А.В.

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про:

- визнання протиправним та скасування рішення Державної міграційної служби України про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту громадянину Таджикистану ОСОБА_1 ;

- зобов`язання Державної міграційної служби України повторно розглянути заяву громадянина Таджикистану ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту відповідно до вимог чинного законодавства.

ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про:

- визнання протиправним та скасування рішення Державної міграційної служби України про відмову у визнанні біженцями або особами, які потребують додаткового захисту громадянину Таджикистану ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язання Державної міграційної служби України повторно розглянути заяву громадянина Таджикистану ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту відповідно до вимог чинного законодавства.

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про:

- визнання протиправним та скасування рішення Державної міграційної служби України про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту ОСОБА_4 ;

- зобов`язання Державної міграційної служби України повторно розглянути заяву ОСОБА_4 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту відповідно до вимог чинного законодавства.

ОСОБА_5 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про:

- визнання протиправним та скасування рішення Державної міграційної служби України від 14.12.2018 №417-18 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту громадянці Таджикистану ОСОБА_5 ;

- зобов`язання Державної міграційної служби України повторно розглянути заяву громадянки Таджикистану ОСОБА_5 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту відповідно до вимог чинного законодавства.

ОСОБА_6 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) звернулася до суду з позовом про:

- визнання протиправним та скасування рішення Державної міграційної служби України від 14.12.2018 №420-18 про відмову у визнанні біженцями або особами, які потребують додаткового захисту;

- зобов`язання Державної міграційної служби України повторно розглянути заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

ОСОБА_10 звернувся до суду з позовом про:

- визнання протиправним та скасування рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- зобов`язання Державної міграційної служби України повторно розглянути заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Ухвалами суду: від 14.01.2019 відкрито провадження в адміністративній справі №640/409/19 (суддя Донець В.А. ); від 25.02.2019 відкрито провадження в адміністративній справі №640/410/19 (суддя Аблов Є.В. ); від 14.02.2019 відкрито провадження в адміністративній справі №640/2316/19 (суддя Аблов Є.В.); від 28.01.2019 відкрито провадження в адміністративній справі №640/445/19 (суддя Костенко Д.А. ); від 28.01.2019 відкрито провадження в адміністративній справі №640/438/19 (суддя Костенко Д.А.); від 15.01.2019 відкрито провадження в адміністративній справі №640/446/19 (суддя Чудак О.М.).

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя Донець В.А.): від 26.04.2019 об`єднано в одне провадження позови в адміністративних справах №640/409/19, №640/410/19, №640/438/19, №640/445/19 та №640/2316/19 для їх спільного розгляду і вирішення, присвоєно об`єднаним справам №640/409/19; від 10.06.2019 об`єднано в одне провадження позови у справах №640/409/19 та №640/446/19 для їх спільного розгляду і вирішення, присвоєно об`єднаним справам №640/409/19.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі у зв`язку із наявними обґрунтованими побоюваннями стати жертвами переслідувань через політичні переконання, систематичні порушення прав людини залишили країну свого походження Таджикистан та прибули в Україну в пошуках притулку. Позивачі - ОСОБА_10 , ОСОБА_6 (діє у своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ), ОСОБА_5 - члени сім`ї осіб, які є членами партії Хізб ут-Тахрір та ОСОБА_10 (діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 ), ОСОБА_4 , ОСОБА_10 - члени партії Хізб ут-Тахрір у зв`язку із приналежністю до указаної партії зазнали переслідувань. Повернення у Таджикистан може призвести до їх катувань чи смерті. Позивачі вважають, що відповідачем неповно та необ`єктивно досліджено інформацію, наведену ними у заявах про визнання біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, чим порушено їх права на життя, свободу та особисту недоконаність .

Відповідачем подано відзиви на позови, в яких позовні вимоги не визнаються, у їх задоволенні уповноважений представник просить відмовити. Заперечення відповідача обґрунтовуються тим, що ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 не є членами партії Хізб ут-Тахрір, до них не застосовувалося насильство, фактів політичного переслідування указаних осіб немає. Щодо позовних вимог ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 відповідач стверджує, що серед фактів, повідомлених заявниками, немає таких, що можуть служити для визнання їх особами, які потребують додаткового захисту чи біженцями.

У судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача просив у задоволенні позову відмовити, позовні вимоги не визнав. Судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши письмові докази, суд установив.

ОСОБА_1 звернувся із заявою-анкетою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 29.05.2018 №115 у зв`язку з загрозою його життю і свободі через членство його батька та братів в партії Хізб ут-Тахрір. В заяві зазначено про наявність члена сім`ї - ОСОБА_16 як дружини. Згідно зі свідоцтвом про народження (повторне) серії НОМЕР_1 від 12.01.2018 батьком " ОСОБА_17 " зазначено " ОСОБА_18 ". На ім`я ОСОБА_1 видано довідку про звернення за захистом в Україні №008941 від 24.05.2018, яка дійсна до 23.06.2018. На підставі подання головного спеціаліста відділу з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції УДМС України в Київській області Кияшко І.В. від 20.08.2018 начальником Управління ДМС України в Київській області Пустовіт О.О. прийнято наказ "Про продовження строку розгляду заяви для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту громадянина Руспубліки Таджикистан ОСОБА_1 " від 20.08.2018 №273/1.

Листом Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області від 23.08.2018 №51/1-11/787-129 та Київській області повідомлено Управління ДМС України в Київській області, що відсутня інформація, яка може перешкоджати отриманню статусу біженця або додаткового захисту в Україні ОСОБА_10 згідно статті 6 Закону України "Про біженців або осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Відповідно до постанови про накладання адміністративного стягнення ПН МКО 086017 від 16.05.2018 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (Порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через територію України) та накладено штраф в розмірі 1700,00 грн.

Згідно з рішенням про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 14.12.2018 №418-18 за результатами розгляду особової справи №2018 KV 0115 відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, громадянину Республіки Таджикистан ОСОБА_1 . Повідомленням від 23.01.2019 №4 заявника поінформовано при прийняте рішення.

ОСОБА_5 звернулася із заявою-анкетою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 10.05.2018 №96, у якій зазначає, що у 2013 році працівники ФСБ затримали в Москві батька її чоловіка за те, що той виступив у мечеті перед людьми, після чого за ними продовжували стежити. Заявниця вважає, що їй загрожує небезпека у Таджикистані через політичну діяльність родини її чоловіка. Крім того, влада Таджикистану переслідує людей, які носять релігійний одяг та ведуть релігійний спосіб життя. Вказані обставини змусили ОСОБА_5 звернутися за наданням їй статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту. У заяві позивачка зазначала про наявність члена сім`ї - ОСОБА_1 .

На ім`я ОСОБА_5 видано довідку про звернення за захистом в Україні №008917 від 10.05.2018, яка дійсна до 10.06.2018. На підставі подання головного спеціаліста сектору соціальної інтеграції відділу з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції Кияшко І.В. від 01.08.2018 начальником Управління ДМС України в Київській області Пустовіт О.О. прийнято наказ "Про продовження строку розгляду заяви для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту гр. Руспубліки Таджикистан ОСОБА_5 " від 01.08.2018 №250/1.

Листом Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області від 23.08.2018 №51/1-11/787-127 повідомлено Управління ДМС України в Київській області, що відсутня інформація, яка може перешкоджати отриманню статусу біженця або додаткового захисту в Україні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно статті 6 Закону України "Про біженців або осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Згідно з рішенням про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 14.12.2018 №417-18 за результатами розгляду особової справи №2018 KV 0096 відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, громадянці Республіки Таджикистан ОСОБА_5 . Повідомленням від 26.12.2018 №210 заявницю поінформовано при прийняте рішення.

ОСОБА_2 звернувся із заявою-анкетою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 29.05.2018 №114 у зв`язку з загрозою його життю і свободі через його членство в партії Хізб ут-Тахрір, у яку він вступив з 15-річного віку. В заяві зазначено про наявність членів сім`ї - дружина ОСОБА_6 та неповнолітні діти: син ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), дочка ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), син ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

На ім`я ОСОБА_2 видано довідку про звернення за захистом в Україні №008940 від 29.05.2018, яка дійсна до 29.06.2018. Згідно з указаною довідкою ОСОБА_2 є законним представником ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі подання головного спеціаліста відділу з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції УДМС України в Київській області Козир А.В. від 20.08.2018 начальником Управління ДМС України в Київській області Пустовіт О.О. прийнято наказ "Про продовження строку розгляду заяви для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_2 " від 20.08.2018 №273/1.

Листом Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області від 23.08.2018 №51/1-11/787-128 повідомлено Управління ДМС України в Київській області, що відсутня інформація, яка може перешкоджати отриманню статусу біженця або додаткового захисту в Україні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , згідно статті 6 Закону України "Про біженців або осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Згідно з рішенням про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 14.12.2018 №416-18 за результатами розгляду особової справи №2018 KV 0114 відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, громадянину Республіки Таджикистан ОСОБА_2 , разом з ним відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, його неповнолітній племінниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Повідомленням від 26.12.2018 №212 заявника поінформовано при прийняте рішення.

ОСОБА_6 звернулася із заявою-анкетою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 10.05.2018 №95, у якій зазначає, що не може повернутися в країну свого походження - Таджикистан, бо її чоловіка та членів його родини переслідують через належність до організації Хізб ут-Тахрір. Також переслідують і членів сім`ї учасників Хізб ут-Тахрір, що може статися з нею і її дітьми. Крім того, вона не може повернутися і до Російської Федерації, де вони проживали сім`єю, бо влада цієї країни також переслідує людей, які належать до учасників указаної партії. Вказані обставини змусили ОСОБА_6 звернутися за наданням їй статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

У заяві позивачка зазначила про наявність членів сім`ї: чоловік ОСОБА_2 ; син ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), дочка ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), син ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 21.05.2010 " ОСОБА_19 родилась ІНФОРМАЦІЯ_10".

Згідно з рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 22.05.2018 у цивільній справі №752/9614/18 за заявою ОСОБА_6 , де заінтересована особа Голосіївський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві встановлено факт народження ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Білогірськ, Білогірського району, Автономної Республіки Крим, Україна, у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянки Республіки Таджикистан, дитини чоловічої статі - ОСОБА_9 ; відомості про батька внести на підставі положень частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, зазначивши прізвище, громадянство батька за прізвищем, громадянством матері вказати його ім`я та по-батькові: ОСОБА_20 , громадянин Республіки Таджикистан.

На ім`я ОСОБА_6 видано довідку про звернення за захистом в Україні №008916 від 10.05.2018, яка дійсна до 10.06.2018. Згідно з указаною довідкою ОСОБА_6 є законним представником ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

На підставі подання головного спеціаліста відділу з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції Управління ДМС України в Київській області Козир А.В. від 01.08.2018 начальником Управління ДМС України в Київській області Пустовіт О.О. прийнято наказ "Про продовження строку розгляду заяви для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту громадянки Руспубліки Таджикистан ОСОБА_6 " від 01.08.2018 №251, яким продовжено строк розгляду заяви позивачки до 03.09.2018.

Листом Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області від 23.08.2018 №51/1-11/787-116 повідомлено Управління ДМС України в Київській області, що відсутня інформація, яка може перешкоджати отриманню статусу біженця або додаткового захисту в Україні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно статті 6 Закону України "Про біженців або осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Згідно з рішенням про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 14.12.2018 №420-18 за результатами розгляду особової справи №2018 KV 0095 відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, громадянці Республіки Таджикистан ОСОБА_6 , разом з нею відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, її неповнолітнім дітям ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Повідомленням від 26.12.2018 №211 заявницю поінформовано при прийняте рішення.

ОСОБА_10 звернувся із заявою-анкетою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 21.06.2018 №136 у зв`язку із загрозою його життю і свободі через його членство в партії Хізб ут-Тахрір. В заяві зазначено про відсутність членів сім`ї.

На ім`я ОСОБА_10 видано довідку про звернення за захистом в Україні №008986 від 21.06.2018, яка дійсна до 21.07.2018.

На підставі подання головного спеціаліста відділу з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції Управління ДМС України в Київській області Щеглової О.М. від 13.09.2018 начальником Управління ДМС України в Київській області прийнято наказ "Про продовження строку розгляду заяви для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту громадянина Руспубліки Таджикистан ОСОБА_10 " від 13.09.2018 №305/1, згідно з яким продовжено строк розгляду заяви позивача до 13.10.2018.

Відповідно до постанови про накладання адміністративного стягнення ПН МКО 086065 від 14.06.2018 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 203 КУпАП (порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через територію України) та накладено штраф в розмірі 1700,00 грн.

Листом Головного управління Служби безпеки України у м.Києві та Київській області від 06.11.2018 №51/1-11/787-966 та Київській області повідомлено Управління ДМС України в Київській області, що відсутня інформація, яка може перешкоджати отриманню статусу біженця або додаткового захисту в Україні ОСОБА_10 згідно статті 6 Закону України "Про біженців або осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Згідно з рішенням про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 14.12.2018 №419-18 за результатами розгляду особової справи №2018 KV 0136 відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, громадянину Республіки Таджикистан ОСОБА_10 . Повідомленням від 26.12.2018 №213 заявника поінформовано при прийняте рішення.

ОСОБА_4 звернувся із заявою-анкетою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 19.06.2018 №132 у зв`язку із загрозою його життю і свободі через його членство в ідеологічно-політичній партії Хізб ут-Тахрір. В заяві зазначено про наявність членів сім`ї - дружина ОСОБА_22 . На заяві власноручно здійснено запис "в фамилии ошибка. Правильное фамилия ОСОБА_4.".

На ім`я ОСОБА_4 видано довідку про звернення за захистом в Україні №008982 від 19.06.2018, яка дійсна до 19.07.2018.

На підставі подання головного спеціаліста сектору соціальної інтеграції відділу з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції Управління ДМС України в Київській області Кияшко І.В. від 23.08.2018 начальником Управління ДМС України в Київській області Пустовіт О.О. прийнято наказ "Про продовження строку розгляду заяви для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту громадянина Руспубліки Таджикистан ОСОБА_2 " від 23.08.2018 №283, яким продовжено строк розгляду заяви позивача до 26.09.2018.

Згідно з рішенням про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 29.12.2018 №447-18 за результатами розгляду особової справи №2018 KV 0132 відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, громадянину Республіки Таджикистан ОСОБА_4 . Повідомленням від 23.01.2019 №4 заявника поінформовано при прийняте рішення.

Вирішуючи спір, суд ураховує таке.

Порядок регулювання суспільних відносин у сфері визнання особи біженцем, особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, втрати та позбавлення цього статусу, а також встановлення правового статусу біженців та осіб, які потребують додаткового захисту і яким надано тимчасовий захист в Україні визначено Законом України "Про біженців або осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" від 08.07.2011 №3671-VI.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про біженців або осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту":

біженець - особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань; особа, яка потребує додаткового захисту, - особа, яка не є біженцем відповідно до Конвенції про статус біженців 1951 року й Протоколу щодо статусу біженців 1967 року та цього Закону, але потребує захисту, оскільки така особа змушена була прибути в Україну або залишитися в Україні внаслідок загрози її життю, безпеці чи свободі в країні походження через побоювання застосування щодо неї смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини і не може чи не бажає повернутися до такої країни внаслідок зазначених побоювань (пункт 1);

особа, яка потребує додаткового захисту, - особа, яка не є біженцем відповідно до Конвенції про статус біженців 1951 року і Протоколу щодо статусу біженців 1967 року та цього Закону, але потребує захисту, оскільки така особа змушена була прибути в Україну або залишитися в Україні внаслідок загрози її життю, безпеці чи свободі в країні походження через побоювання застосування щодо неї смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини і не може чи не бажає повернутися до такої країни внаслідок зазначених побоювань (пункт 13).

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" не може бути визнана біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, особа: яка вчинила злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людства і людяності, як їх визначено у міжнародному праві; яка вчинила злочин неполітичного характеру за межами України до прибуття в Україну з метою бути визнаною біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, якщо таке діяння відповідно до Кримінального кодексу України належить до тяжких або особливо тяжких злочинів; яка винна у вчиненні дій, що суперечать меті та принципам Організації Об`єднаних Націй; стосовно якої встановлено, що умови, передбачені пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, відсутні; яка до прибуття в Україну була визнана в іншій країні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; яка до прибуття в Україну з наміром бути визнаною біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, перебувала в третій безпечній країні. Дія цього абзацу не поширюється на дітей, розлучених із сім`ями, а також на осіб, які народилися чи постійно проживали на території України, а також їх нащадків (дітей, онуків).

Підставами позову зазначено, що позивачі в разі повернення до Таджикістану зазнають переслідування, яке може виразитись у тортурах, нелюдському, такому, що принижує гідність людини поводженні, тюремних ув`язненнях внаслідок належності (членство, прагнення до членства, є членам сім`ї) до партії Хізб ут-Тахрір. Також представник позивачів наголосила, що партія Хізб ут-Тахрір заборонена в Таджикістані, прихильники партії зазнають кримінального переслідування саме за прихильність, сповідування ідей Хізб ут-Тахрір.

Судом установлено, що за змістом оскаржуваних рішень:

від 14.12.2018 №418-18 щодо ОСОБА_1 ;

від 14.12.2018 №417-18 щодо ОСОБА_5 ;

від 14.12.2018 №416-18 щодо ОСОБА_2 , який діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої племінниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

від 14.12.2018 №420-18 щодо ОСОБА_6 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ),

від 14.12.2018 №419-18 щодо ОСОБА_10 ;

від 29.12.2018 №447-18 щодо ОСОБА_4 ,

такі рішення прийняті за наслідками всебічного вивчення усіх документів та матеріалів, що можуть бути доказами наявності умов для визнання позивачів біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, підтримуючи висновки Управління ДМС у Київській області встановлено відсутність стосовно заявників умов, передбачених пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 Закону України "Про біженців або осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

За змістом висновків щодо відмови у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 17.09.2018 щодо ОСОБА_1 , від 03.09.2018 щодо ОСОБА_5 , від 20.09.2018 щодо ОСОБА_2 , який діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої племінниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 03.09.2018 щодо ОСОБА_6 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), від 14.09.2018 щодо ОСОБА_10 , від 26.09.2018 щодо ОСОБА_4 - у заявників відсутні обґрунтовані побоювання стати жертвами переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, а також через не встановлення фактів загрози його життю, безпеці чи свободі в країні походження, через побоювання застосування смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання та загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини уповноваженими особами Управління ДМС України в Київській області рекомендовано Державній міграційній службі України прийняти рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , який діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої племінниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_10 , ОСОБА_4 .

Зі змісту оскаржуваних рішень убачається, що основними підставами для відмови в наданні позивачам статусу біженця чи додаткового захисту слугували висновки посадових осіб ДМС України, за якими партія Хізб ут-Тахрір визнана екстремістською та терористичною, активним членам цієї партії виносяться судові вироки до різних термінів позбавлення волі, проте заявники не довели, що піддавались переслідуванню в Таджикістані за ознаками належності до Хізб ут-Тахрір.

У висновкамх вказано, що відповідно до своїх програмних цілей Хізб ут-Тахрір здійснює пропаганду релігійної винятковості Ісламу в трактуванні "Хізб ут-Тахрір аль Ісламі", поєднану з нетерпимістю до інших релігій, наругою над святинею Християнства - хрестом, проявами ворожнечі до осіб єврейської національності, запереченням права націй на національну самоідентифікацію - "існують тільки мусульмани і невірні" без диференціації на народи, національності, нації, що відноситься до цілеспрямованих дій з метою порушення рівноправності громадян залежно від їх расової, національної належності, ставлення до релігії та з метою розповсюдження серед мусульман всього світу настроїв неприязні, почуття сильної ворожнечі та нетерпимості до інших етнічних або расових груп чи конфесій. У програмних документах "Хізб ут-Тахрір аль Ісламі" містяться заклики до встановлення держави Халіфат у межах території, у тому числі, Одеської, Миколаївської, Херсонської областей та Автономної республіки Крим, шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо зміни територіального устрою України, що є проявом екстремізму та сепаратизму та загрожує національній безпеці України.

Зазначаючи про екстремістський характер партії "Хізб ут-Тахрір аль Ісламі", відповідачем зазначено джерело Правозахисний центр "Меморіал" (http://memohrc.org/news/evropeyskiy-sud-vynes-pervoe-postanovlenie-pozhalobe-chlena-zapreshchennoy-islamskoy), де міститься інформація, що Європейський Суд виніс першу постанову по скарзі члена забороненої ісламської організації "Хізб ут-Тахрір проти Росії", 15.03.2013, де Європейський суд дійшов висновку, що "Хізб ут-Тахрір" не є виключно мирною організацією, пропоновані нею зміни в конституційній структурі держав (наприклад, введення різних правових систем для різних віруючих) несумісні з принципами демократичного суспільства, а сама організація відмовляється від участі в демократичному процесі для досягнення влади.

Також за твердженням відповідача, заявниками не доведено членство в Хізб ут-Тахрір.

Під час судового розгляду адміністративної справи позивачі пояснили:

ОСОБА_4 перебував на території Автономної Республіки Крим у зв`язку з необхідністю захисту, безпеки, оскільки його та його сім`ю переслідували в Таджикістані та Російській Федерації як члена партії Хізб ут-Тахрір, яка сповідує цінності Ісламської релігії, заперечуючи насильство, основною формою сповідування є молитва, спілкування;

ОСОБА_10 -перебував на території Автономної Республіки Крим, звернувся за захистом в Україні, оскільки є членом партії Хізб ут-Тахрір, членство в партії полягає в дотримуванні канонів Ісламу(наприклад, п`ятиразова молитва, вивчення релігії шляхом читання книг, усі життєві проблеми вирішуються з урахуванням Ісламу) та переконання інших слідувати цим канонам, негативне відношення до насильницького насаджування Ісламу, дружина є громадянкою України;

ОСОБА_2 - перебував на території Автономної Республіки Крим, звернувся за захистом в Україні, оскільки є членом партії Хізб ут-Тахрір, зазнав насильства з боку спецслужб Російської Федерації як член партії та шляхом побиття, катування електрострумом (до позову додано відповідну інформацію видруки з мережі інтернет), основною ідеєю партії Хізб ут-Тахрір є закликання до дотримання засад Ісламу, ніякого негативу до християн в Україні не має;

ОСОБА_6 - дружина ОСОБА_2 , виховує трьох власних дітей і одну дитину родича, підтвердила негативне ставлення спецслужб Російської Федерації до ОСОБА_1 та його батька під час обшуків, є членом партії Хізб ут-Тахрір, намагається дотримуватись Ісламу, переконує в цьому інших, наприклад, знайому, яка теж сповідує Іслам та вважає інших "невірними", намагалась переконати в терпимості до інших релігій та віруючих;

ОСОБА_1 - до України приїхав з сім`єю, звернувся за захистом в України, оскільки переслідувався як член сім`ї осіб, які є членами партії Хізб ут-Тахрір (батько громадянин України - присутній в судовому засіданні, брати - присутні в судовому засіданні), є учнем та прихильником партії Хізб ут-Тахрір, намагається стати членом партії, дотримується Ісламу, але поки не готовий до членства, бо наявний мовний бар`єр;

ОСОБА_5 - не є членом партії, приїхала з чоловіком, боїться повернутись до країни походження, бо чоловік є членом партії Хізб ут-Тахрір.

Заявники повідомили, що в них відсутні посвідки члена партії, учня, оскільки такі посвідки не передбачені та не видаються, членство можуть підтвердити інші члени партії, наставник.

Також судом було допитано свідків:

ОСОБА_24 (прес-секретар Хізб ут- Тахрір ) - пояснив, що Хізб ут-Тахрір Ісламська організація, діє більше в 40 країнах світу, метою в Ісламських країнах є поновлення Ісламської держави, життя за ОСОБА_26 , при цьому така діяльність лежить лише в політичній, просвітницькій площинах, без насильства. В країнах, де мусульмани складають меншість, діяльність пов`язана з пропагандою Ісламських цінностей, не пов`язана з жодними насильницькими цілями, категорично заперечив зазіхання на територіальну цілісність України та будь-якої іншої держави. Підтвердив, що заявники є членами Хізб ут-Тахрір, ОСОБА_1 - є учнем, також підтвердив про переслідування заявників у Російській Федерації за членство в Хізб ут-Тахрір, перебування їх в ув`язненні та території Російської Федерації. Зазначив, що в Таджикистані прихильники Хізб ут-Тахрір переслідуються, у тому числі, шляхом порушення кримінальних справ, продовження ув`язнень, відношення влади Таджикістану до членів, учнів Хізб ут-Тахрір та їх родичів є негативним, вони зазнають переслідування. Свідок наголосив, що Хізб ут-Тахрір не підтримують ідеї (способів, шляху) ІДІЛ щодо побудови Ісламської держави, в ІДІЛ відношення до членів Хізб ут-Тахрір є негативним, є випадки страти послідовників Хізб ут-Тахрір внаслідок ідеологічних розбіжностей. Не заперечив, що діяльність членів Хізб ут-Тахрір містить елементи політичної діяльності, однак Хізб ут-Тахрір не є політичною партією в розумінні законодавства України. За твердженням свідка, Хізб ут-Тахрір за законодавством України більше схоже на релігійну організацію, що не потребує легалізації шляхом реєстрації. Спростував твердження Служби безпеки України щодо екстремістського характеру Хізб ут-Тахрір, оскільки в листі є відсилання до статей, які не мають жодного відношення до Хізб ут-Тахрір.

ОСОБА_27 - член Хізб ут-Тахрір, отримав статус біженця в Україні, підтвердив членство заявників (сім`я ОСОБА_1) у Хізб ут-Тахрір, здійснював діяльність як член Хізб ут-Тахрір у Москві разом з заявниками з 2008 року, зокрема, проведено в 2013 році зібрання мусульман, за що владою Російської Федерації порушено кримінальну справу, свідок та ОСОБА_4 були затримані, переслідування продовжувалось також в Автономній Республіці Крим. Свідок пояснив, що йому вдалося втекти та отримати статус біженця за політично-релігійні переконання у зв`язку з членством в Хізб ут-Тахрір, водночас його товариші в по партії отримали Російській Федерації значні тюремні строки (до 15 років);

ОСОБА_28 проживав в Автономічній республіці Крим, затриманий у 2017 році спецслужбами Російської Федерації у зв`язку з діяльністю Хізб ут-Тахрір, після застосування тортур, погроз зґвалтування погодився на співпрацю (надання пояснень), запитували свідка про братів ОСОБА_29 , їх причетність до діяльності Хізб ут-Тахрір.

Відповідно до офіційної інтернет-сторінки Хізб ут-Тахрір (https://hizb.org.ua/uk/about-hizb-ut-tahrir.html):

"Ісламська політична партія, метою якої є відновлення Ісламського способу життя, за допомогою встановлення держави Халіфат.

Метод Хізб ут-Тахрір виведений з життєвого шляху, який пройшов Посланник Аллаха (хай благословить його Аллах та вітає) в Мецці до встановлення першої Ісламської держави. Тому наш метод обмежується виключно політичною та ідеологічною роботою. Хізб ут-Тахрір не практикує насильницькі методи, не містить і не фінансує збройні групи.

Метод Хізб ут-Тахрір не змінюється зі зміною політичної ситуації, тому події у світі та Україні не впливають на метод Хізб ут-Тахрір. Наша діяльність заснована на текстах Корану і Сунни Посланника Мухаммада (хай благословить його Аллах та вітає) і тому не потрапляє під вплив з боку політичних подій, і навіть репресій і тортур, які практикуються щодо наших членів тиранічними режимами".

Судом також установлено, що члени Хізб ут-Тахрір переслідуються окупаційною владою Російської Федерації на території Автономної республіки Крим, на території Росії, в Таджикістані (наприклад, https://www.refworld.org.ru/, https://www.amnesty.org.ua/), оскільки Хізб ут-Тахрір заборонена в Таджикистані, а верховним судом Російської Федерації "Хізб ут-Тахрір аль-Ісламі" визнана терористичною організацією.

На думку суду, відмовляючи в задоволенні заяв позивачів ДМС України не врахувала тих обставин, які обов`язково мали бути враховані, зокрема те, що Хізб ут-Тахрір не визнана екстремістською, терористичною організацією в Україні та інших країнах. Крім того, судом не встановлено, що Хізб ут-Тахрір як політична партія, громадська організація, релігійний рух зазіхає на територіальну цілісність України чи іншої держави з метою відновлення Ісламської держави, також відсутні докази того, що Хізб ут-Тахрір пропагує насильство. Натомість під час судового розгляду справи як заявники так і свідки пояснили виключно релігійне підґрунтя діяльності організації, що не пов`язане з насильством, навпаки за не підтримку ідей ІДІЛ прихильники Хізб ут-Тахрір були страчені. Згідно з листами Служби безпеки України, надіслані у відповідь на запит органів Державної міграційної служби України одо позивачів, не встановлено обставин, які б перешкоджали наданню заявником статусу біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту.

На думку суду, не встановлення цих обставин призвело до помилкового висновку щодо відсутності підстав надати заявникам статус біженця за ознаками стати жертвою переслідувань внаслідок віросповідання чи політичних переконань або зазнати в країні походження переслідування, насильства, позбавлення волі, такого, що принижує людську гідність поводження з боку влади Таджикистану.

Та обставина, що верховним судом Російської Федерації "Хізб ут-Тахрір аль-Ісламі" визнана терористичною організацією, діяльність якої заборонена на території Росії (http//www.rg.ru/2006/07/28/terror-organizacii/html) та заборона її в Таджикистані, за висновком суду, навпаки свідчить про наявність реальної загрози бути підданим кримінальному покаранню чи іншому переслідування в цих країнах, зокрема в країні походження заявників Таджикистані, з урахуванням того що діяльність Хізб ут-Тахрір в у Україні не заборонена.

Не надано відповідачем правової оцінки і тій обставині, що "Хізб ут-Тахрір аль-Ісламі" та її члени відсутні в оновленому списку санкцій Комітету Ради Безпеки ООН, запровадженому резолюціями №1267 (1999) та №1989 (2011) та 2253 (2015), серед організації, по ІДІЛ, "Аль-Каїді" та пов`язаними з ними особами, групами, підприємствами та організаціями (http: //www.un/org/sc/suborg/ru/sanctions/1267/agsanctionslist).

Під час судового розгляду справи свідки підтвердили членство та учнівство заявників в Хізб ут-Тахрір, переслідування сім`ї ОСОБА_33 та затримання ОСОБА_4 за прихильність до Хізб ут-Тахрір.

Також не надано оцінки відповідачем інформації з відкритих джерел щодо переслідування послідовників Хізб ут-Тахрір окупаційною владою в Автономній Республіці Крим, що відповідає поясненням заявників.

Не перевірено відповідачем тверджень заявників щодо неможливості надання письмового доказу на підтвердження членства в Хізб ут-Тахрір, оскільки це не передбачено, водночас членство, учнівство може бути підтверджено наставником чи іншими членами.

Відповідно до "Настанов із процедур і критеріїв визначення статусу біженця" (згідно з Конвенцією 1951 року та Протоколу 1967 року, що стосуються статусу біженців) Управління Верховного комісару ООН у справах біженців (видання 1992 року):

знання умов країни походження прохача - якщо не основна мета, то вельми важливий елемент в оцінці достовірності відомостей, наданих прохачем. Загалом, побоювання прохача повинні вважатися цілком обґрунтованими, якщо він може довести в межах розумного, що його тривале перебування в країні походження стало нестерпним для нього з причин, вказаних у визначенні, чи з тих же причин було б нестерпним, якби він повернувся назад (пункт 42);

особа, яка подала клопотання про отримання статусу біженця, повинна вказати переконливу причину, чому вона особисто побоюється стати жертвою переслідування. Для того, щоб уважатися біженцем, особа повинна надати докази повністю обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за конвенційними ознаками (пункти 45, 66 Настанови передбачає);

у кожному окремому випадку всі необхідні факти повинні бути надані, у першу чергу, самим заявником і тільки після цього особа, уповноважена здійснювати процедуру надання статусу біженця (перевіряючий), повинна оцінити всі твердження і достовірність переконань заявника (пункт 195).

Згідно з пунктом 195 Керівництва УВКБ ООН у кожному окремому випадку всі необхідні факти повинні бути надані в першу чергу самим заявником, і тільки після цього, особа, уповноважена здійснювати процедуру надання статусу біженця (перевіряючий), повинна оцінити всі твердження і достовірність переконань заявника.

Тобто, особа, яка шукає притулку, має довести, що повернення до країни походження дійсно загрожує її життю та свободі, такі побоювання викликані внаслідок переслідування за ознакою, зокрема, віросповідання або політичних переконань. При цьому відповідач повинен перевірити надані пояснення, надавши їм оцінку на предмет їх достовірності, ймовірності, логічності, відповідності інформації правозахисних організацій щодо країни походження.

На думку суду, заявники навели вагомі аргументи щодо наявності обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідування в країні походження, оскільки вони є членами, учнем Хізб ут-Тахрір, що поєднує як політичну діяльність так і прихильність вірі, водночас така партія (рух) заборонена в Таджикистані, але не заборонена в Україні. Проте, у висновках не проаналізовано, що повернення в країну походження заявників та членів їх сімей буде безпечним, що навіть в разі відмови від членства в партії Хізб ут-Тахрір вони не будуть піддані кримінальному переслідування, що їм загрожує життя, безпека чи свобода в країні походження через побоювання застосування тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання. Відповідачем не обґрунтовано як його висновок про негативну діяльність Хізб ут-Тахрір впливає на наявність чи відсутність у заявників конвенційних ознак та на вирішення питання про надання їм статусу біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту.

Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає передчасними висновки відповідача щодо позивачів про відсутність у них умов, передбачених пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Наведене є достатньою підставою для визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяви позивачів з метою встановлення наявності в заявників обґрунтованого побоювання зазнати переслідування в країні походження внаслідок приналежності до політичної партії Хізб ут-Тахрір та чи наявні загрози їх життю, безпеці чи свободі в країні походження через побоювання застосування до них тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження.

Під час повторного розгляду відповідачу необхідно: врахувати пояснення заявників про відсутність посвідчень членів Хізб ут-Тахрір та можливість підтвердження таких обставин наставниками та в разі необхідності перевірити таку інформацію; перевірити, врахувати та надати правову оцінку інформації з відкритих джерел про переслідування членів та прихильників Хізб ут-Тахрір на території Російської Федерації, на тимчасово окупованій території України Автономній Республіці Крим та в Таджикистані, з`ясувати можливі негативні наслідки для заявників у разі їх повернення до країни походження, наявність загрози їхньому життю, свободі, бути підданими катуванню чи нелюдському поводженню; встановити чи пов`язане членство заявників у Хізб ут-Тахрір з політичною і/або релігійною діяльністю; з`ясувати питання легальності діяльності Хізб ут-Тахрір в Україні, наявності інформації про негативні наслідки діяльності Хізб ут-Тахрір та чи може це бути перешкодою в наданні заявникам статусу біженців чи осіб, які потребують додаткового захисту, врахувавши при цьому інформацію з відкритих джерел, зокрема Комітету Ради Безпеки ООН, щодо віднесення Хізб ут-Тахрір до організацій, стосовно яких запроваджено санкції внаслідок їх негативної діяльності.

При цьому висновки відповідача не можуть суперечити висновкам суду, викладені у цьому рішенні, в разі коли відповідач прийматиме рішення на підставі лише тих доказів, які слугували для прийняття оскаржуваних рішень щодо відмови в наданні статусу біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту.

Крім того, під час повторного розгляду заяв відповідачу необхідно врахувати частину другу статті 4 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", за якою члени сім`ї особи, яку визнано біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту або якій надано тимчасовий захист в Україні, мають право з метою возз`єднання сім`ї в`їхати на територію України і бути визнаними біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, або отримати тимчасовий захист за відсутності умов, передбачених абзацами другим - четвертим частини першої статті 6 та абзацами другим і третім частини першої статті 25 цього Закону.

Наведена норма стосується дружин заявників та їх дітей.

Також суд вважає некоректним використання як джерела інформації рішення Європейського суду з прав людини в справі "Касимахунов та Сайбалатов проти Росії", від 14.03.2013, №№26261/05, 26377/06 - публікація на веб-сторінці Правозахисної організації "Меморіал" (https://memohrc.org), автор якої навів власний аналіз рішення. Відповідно думка авторів статті щодо рішення Європейського Суду не може бути взята до уваги як висновок цього суду щодо характереру діяльності Хізб ут-Тахрір.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов задоволено повністю, позивачі відповідно до пункту 14 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (зі змінами) звільненні від сплати судового збору, не надано інших доказів понесення судових витрат, такі витрати розподілу та присудженню не підлягають.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Об`єднанні позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Державної міграційної служби України про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту:

1) від 14 грудня 2018 року №418-18 щодо ОСОБА_1 ;

2) від 14 грудня 2018 року №416-18 щодо ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_3 ;

3) від 29.12.2018 №447-18 щодо ОСОБА_4 ;

4) від 14 грудня 2018 року №417-18 щодо ОСОБА_5 ;

5) від 14 грудня 2018 року №420-18 щодо ОСОБА_6 та щодо неповнолітніх дітей ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 );

6) від 14 грудня 2018 року №419-18 щодо ОСОБА_10 .

3. Зобов`язати, з урахуванням висновків суду наведених в мотивувальній частині рішення, Державну міграційну службу України повторно розглянути заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту:

1) ОСОБА_1 ;

2) ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_3 ;

3) ОСОБА_4 ;

4) ОСОБА_5 ;

5) ОСОБА_6 та неповнолітніх дітей ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 );

6) ОСОБА_10 .

Позивач - ОСОБА_1 (поштова адреса: АДРЕСА_1 ).

Позивач - ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (поштова адреса: АДРЕСА_1 ).

Позивач - ОСОБА_4 (поштова адреса: АДРЕСА_1 ).

Позивач - ОСОБА_5 (поштова адреса: АДРЕСА_1 ).

Позивач - ОСОБА_6 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) (поштова адреса: АДРЕСА_1 ).

Позивач - ОСОБА_10 (поштова адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Державна міграційна служба України (ідентифікаційний код 37508470, місцезнаходження: 01001, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 9)

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. З дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Пунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147- VIIІ передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 24 травня 2021 року.

Суддя В.А. Донець