Справа № 400/1303/21
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 р. № 400/1303/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю Техніксервіс до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 16.10.2020 року № UA 508290/2020/000006/2 і картки відмови в прийнятті митної декларації від 16.10.2020 року № UA 508290/2020/00034, -

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Техніксервіс (надалі - позивач) до Чорноморської митниці Держмитслужби (надалі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 16.10.2020 року № UA 508290/2020/000006/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.10.2020 року № UA 508290/2020/00034.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що під час декларування митної вартості імпортованого товару визначив його вартість відповідно до ціни контракту, всі необхідні документи були надані, а тому відповідач безпідставно застосував резервний метод визначення митної вартості товару. У зв`язку з вищенаведеним адміністративний позов просить задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою від 05.03.2021 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/1303/21 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та призначив по справі судове засідання на 07 квітня 2021 року.

05.04.2021 року за вх. № 1693/21/06-25 до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що під час опрацювання митної декларації позивача автоматичною системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) були згенеровані форми контролю за кодами 105-2 "Контроль правильності визначення митної вартості товарів" та 106-2 "Витребування документів, які підтверджують митну вартість товару". За результатом опрацювання документів, що були подані позивачем, було встановлено, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зокрема, за результатом розгляду наданих документів встановлено дзеркальне відображення підпису Продавця, якими засвідчений текст договору від 26.09.2018 року № Tehnik2018-T4 на англійській та російській мові; дзеркальне відображення підпису Продавця на проформі-інвойсі №Tehnik2001-R5- 2 від 23.06.2020 року, на комерційному інвойсі від 17.08.2020 року №ZL20HHARI1001, на пакувальному листі від 17.08.2020 року №ZL20HHARI1001. Вказав, що зазначене може свідчити про фіктивність документів. Крім того, вартість товару № 1 МД №UA508290/2020/004814 від 15.10.2020 року за одиницю виміру, зазначена у проформі-інвойсі №Tehnik2001-R5-2 від 23.06.2020, комерційному інвойсі від 17.08.2020 №ZL20HHARI1001, не відповідає ціні, зазначеній за одиницю виміру у експортній декларації від 18.08.2020 №17713543; товар ввезений на митну територію України на умовах CIF (вартість, страхування, фрахт). ТОВ Техніксервіс під час митного оформлення не подані страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, передбачені п.8 ч.2 ст. 53 Митного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Згідно п. 3 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України. У зв`язку з відсутністю цінової інформації щодо вартості подібних (аналогічних) товарів, метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовується. У зв`язку з відсутністю інформації щодо ціни одиниці товару, за якою оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортовані товари продаються на території України у найбільших загальних кількостях покупцю, який не є пов`язаною з продавцем особою, одночасно або у час, наближений до дати ввезення оцінюваних товарів, за умови вирахування, якщо вони можуть бути виділені, компонентів, зазначених у ст. 62 МКУ, метод визначення митної вартості на основі віднімання не застосовується. У зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості товарів , що оцінюються, наданої виробником або від його імені, яка складається із сум, зазначених у ст. 63 МКУ, метод визначення митної вартості на основі додавання вартості не застосовується. Митницею прийнято рішення про коригування митної вартості від 16.10.2020 року № UA 508290/2020/000006/2, у якому митну вартість визначено за резервним методом визначення митної вартості товарів. Митна вартість грунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Зважаючи на це, позовні вимоги є безпідставними.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 07.04.2021 року не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 07.04.2021 року не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Заяв чи клопотань до суду не надходило.

Суд клопотання представника позивача задовольнив та на підставі частини 9 статті 205 КАС України, здійснив розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали справи, ознайомившись з заявами учасників справи по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Техніксервіс" зареєстровано в якості юридичної особи 28.05.2013 року, видами діяльності якого є оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (основний); торгівля мотоциклами, деталями та приладдям до них, технічне обслуговування і ремонт мотоциклів; діяльність посередників у торгівлі машинами, промисловим устаткованням, суднами та літаками; надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у.; вантажний автомобільний транспорт; ремонт і технічне обслуговування машин і устатковання промислового призначення; ремонт і технічне обслуговування суден і човнів.

26 вересня 2018 року між ТОВ «Техніксервіс» (Україна) (Покупець) та компанією ZHEJIANG E-P IMP.&EXP.CO.LT. (Китай) (Постачальник) було укладено зовнішньоекономічний контракт № Tehnik2018-T4 від 26.09.2018 року, згідно п.1.1. якого Постачальник зобов`язався здійснювати поставку товару гідравлічні візки, штабелери, запчастини до спецтехніки, інші товари, а Покупець зобов`язався приймати та оплачувати вказані товари.

Відповідно до п. п. 2.1, 3.1 Контракту 1, кількість, асортимент, ціна товару та загальна вартість партії товару вказуються у рахунках-фактурах. Згідно з п.4.1. Контракту 1, поставка товару здійснюється на умовах CIF Інкотермс 2000, за виключенням випадків, коли інші умови поставки зазначені у відповідному рахунку- фактурі на партію товару.

Оплата товару, згідно з п.п.5.1, 5.3 Контракту 1 здійснюється Покупцем в доларах США, на умовах 100% попередньої оплати на підставі виставленого рахунку-фактури протягом 25 банківських днів з дня його отримання від Постачальника.

Згідно з комерційним інвойсом № ZL20HHARI1001 від 17.08.2020 року, Постачальник мав поставити Позивачу на умовах CIF (Одеса) наступний товар на загальну суму 24 582,94 доларів США:

1) візок ручний гідравлічний кількістю 84 шт. (модель CBY25-ІІІ, вантажопідйомність 2500кг., ширина вил 550мм, довжина 1150мм, колеса передні та задні чорні поліуретанові, тандем, товщина сталі 3мм);

2) сидіння до навантажувачів у кількості 80шт.(модель 16ТА30001 та модель 16ТА30041);

3) запасні частини до візка гідравлічного у кількості 100 шт. (переднє колесо поліуретан (без підшипника) 80*60);

4) вила вантажопідіймальні кількістю 186 шт. (розмірами 2А 80х40х1070, 2А 100х40х1070, 2А 100х40х1220, 2А 120х40х1070, 2А 120х40х1500, 3А 125х45х1150, 3А 125х45х1800, 3А 150х50х2400, 2А 80х40х1200).

Згідно платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах № 44 від 23.09.2020 року, позивачем на користь постачальника перераховано 24 582,94 доларів США у якості оплати за поставлений товар.

Відповідно до коносамента № LGA 20080043 від 14.10.2020, вищевказана партія товару прибула морем до Одеського морського порту 14.10.2020. Згідно з CMR № 1159 від 14.10.2020 партія товару доставлена до м. Миколаєва автомобільним транспортом.

З метою митного оформлення товарів, поставлених за вищевказаним контрактом ТОВ «Техніксервіс» було подано до Чорноморської митниці Дермитслужби електрону митну декларацію № UA508290/2020/004814 від 15.10.2020 року.

Разом з вкзаною митною декларацією подано сканкопії документів, а саме: контракт, інвойс-проформа, комерційний інвойс, коносамент, транспортна накладна CMR, сертифікат про походження товару, пакувальний лист, експортна декларація країни відправлення.

Під час митного оформлення зазначеної партії товару ТОВ Техніксервіс визначено його митну вартість відповідно до ст.58 Митного кодексу України за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

На етапі перевірки митної вартості вищевказаних партій товару, відповідач повідомив позивача електронним листом № 110788 від 15.10.2020 року про те, що подані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також про те, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, зокрема, контракт та додаток до нього не містять оригінальних печаток та підписів продавця і покупця; платіжне доручення № 44 від 29.09.2020 не містить оригінальних печаток банку; порядок розрахунків та строк поставки в контракті та проформі-інвойсі відрізняються; відсутня інформація щодо числових значень митної вартості, а саме - пакування, маркування та страхування товару, у зв`язку з чим митницею витребувано додаткові документи для підтвердження митної вартості товару: 1) бухгалтерські документи щодо оплати товару, банківський документ, засвідчений уповноваженим банком; 2) виписку з бухгалтерської документації: щодо складових митної вартості (маркування, пакування, тари); 3) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс- листи) виробника товару; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На виконання зазначених вимог Митниці, та для підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення позивач листом від 16.10.2020 року № 16/10-1 повідомив, що 1) декларування здійснюється в електронному вигляді, разом з МД до митниці були надані скан-копії контракту та додатку до нього, які містять оригінальні підписи та печатки сторін контракту, а оригінали контракту та додатку до нього перебувають у декларанта; 2) платіжне доручення № 44 від 29.09.2020 року було оформлено в електронному вигляді, а тому воно не могло мати оригінальної печатки банку; 3) відмінності у строках розрахунків та строках поставки за контрактом та рахунком-проформою не впливають на правильність визначення митної вартості товару, оскільки ця вартість відповідає ціні, вказаній у інвойсі та сплачена у повному обсязі; 4) щодо надання виписки з бухгалтерської документації про складові митної вартості товару (страхування, пакування, маркування, тара) митницю повідомлено, що товар поставляється на умовах CIF згідно Інкотермс 2000, за якими витрати на страхування, пакування та маркування покладаються на продавця, а отже всі ці витрати включені до вартості товару; 5) щодо каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару, висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини, митницю повідомлено, що такого документа немає в наявності у Позивача, а ч.3 ст.53 Митного кодексу України (далі - МКУ) встановлює обов`язок надання таких документів лише за їх наявності у декларанта.

Митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів від 16.10.2020 року № UA508290/2020/000006/2.

Разом з цим, відповідачем прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.10.2020 року № UA 508290/2020/00034.

При цьому, визначаючи митну вартість цього товару, відповідач використав резервний метод, на підставі раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (ст. 64 МК України). За основу для коригування митної вартості Митницею були взяті митні декларації №UА100440/2020/071994, №UA500130/2020/224833.

Позивач не погодився з рішенням про коригування митної вартості від 16.10.2020 року № UA508290/2020/000006/2, та подав нову митну декларацію №UA508290/2020/004847 року, відповідно до ч. 7 ст. 55 МК України.

Не погодившись з прийнятим відповідачем рішенням про коригування митної вартості товарів від 16.10.2020 року № UA508290/2020/000006/2 та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.10.2020 року № UA 508290/2020/00034, позивач оскаржив вказані рішення суб`єкта владних повноважень в судовому порядку, звернувшись до суду із даною позовною заявою.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, ч. 2 вказаної статті передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару:

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товар) підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу ч. 1 - 2 ст. 53 МК України вбачається, що законодавцем передбачено вичерпний перелік документів, які подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Крім того, це узгоджується з проголошеними в ст. 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Частиною 3 ст. 53 МК України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз документів, поданих позивачем до митниці, дозволяє стверджувати, що остання мала в своєму розпорядженні всі дані, які надавали їй можливість перевірити числові значення складових митної вартості товару, який був задекларований позивачем.

У рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач зазначив, що метод за ціною договору не застосовується до товару позивача оскільки подані декларантом документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів заявленої митної вартості, та позивачем не в повному обсязі надані документи, а саме відсутня інформація щодо страхових витрат, відсутні технічні документи, що підтверджують якісний стан товару, зокрема несправність рентгенівської трубки.

Відповідно до ч.5 ст.58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

З даного приводу суд зазначає, що товар, який підлягав митному контролю, був придбаний на підставі контракту № Tehnik2018-T4 від 26.09.2018 року.

Крім того, у митній декларації зазначена вартість товару окремо і його вартість співпадає з інвойсом. Відповідач не надав доказів, які б підтверджували пов`язаність позивача з постачальником.

Як під час митного оформлення, так і під час судового розгляду, митницею вмотивовано рішення про коригування тим, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, не містять усіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості та мають розбіжності та неточності. Тобто, декларантом документально не підтверджена заявлена митна вартість.

З твердженням відповідача стосовно відсутності інформації щодо страхових витрат, суд не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до зовнішньоекономічного контракту № Tehnik2018-T4 від 26.09.2018 року поставка товару здійснюється на умовах CIF Інкотермс 2000. Термін CIF "вартість, страхування та фрахт" згідно ІНКОТЕРМС Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року), видання МТП № 560, які введені в дію з 01.01.2000 р.

Тобто, саме на продавця покладається також обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страховівнески.

Згідно з п.7 ч.10 ст.58 МКУ, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари додаються витрати на страхування цих товарів лише у тому випадку, коли ці витрати раніше не включалися до ціни.

Оплата вартості страхування товарів покладалася цілком на постачальника та була включена ним до контрактної вартості оцінюваних товарів.

Тому, вимога до позивача надати якийсь документ про страхування товару, є безпідставною.

Таким чином, суд не приймає до уваги посилання митного органу на відсутність документів, що підтверджують страхування вантажу, як на обґрунтованість своїх рішень та дій, оскільки за правилами пункту 8 частини другої статті 53 Митного кодексу України декларант повинен надати страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, лише якщо таке страхування здійснювалося.

З приводу вартості пакування, маркування, тари, суд зазначає наступне.

Відповідно до умов поставки CIF Інкотермс 2000, продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару, яке він організує (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Упаковка повинна містити належне маркування.

Отже, обов`язок забезпечити за власний рахунок пакування оцінюваних товарів цілком і повністю покладався на продавця за вищенаведеним Контрактом та витрати на пакування і маркування включалися до вартості товарів, а тому позивач не мав та не повинен був мати відповідних даних про вартість таких витрат.

Згідно з п. в п. 1 ч. 10 ст. 58 МКУ, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари додаються такі витрати як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням лише у тому випадку, коли ці витрати раніше не включалися до ціни. Отже, оскільки згідно умов поставки CIF Інкотермс 2000 за вищенаведеним контрактом витрати на пакування оцінюваних товарів цілком і повністю покладаються на продавця, а отже включалися до договірної вартості товарів, то факту заниження митної вартості не вбачається.

Крім того, документи, що підтверджують вартість пакування оцінюваних товарів, не включені в частинах 2 та 3 ст.53 МКУ до переліку документів, які підтверджують митну вартість.

Щодо посилання відповідача на те, що на платіжному дорученні про оплату оцінюваних товарів відсутні оригінальні печатки банку, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п.1.4. розд.1 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затв. постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 р. № 216, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.10.2008 р. за № 910/15601 (надалі - положення № 216), платник має право надсилати платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах до банку як у паперовій формі, так і у формі електронного розрахункового документа за допомогою систем дистанційного обслуговування "клієнт-банк", "клієнт-Інтернет-банк" тощо (якщо це визначено в договорі банківського рахунку абов окремомудоговорі з платником). Розрахунки за допомогою системдистанційного обслуговування "клієнт-банк", "клієнт-Інтернет-банк" тощо здійснюютьсявідповіднодо порядку, визначеного нормативно-правовими актами Національного банку з питань здійснення безготівкових розрахунків у національній валюті в Україні.

При цьому, пунктом 10.5 розділу 10 «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року № 22, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за № 377/8976, серед реквізитів електронного розрахункового документа не передбачені такі реквізити як «печатки банку». Усі оригінальні підписи та печатки на електронних розрахункових документах замінюються накладенням електронного цифрового підпису та електронної цифрової печатки відповідно до Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронні довірчі послуги".

Щодо посилання відповідача на ненадання позивачем таких документів як каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару та висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, то слід зазначити, що вказані документи згідно з ч.3 ст.53 МКУ надаються митниці декларантом за їх наявності у останнього.

Позивачем було надано пояснення відповідачу, що у ТОВ "Техніксервіс" вказаних документів не було.

Стосовно відмінностей у порядку розрахунків в контракті №Tehnik2018-T4 від 26.09.2018 та проформі-інвойсі Tehnik2001-R5-2, суд зазначає, що товар сплачено в повному обсязі згідно платіжного доручення № 44 від 29.09.2020 року.

Разом з тим, сплачена ціна відповідає ціні товару, визначеній у інвойсі та рахунку-проформі, тому вказані відмінності не впливають на правильність визначення митної вартості товару.

Так само не впливають на правильність визначення митної вартості товарів відмінності у строках поставки в контракті №Tehnik2018-T4 від 26.09.2018 року та проформі- інвойс Tehnik2001-R5-2. Згідно контракту, проформа-інвойс не може змінювати строки та інші умови поставки товарів, оскільки такі питання регулюються лише контрактом або рахунком-фактурою (згідно п.4.1 рахунок-фактура може містити відмінні від контракту умови поставки).

В свою чергу, Митницею не надано доказів на підтвердження того, яким чином зазначені розбіжності вплинули на митну вартість та правильність обраного методу її визначення.

Суд зауважує, що право митного органу на витребування від декларанта додаткових документів виникає лише у разі наявності обґрунтованого сумніву у повноті та/або достовірності відомостей про митну вартість товарів, однією з підстав виникнення якого є виявлення розбіжностей у поданих декларантом документах і такі розбіжності мають впливати саме на числове значення складових митної вартості товарів.

У розумінні ч.3 ст.53 МКУ сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Однак Митниця при витребуванні додаткових документів не вказала: які саме обставини викликали сумніви у достовірності поданих Позивачем документів та відомостей (наявність ознак підробки, розбіжностей), які саме обставини мають підтвердити додатково надані документи.

Статтею 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Частиною 10 ст. 58 МК України встановлено виключні витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Відповідно до п. 11 ст. 58 МК України - при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Судом встановлено, що позивачем було надано митниці безпосередньо договір, а також Специфікацію з постачальником, де чітко визначена ціна. Зазначена ціна повністю співпадає з ціною зазначеною у інвойсі. Також, відсутні розбіжності між цими документами щодо назви товару, його технічних особливостей, виробника товару, кількості та умов поставки.

Отже, товариством з обмеженою відповідальністю "Техніксервіс" було надано митному органу всі необхідні документи у відповідності до ст. 53 МК України.

Доводи відповідача щодо неправильного визначення позивачем ціни товару, оскільки іншим імпортером задекларовано подібний товар за більшою ціною, не знайшли правового обґрунтування, оскільки суперечить наявним у матеріалах справи доказам.

Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідачем не доведена неможливість визначення митної вартості товару за основним методом, а також не доведена заборона оформлення митної вартості товару за ціною нижчою, ніж ціна, по якій подібний товар завозився раніше іншими імпортерами.

Аналізуючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем подано достатній пакет документів, передбачений ст. 53 МК України, на підтвердження кількісних та вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за основним методом, відсутні підстави для коригування митним органом митної вартості товару.

Суд звертає увагу на те, що контроль за правильністю обчислення декларантом митної вартості товару, який належить до виключної компетенції відповідача, полягає не в тому, щоб скоригувати митну вартість товару в бік збільшення, а визначити реальну ціну товару, що ввозиться на територію України.

За обставинами справи, митним органом не взята до уваги вартість товару за ціною договору, яка може не відповідати рівню митної вартості на аналогічні та подібні товари. Митним органом не доведена неможливість визначення митної вартості товарів за основним методом.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відповідно до ст.ст. 189, 190 Господарського кодексу України ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб`єкта господарювання.

Сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. В такому разі декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Надані позивачем документи не містять розбіжностей або ознак підробки.

Митниця не надала суду доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

З наведеного слідує, що за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування митним органом коригування митної вартості є передчасним.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 26.03.2019 по адміністративній справі №814/921/17, від 04.09.2018 по справі №814/2659/16, по справі №814/3790/14, 814/1204/15, 814/1216/16, 814/1253/14 та багатьох інших, відповідно до якої, однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому полягають такі розбіжності, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх застосування не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його відзив, і не довів правомірності винесення оскаржуваних рішень.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір за подачу даної позовної заяви у розмірі 2270,00 грн. згідно платіжного доручення №13470 від 11.02.2021 року.

Таким чином, оскільки вимоги позивача про визнання протиправними та скасування спірних рішень судом задоволені, відповідно до ч.1 ст.139 КАС України наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю Техніксервіс (вул. 8 Березня, 12, кв. 110, м. Миколаїв, 54029, ідентифікаційний код 38694117) до Чорноморської митниці Держмитслужби (вул. Гоголя, 13, м. Херсон, Херсонська область, 73003, ідентифікаційний код 43335608) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 16.10.2020 року № UA 508290/2020/000006/2 і картки відмови в прийнятті митної декларації від 16.10.2020 року № UA 508290/2020/00034 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 16.10.2020 року № UA 508290/2020/000006/2.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.10.2020 року № UA 508290/2020/00034.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чорноморської митниці Держмитслужби (вул. Гоголя, 13, м. Херсон, Херсонська область, 73003, ідентифікаційний код 43335608) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Техніксервіс (вул. 8 Березня, 12, кв. 110, м. Миколаїв, 54029, ідентифікаційний код 38694117) судові витрати в розмірі 2270,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 26.05.2021 року.

Суддя Г.В. Лебедєва