Справа № 640/11065/20
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати накази від 31 березня 2020 року №84 в частині, що стосується позивача, від 21 квітня 2020 року щодо накладання на позивача догани, від 22 квітня 2020 року №108 в частині, що стосується позивача;

- зобов`язати відповідача розглянути питання про нарахування та виплату позивачу премій, не виплачених у повному обсязі за квітень та травень 2020 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено.

В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України до апеляційної скарги додала клопотання про виклик та допит свідків щодо винесених рішень, а також самого позивача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами та на підставі наявних у ній доказів.

08 квітня 2021 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що пунктом 10 наказу командира НОМЕР_2 від 31 березня 2020 року №84 «Про підсумки перевірки господарської діяльності у НОМЕР_2 » за порушення вимог статей 111-112 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, Положення про військове господарство, неналежного виконання службових обов`язків та з метою запобігання порушень в організації військового господарства НОМЕР_2 , начальнику центру технічного захисту інформації та кібербезпеки лейтенанту ОСОБА_2 оголошено «догану»; в наказі зазначено, що під час перевірки господарської діяльності перевірено виконання (п.п.14.1) Акту «Про підсумки проведення суцільної інвентаризації військового майна, основних засобів, нематеріальних активів, розрахунків та інших статей балансу станом на 01 листопада 2019 року» затвердженого наказом командира НОМЕР_2 від 09 грудня 2019 року №1133 та на підставі рапорту начальника служби забезпечення ТЗІ старшого лейтенанта Андрія Михайловського від 18 лютого 2020 року окремо здійснено перевірку майна служби забезпечення ТЗІ, в результаті якої було виявлено ряд недоліків.

У розділі ІІ «Стягнення» службової картки позивача міститься відмітка про оголошення ОСОБА_1 догани (усно) 21 квітня 2020 року за самовільне залишення військової частини та невиконання законних вимог командира військової частини.

Наказом командира НОМЕР_2 від 22 квітня 2020 року №108 «Про підсумки проведення службового розслідування» за порушення статей 12, 254, 255, 257 Статуту внутрішньої безпеки ЗСУ, статті 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ та розпорядження командира НОМЕР_2 від 13 червня 2019 року №42 позивачу оголошено «сувору догану»; за порушення військової дисципліни, систематичне безвідповідальне ставлення до своїх обов`язків, розглянути лейтенанта ОСОБА_3 на атестаційній комісії НОМЕР_2 на предмет доцільності перебування на займаній посаді. На наказі міститься відмітка про ознайомлення позивача 22 квітня 2020 року.

Вважаючи вказані накази відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV (далі - Дисциплінарний Статут).

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного Статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Згідно зі ст. 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно зі ст.ст. 84-85 Дисциплінарного статуту, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування.

Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.

Порядок проведення службового розслідування у Національній гвардії України затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13 березня 2018 року №188, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03 квітня 2018 року за №396/31848 (чинний станом на час проведення службового розслідування) (далі Порядок №188).

Згідно з п.п. 1, 2 р. ІІ Порядку № 188, службове розслідування може проводитися, зокрема у разі невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, вимог законодавства, наказів начальників (керівників) чи інших розпорядчих документів.

Службове розслідування може призначатися командиром (начальником) і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини військовослужбовця.

Пунктом 5 р. ІІ Порядку № 188 встановлено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність правопорушення або події, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування, його (її) обставини (час, місце) та наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або спричинили їх виникнення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями (бездіяльністю) військовослужбовця; конкретні неправомірні дії або бездіяльність військовослужбовця, який вчинив правопорушення; порушення нормативно-правових актів, інших актів законодавства або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що притягненню військовослужбовця до відповідальності повинне передувати проведення службового розслідування, у ході якого встановлюються наведенні вище обставини.

З матеріалів справи вбачається, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31 березня 2020 року №84 «Про підсумки перевірки господарської діяльності у НОМЕР_2 » відповідно до положення про військове господарство, плану основних заходів Головного управління Національної гвардії України за І півріччя 2020 року, розпорядження командувача Національної гвардії України від 19 лютого 2020 року №27/26-1062 та з метою забезпечення своєчасного проведення планової перевірки господарської діяльності у військовій частині була проведена перевірка господарської діяльності; під час перевірки господарської діяльності перевірено виконання (п.п.14.1) Акту «Про підсумки проведення суцільної інвентаризації військового майна, основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів, розрахунків та інших статей балансу на 01 листопада 2019 року», затвердженого наказом командира НОМЕР_2 від 19 грудня 2019 року №1133 та на підставі рапорту начальника служби забезпечення ТЗІ старшого лейтенанта Андрія Михайловського від 18 лютого 2020 року, окремо здійснено перевірку майна служби забезпечення ТЗІ, в результаті якої встановлено ряд недоліків. Пунктом 10 зазначеного наказу за порушення вимог статей 111-112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Положення про військове господарство, неналежного виконання службових обов`язків та з метою запобігання порушень в організації військового господарства НОМЕР_2 , позивачу оголошено догану.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах. визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ).

Відповідно до статей 111, 112 Статуту внутрішньої служби ЗСУ командир роти (корабля 4 рангу) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти (корабля), за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти (корабля), за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки в роті (на кораблі), за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти (корабля), за успішне виконання ротою (кораблем) бойових завдань, за ведення ротного (корабельного) господарства.

Командир роти (корабля 4 рангу) підпорядковується командирові батальйону (дивізіону кораблів) і є прямим начальником усього особового складу роти (корабля).

Командир роти (корабля 4 рангу) зобов`язаний:

підтримувати особовий склад роти (корабля), озброєння, бойову та іншу техніку в постійній бойовій готовності;

організовувати в роті (на кораблі) бойову підготовку, складати розклад занять на тиждень, проводити заняття з військовослужбовцями офіцерського, сержантського (старшинського) складу, а також з підрозділами роти (корабля);

знати тактику дій роти в різних видах бою, управляти вогнем і підрозділами роти під час навчань і в бою;

досконало знати і вміло володіти всіма видами зброї і техніки роти, правильно їх зберігати, використовувати та особисто перевіряти їх наявність, утримання та бойову готовність, проводити планові та позапланові (раптові) перевірки наявності та стану озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пально-мастильних матеріалів та майна роти;

перевіряти знання і практичні навички військовослужбовців роти (корабля);

постійно вдосконалювати свої знання за спеціальністю і методичні навички, подавати підлеглим приклад зразкового виконання військового обов`язку;

організовувати проведення ранкової фізичної зарядки;

з пошаною ставитися до підлеглих, дбати про виховання військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу та згуртування військового колективу;

знати військове звання, прізвище, строк служби, посаду чи спеціальність, родинний стан, ділові та морально-психологічні якості кожного військовослужбовця роти (корабля), постійно проводити з ними індивідуально-виховну роботу;

виховувати особовий склад роти (корабля) в дусі поваги до військової служби, набутого фаху, бережливого ставлення до озброєння, бойової техніки та майна роти (корабля);

піклуватися про підлеглих, знати їх потреби, порушувати перед старшими начальниками питання про задоволення їх прохань;

суворо стежити за виконанням особовим складом заходів безпеки під час проведення занять і робіт, за поводженням зі зброєю, боєприпасами і технікою, їх обслуговуванням та бойовим застосуванням, за своєчасним здаванням на склад невитрачених боєприпасів та вибухових речовин;

доповідати командирові батальйону про потреби підлеглих, а також про застосовані заохочення і накладені стягнення на особовий склад роти (корабля);

організовувати розміщення особового складу в місцях постійної дислокації та в польових умовах, підтримувати внутрішній порядок і дисципліну в роті (на кораблі);

підтримувати в належному стані та вдосконалювати навчальну матеріально-технічну базу роти;

стежити за утриманням і правильною експлуатацією всіх приміщень, відведених для роти, за чистотою ділянки території, закріпленої за ротою (на кораблі - оглядати жилі та службові приміщення, постійно стежити за станом корпусу корабля), а також за проведенням заходів пожежної безпеки у роті (на кораблі);

готувати особовий склад добового наряду від роти (корабля) та контролювати несення ним служби;

проводити огляд та інструктувати військовослужбовців роти перед їх відпусткою, відрядженням і контролювати їх повернення;

періодично бути присутнім на ранковому підйомі та вечірній повірці в роті (на кораблі);

вести встановлений облік занять з бойової підготовки та облік особового складу роти (корабля), знати чисельність (наявність і відсутність) особового складу за списком, а також наявність і стан озброєння, боєприпасів, техніки, пального та інших матеріальних засобів;

щотижня підбивати підсумки бойової підготовки, військової дисципліни та внутрішнього порядку;

здійснювати добір кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом на посадах рядового, сержантського (старшинського) складу та вступу до вищих військових навчальних закладів;

рекомендувати військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу до присвоєння чергових військових звань та на заміщення вакантних посад;

своєчасно забезпечувати належне постачання особового складу роти (корабля), дбати про побут своїх підлеглих, їх здоров`я, стежити за додержанням правил особистої гігієни кожним військовослужбовцем;

одержувати в установлені строки у фінансовій службі частини грошове забезпечення готівкою і своєчасно виплачувати його військовослужбовцям строкової військової служби свого підрозділу;

стежити за зовнішнім виглядом підлеглих, виконанням ними правил носіння військової форми одягу, правильним припасуванням спорядження, обмундирування, взуття;

організовувати своєчасне одержання, правильну експлуатацію, збереження, технічне обслуговування і ремонт озброєння, техніки, казарменого інвентарю, речового, технічного та іншого майна роти (корабля), перевіряти не менше ніж один раз на місяць їх наявність, стан та облік (командирові корабля - не менше ніж один раз на місяць робити огляд корабля, його озброєння, боєприпасів, технічних засобів і здійснювати щоденний обхід корабля). Результати огляду озброєння, боєприпасів та техніки записувати до книги огляду (перевірки) озброєння, техніки та боєприпасів (додаток 11 до цього Статуту);

перевіряти підготовку та стан озброєння і техніки роти (корабля) перед кожним виходом на навчання чи заняття, а також їх наявність після повернення із занять та навчань, вживати заходів до запобігання катастрофам, аваріям і поломкам, втратам зброї та боєприпасів (командирові корабля, крім того, забезпечувати живучість корабля та безпеку його плавання);

один раз на місяць звіряти дані ротного (корабельного) обліку особового складу, а також матеріальних засобів з обліковими даними військової частини;

керувати господарством роти.

Крім того, командир окремої роти зобов`язаний: проводити контрольні заняття з підрозділами після закінчення їх бойового злагодження; організовувати охорону роти, контроль за несенням служби, не менше ніж один раз на тиждень особисто перевіряти стан її несення; затверджувати розкладку продуктів на тиждень, організовувати щоденний контроль за якістю приготування та повнотою видачі їжі для особового складу, особисто перевіряти не менше ніж один раз на тиждень якість приготування їжі; забезпечувати збереження коштів під час доставлення їх до роти; для доставлення коштів надавати транспорт і озброєну охорону; забезпечувати правильне утримання та експлуатацію житлового фонду та інших споруд на території роти, а також їх пожежну безпеку; вживати заходів для охорони навколишнього природного середовища та раціонального використання природних ресурсів у місці розташування роти під час проведення заходів з бойової підготовки, повсякденної діяльності.

Проте, з тексту спірного наказу відповідача не вбачається про встановлення під час проведення, зокрема, інспектування, інвентаризації, аудиту чи за рішенням суду причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, ступеню вини та інших обставин, які мають значення для прийняття рішення про накладення на позивача дисциплінарного стягнення.

Так, у спірному наказі не зазначено, які саме вимоги статей 111-112 Статуту внутрішньої служби ЗСУ порушено позивачем та не зазначено, у чому саме проявилося неналежне виконання службових обов`язків ОСОБА_1 , у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу від 31 березня 2020 року №84.

Щодо накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани (усно) 21 квітня 2020 року за самовільне залишення військової частини та невиконання законних вимог командира військової частини, колегією суддів встановлено наступне.

Згідно статті 97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.

Відповідно до статті 98 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Положеннями статті 106 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що усі заохочення та дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця.

Відповідно до додатку 3 до Дисциплінарного статуту, на зворотному боці службової картки у розділі ІІ «Стягнення» міститься графа «Підпис про ознайомлення».

У службову картку позивача внесено запис про накладення дисциплінарного стягнення (усно) у вигляді догани за самовільне залишення військової частини та невиконання законних вимог командира військової частини, датований 21 квітня 2020 року.

Проте, будь-які докази на підтвердження ознайомлення позивача з накладеним на нього дисциплінарним стягненням в матеріалах справи відсутні, зокрема, не заповнена графа «Підпис про ознайомлення». Крім того, із внесеного у картку запису неможливо встановити фактичні обставини, на підставі яких на позивача накладено дисциплінарне стягнення.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про порушення процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, у зв`язку чим оскаржуване дисциплінарне стягнення у вигляді догани (усно) 21 квітня 2020 року за самовільне залишення військової частини та невиконання законних вимог командира військової частини є неправомірним та оскаржуваний наказ підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу від 22 квітня 2020 року №108 «Про підсумки проведення службового розслідування», яким позивачу оголошено «сувору догану», колегія суддів зазначає наступне.

У висновку службового розслідування по факту порушення вимог статей 254 та 255 Статуту внутрішньої служби ЗСУ начальником центру технічного захисту інформації та кібербезпеки НОМЕР_2 лейтенантом ОСОБА_4 25 березня 2020 року, затвердженого командиром НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_5 встановлено, що 25 березня 2020 року позивач рапортом доповів командирові НОМЕР_2 підполковнику ОСОБА_6 , що він знаходиться на амбулаторному лікуванні в комунальному некомерційному підприємстві «Ірпінський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» з 25 березня 2020 року.

25 березня 2020 року позивач, прибувши до ГУ Нацгвардії України та написавши рапорт на лікарняний, наказав своєму підлеглому В. Канюці привезти його рапорт до служби документального забезпечення і контролю штабу НОМЕР_2 та здати на підпис командирові НОМЕР_2 .

24-25 березня 2020 року позивач до медичного пункту НОМЕР_2 не звертався, про своє погане самопочуття не заявляв (згідно пояснень м/с Л. Чередніченко).

Причинами та умовами, що сприяли порушенню військової дисципліни, вчиненого позивачем, є низькі морально-ділові якості, недисциплінованість, неналежне виконання вимог статутів ЗСУ та розпоряджень командира НОМЕР_2 .

Відповідно до статті 12 Статуту внутрішньої служби ЗСУ про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Згідно статті 254 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.

На виконання статті 254 Статуту внутрішньої служби ЗСУ позивачем подано рапорт від 25 березня 2020 року, на підставі якого відповідачем видано наказ від 25 березня 2020 року №66, яким увільнено від виконання службових обов`язків у зв`язку із захворюванням позивача з 25 березня 2020 року.

При цьому позивачем в поясненнях зазначено, що він захворів, не перебуваючи на робочому місці, у зв`язку з чим звернувся за медичною допомогою до медичного закладу за місцем його тимчасового перебування.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправне накладення відповідачем на позивача дисциплінарного стягнення наказом від 22 квітня 2020 року №108 в частині, що стосується позивача, з урахуванням чого позовні вимоги у цій частині є такими, що підлягають також задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача розглянути питання про нарахування та виплату позивачу премій, не виплачених у повному обсязі за квітень та травень 2020 року, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України (далі - військовослужбовці), які обіймають посади в Головному управлінні Національної гвардії України, територіальних управліннях, з`єднаннях, військових частинах (підрозділах), вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, закладах охорони здоров`я та установах Національної гвардії України (далі - військові частини) визначено Інструкцією порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15 березня 2018 року №200, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 05 квітня 2018 року за №405/31857 (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 1 розділу XVII Інструкції, командири (начальники) військових частин Національної гвардії України мають право преміювати осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за їх особистий внесок у загальні результати служби.

Преміювання здійснюється відповідно до положення про преміювання, розробленого, враховуючи специфіку та особливості виконання покладених завдань на військову частину.

Згідно з п. 3.2. Положення про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, затвердженого Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.09.2018 №250, командир військової частини має право позбавляти військовослужбовців премії повністю або частково при притягненні їх до дисциплінарної відповідальності відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

З наведеного вбачається про обов`язок командира військової частини позбавити військовослужбовців премії, зокрема, у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарних стягнень.

Беручи до уваги визнання протиправними та скасування наказів відповідача, якими на позивача накладено дисциплінарні стягнення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо зобов`язання відповідача розглянути питання про нарахування та виплату позивачу премій, не виплачених у повному обсязі за квітень та травень 2020 року.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Глущенко Я.Б.

Суддя Черпіцька Л.Т.