Справа № 580/344/21
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2021-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2021 року справа № 580/344/21

12 годин 20 хвилин м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді Трофімової Л.В., за участі секретаря Безпалого А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу № 580/344/21

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) [позивач не прибув]

до Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» (вул. Василя Симоненка, 16, м. Біла Церква, Київська область, 09100, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник відповідача Сайченко О.В. за довіреністю, бере участь у режимі відеоконференції]

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів, прийняв рішення.

28.01.2021 ОСОБА_1 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» після уточнення (а.с.22-26), просить:

визнати протиправними дії відповідача пов`язані з невиплатою позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за 17 повних календарних років служби;

визнати протиправним абзац 3 пункту 1 наказу державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» від 15.12.2020 № 179/ОС-20 у частині обчислення календарної вислуги років для виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 07 повних календарних років служби у зв`язку зі звільненням за власним бажанням;

зобов`язати державну установу «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» внести зміни до абзацу 3 пункту 1 наказу державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» від 15.12.2020 № 179/ОС-20 шляхом обчислення календарної вислуги років з урахуванням періоду військової служби з 30.11.1998 до 12.04.2000 та служби в органах внутрішніх справ з 31.07.2000 до 13.08.2009, здійснивши перерахунок суми одноразової грошової допомоги у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 17 повних календарних років служби у зв`язку зі звільненням за власним бажанням та здійснити виплату перерахованих сум з урахуванням раніше виплаченої суми з відрахуванням встановлених податків, зборів та обов`язкових платежів;

стягнути з відповідача на користь позивача 38120,40 грн. (тридцять вісім тисяч сто двадцять гривень сорок копійок) недоотриманої одноразової грошової допомоги у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за 17 повних календарних років служби.

Ухвалою від 01.03.2021 відкрито загальне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 19.03.2021. Ухвалою від 19.03.2021 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 09.04.2021, 21.04.2021.

08.04.2021 до Черкаського окружного адміністративного суду засобами електронного зв`язку надійшла заява позивача ОСОБА_1 про відвід судді (а.с.107), у обґрунтування підстав для відводу позивачем зазначено, що під час підготовчого засідання 19.03.2021 суддя озвучила мотиви заперечень відповідача, який був присутній у судовому засіданні та представнику відповідача необхідно надати додаткові пояснення. Відповідно до статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя належить відводу за наявності інших обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Заяву подано пізніше двох днів з дня коли заявник дізнався про таку підставу та менше ніж за два дні до наступного судового засідання. Представник відповідача зазначила про наклеп з боку позивача щодо судового провадження (а.с.117). Ухвалою від 08.04.2021 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді у адміністративній справі № 580/344/21 за його позовом до державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії (а.с.109-110).

У зв`язку з поширенням коронавірусної інфекції та хворобою судді Черкаського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 з 19.04.2021 по 14.05.2021 включно засідання 21.04.2021 не відбулося, підготовче засідання призначено на 17.05.2021 перший робочий день, коли працівник приступив до роботи. Ухвалою від 17.05.2021 продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі 580/344/21 на 30 днів з 01.05.2021, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 21.05.2021.

Позовні вимоги мотивовано тим, що протиправними діями відповідача у спірному наказі від 15.12.2020 №179/ОС-20 неправильно визначено одноразову грошову допомогу під час звільнення за власним бажанням через помилку обчислення календарної вислуги 7 років замість 17 років 11 місяців 16 днів. Наказом УМВС в Черкаській області від 13.08.2009 №156 о/с позивач був звільнений зі служби на підставі абз. «є» п.64 Положення №114 за порушення дисципліни календарна вислуга складала 10 років 04 місяці 24 дні, одноразова допомога 25% не виплачувалась. Позивач вважає, що станом на момент звільнення 13.08.2009, не набувши права (а.с.24) на отримання одноразової грошової допомоги має право при повторному звільненні на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 25% грошового забезпечення. Розраховуючи суму до стягнення 38120,4 грн (а.с.26) позивач враховує постанову КМУ №100 і постанову КАС у ВС у справі №160/2867/19. Позивач у судовому засіданні (а.с.90) підтримував позицію в адміністративному позові та просив задовольнити вимоги.

Відповідач позов не визнав, 19.03.2021 подав відзив на позов (а.с.43-46), де зазначив про відсутність підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за 17 повних календарних років служби, позаяк наказом від 13.08.2009 № 156 о/с управління МВС України у Черкаській області позивач був звільнений зі служби в ОВС на підставі абз. «є» пункуту 64 Положення про проходження служби в органах внутрішніх справ України, затвердженого постановою КМ УРСР від 29.07.1991 № 114 (за порушення дисципліни). Календарна вислуга на день звільнення складала 10 років 4 місяці 24 дні та набув право на отримання допомоги, а тому згідно пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 № 393, одноразова допомога виплачується за період його календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби. За наказом від 27.05.2013 №43 Білоцерківської виправної колонії управління Державної пенітенцірної служби України в м.Києві та Київській області (№35) позивач був прийнятий на службу і за наказом від 15.12.2020 №179/ОС-20 був звільнений зі служби за власним бажанням з виплатою допомоги у розмірі 25% за 07 календарних років служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України у зв`язку із звільненням у сумі 22786,75 грн. Відповідач своєчасно та у повному обсязі здійснив розрахунок з позивачем. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити з огляду на таке.

Предметом спору є різне тлумачення учасниками законодавства щодо того чи набув / не набув право на отримання допомоги при попередньому звільненні та обчислення календарної вислуги років під час повторного звільнення зі служби з виплатою одноразової грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення.

Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України. Конституцією України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.2 ст.19). Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Надаючи оцінку твердженню позивача про визнання протиправними дії відповідача, що пов`язані з невиплатою позивачеві одноразової грошової допомоги у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за 17 повних календарних років служби та стягнення з відповідача на користь позивача 38120,40 грн. (тридцять вісім тисяч сто двадцять гривень сорок копійок) недоотриманої одноразової грошової допомоги у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за 17 повних календарних років служби, суд зазначає про таке.

Несплата чого-небудь є невиплатою, проте суд встановив і сторони не заперечували, що позивачеві було виплачено відповідачем одноразову грошову допомогу під час звільнення зі служби у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 7 повних календарних років служби відповідно до наказу від 15.12.2020 №179/ОС-20.

Юридичний ризик імовірність виникнення збитків або додаткових втрат, або недоотримання запланованих доходів унаслідок неочікуваного застосування норм законодавства через можливість їх неоднозначного тлумачення або унаслідок визнання недійсними умов договору у зв`язку з їх невідповідністю вимогам законодавства (постанова НБУ «Про затвердження Положення про організацію системи управління ризиками в банках України та банківських групах» від 11.06.2018 №64), тобто не є тотожними несплата і недоотримання (префікс недо- означає неповноту дії).

Виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником і підприємством, установою, організацією, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, допомога тощо).

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-XII; в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Згідно з частиною другою статті 9 Закону № 2262-ХІІ особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Відповідно до частини другої статті 9 Закону №2262-XII особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно з частиною 4 статті 9 Закону №2262-XII виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їхнє утримання.

Відповідно до частини 5 статті 9 Закону №2262-XII поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали. ВС у справі № 520/1365/2020 (ЄДРСР 93119428) зазначив: системний аналіз наведених положень Закону № 2262-ХІІ дає підстави для висновку, що частина друга статті 9 Закону №2262 встановлює дві підстави для виплати одноразової грошової допомоги зазначеним у ній особам, зокрема, це особи, які мають право на пенсію та звільнені зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини за наявності вислуги років 10 років і більше.

Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні поліцейським визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей». Абзацом четвертим пункту 10 Порядку № 393 передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Положення пункту 10 Порядку № 393 не пов`язують виплату одноразової грошової допомоги з набуттям особою права на пенсію.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №821/3762/15-а (ЄДРСР 82684787).

ВС у справі № 640/3835/19 (ЄДРСР 92811346) дійшов висновку: військовослужбовцям при звільненні з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем чи у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, не виплачується (п.18.1); у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги (п.18.2). Положеннями статті 15 Закону №2011 та пункту 10 Постанови №393 встановлено виняток, за умови якого повторно звільненій з військової служби особі виплачується одноразова грошова допомога з урахуванням періоду попередньої служби, як то ненабуття права на отримання такої грошової допомоги при попередньому звільненні зі служби (п.28).

Судом встановлено, що згідно з наказом Управління МВС в Черкаській області (а.с.32, а.с.82) від 13.08.2009 №156о/с позивача на підставі рапорта і рішення керівництва звільнено в запас ЗСУ за порушення дисципліни за статтею 64 пункт «Є» із визначенням вислуги років: календарна 10 років 04 місяці 24 дні, пільгова 13 років 05 місяців 28 днів. Наказом не передбачено виплату позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення.

ВС у справі № 552/4468/17 (ЄДРСР 77416483) зазначив: військовослужбовцям під час звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем чи у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, одноразова грошова допомога передбачена цим пунктом, не виплачується. У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги. З аналізу статті 15 Закону №2011 та пункту 10 Постанови №393 слідує, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби. Обов`язковою умовою для такої виплати є наявність у військовослужбовця вислуги 10 років і більше з дня його останнього зарахування на службу, оскільки саме від наявності вислуги у зазначеній кількості років та підстав звільнення військовослужбовця залежить розмір одноразової грошової допомоги, яка підлягає до виплати при повторному звільненні зі служби. Положеннями статті 15 Закону №2011 та пункту 10 Постанови №393 встановлено виняток, за умови якого повторно звільненій з військової служби особі виплачується одноразова грошова допомога з урахуванням періоду попередньої служби, як то ненабуття права на отримання такої грошової допомоги при попередньому звільненні зі служби. Факт ненабуття позивачем права на отримання грошової допомоги при попередньому звільнення не може надавати останньому право на виплату одноразової грошової допомоги при повторному звільненні зі служби з врахуванням наявної за попередні роки вислуги років, оскільки попереднє звільнення позивача пов`язане з систематичним невиконанням умов контракту. Вказана обставина взагалі виключала можливість отримання позивачем одноразової допомоги під час попереднього звільнення.

Суд встановив, що на час звільнення позивача 13.08.2009 (а.с.103) з УМВС в Черкаській області обставина порушення дисципліни взагалі виключала можливість отримання позивачем одноразової допомоги під час попереднього звільнення 13.08.2009, що не може бути легітимізована/врахована сумарним обчисленням календарної вислуги під час наступного (повторного) звільнення 15.12.2020 зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України щодо отримання грошової допомоги у розмірі 25%.

Суд дійшов висновку, що позивач за наявного строку календарної служби понад 10 років не тільки не набув права на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 25% під час звільнення з УМВС в Черкаській області у 2009, але і не міг набути таке право на допомогу, зважаючи на підстави звільнення зі служби за порушення дисципліни за критеріями Постанови №393.

Надаючи оцінку твердженню позивача щодо визнання протиправним абзацу 3 пункту 1 наказу державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» від 15.12.2020 № 179/ОС-20 у частині обчислення календарної вислуги років для виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 07 повних календарних років служби у зв`язку зі звільненням за власним бажанням, суд зазначає про таке.

Згідно частини 1 статті 9 Закону №2262-XII обов`язковою умовою для набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, є наявність вислуги 10 років і більше.

Судом встановлено, що оспорюваним наказом від 15.12.2020 №179/ОС-20 (а.с.30, а.с.72) позивач звільнений зі служби за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). У наказі зазначено, що вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 17 років 11 місяців 16 днів, у пільговому обчисленні 20 років 05 місяців 22 дні. Наказом (а.с.73) від 18.03.2021 №39/С-21 виправлено описку: замість наказу від 09.02.2018 №925 зазначено наказ Міністерства юстиції України від 09.02.2018 №925/5.

Судом встановлено, що у рапорті від 14.12.2020 (а.с.74) позивач не заперечував щодо розрахунку при звільненні разом із отриманням місячного грошового забезпечення, а заявою С-50 (а.с.78) просив надати засвідчену копію атестаційного листа і наказу про звільнення та довідку про наявність дисциплінарних стягнень. У картці контролю виконання (а.с.79) відповідь надана 24.12.2020 №13-55-20/С-50 (а.с.81).

Судом встановлено, що згідно з наказом Міністерства юстиції України від 09.02.2018 №925/5 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України» державною установою «Білоцерківська виправна колонія (№35)» прийнято рішення про виплату допомоги у розмірі 25 % за 07 календарних років служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби у зв`язку із звільненням.

Позивач підтвердив (а.с.34), що відповідач перерахував 21.01.2021 на картковий рахунок грошові кошти у сумі 22439, 55 грн як одноразову грошову допомогу під час звільнення зі служби у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 7 повних календарних років служби відповідно до наказу від 15.12.2020 №179/ОС-20.

Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 у період: з 30.11.1998 до 12.04.2000 проходив службу в збройних силах України з 27.12.2000 до 13.08.2009 проходив службу в органах внутрішніх справ, у період з 27.05.2013 до 15.12.2020 проходив службу в органах Державної пенітенціарної служби України (а.с.29).

Згідно глави III Порядку грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 №925/5 виплата одноразової грошової допомоги під час звільнення зі служби виплачується:

- особам рядового і начальницького складу, які звільняються зі служби за станом здоров`я (через хворобу), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності календарної вислуги 10 років і більше;

- особам рядового і начальницького складу, які звільняються зі служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- особам рядового і начальницького складу при звільненні зі служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, одноразова грошова допомога не виплачується;

- особам рядового і начальницького складу у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які під час попереднього звільнення не набули права на отримання такої допомоги.

Учасники по різному повідомляють, що відповідачем виплачено 22439, 55 грн (а.с.34), 22786,75 грн (а.с.44, а.с.83, 85) одноразову грошову допомогу під час звільнення зі служби у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 7 повних календарних років служби відповідно до наказу від 15.12.2020 №179/ОС-20.

Судом встановлено, що згідно довідки-розрахунку (а.с.83) нараховано допомогу у сумі 22786,75 грн і одночасно утримано компенсацію за 3 дні відпустки.

Відповідно до статті 102 Закону України «Про Національну поліцію», пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюється в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» встановлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Частинами першою та другою статті 47 передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно із статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Виплата особам, які звільняються зі служби за власним бажанням, одноразової грошової допомоги при звільненні передбачена статтею 102 Закону №580-VIII, статтею 9 Закону №2262-XII, пунктом 10 Постанови №393.

Приписам частини першої статті 9 Закону № 2262 кореспондують положення пункту 10 Порядку № 393 згідно з абзацами першим-четвертим якого військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно пункту 15.9 Інструкції про виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, затвердженої наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 10.06.2008 № 447, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.07.2008 за № 612/15303 (далі - Інструкція №447), до вислуги років особам рядового і начальницького складу для виплати грошової допомоги в разі звільнення зараховуються періоди, визначені у пунктах 1 та 2 Порядку №393.

Відповідно до абзацу восьмого пункту 10 Постанови №393 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Інструкцією № 447 диференційовано порядок обчислення вислуги років для виплати надбавки за вислугу років та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні. Так, періоди, які зараховувались до вислуги років особам рядового і начальницького складу для виплати їм надбавки за вислугу років визначались п.4.1.2 цієї Інструкції, а періоди, що зараховувались до вислуги років - п. 15.9 Інструкції, тому вислуга років для виплати відсоткової надбавки та одноразової грошової допомоги при звільненні у особи рядового і начальницького складу може не співпадати.

Згідно абзацу 4 пункту 10 Постанови № 393 передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Положеннями абз. 8 пункту 10 Постанови № 393 визначено, що строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Пунктом 1 Постанови № 393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1, 2 такого Закону, до вислуги років зараховуються: пунктом 2 Постанови №393 встановлено, що до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

Наказ розпорядчий документ, що видається керівником установи, організації, підприємства на правах єдиноначальності та в межах його компетенції і стосується організаційних або кадрових питань.

Судом встановлено, що відповідачем у наказі від 15.12.2020 № 179/ОС-20 позивачу на день звільнення зазначено вислугу років у календарному обчисленні 17 років 11 місяці 16 днів і позивачем не ставиться під сумнів.

Станом на 15.12.2020 позивач мав право на отримання одноразової грошової допомоги за час роботи з 27.05.2013 до 15.12.2020, тому відповідачем правомірно наказом від 15.12.2020 № 179/ОС-20 передбачено виплату позивачу грошової допомоги в розмірі 25% відсотків місячного грошового забезпечення за 07 повних календарних років служби, що є обґрунтованим і відповідним вимогам чинного законодавства, тому підстав для зобов`язання по іншому формулювати зміст наказу суд не вбачає за доцільне і необхідне, позаяк права позивача не порушено.

ВС у постанові від 25.10.2018 у справі № 552/4468/17 (ЄДРСР 77416483) зазначив, обов`язковою умовою для виплати одноразової допомоги при повторному звільненні є наявність у військовослужбовця вислуги 10 років і більше з дня його останнього зарахування на службу, оскільки саме від наявності вислуги у зазначеній кількості років та підстави звільнення військовослужбовця залежить розмір одноразової грошової допомоги, яка підлягає до виплати при повторному звільненні зі служби. Відповідач, взявши за основу період для нарахування одноразової грошової допомоги під час звільнення з дня останнього зарахування позивача на службу до моменту звільнення, діяв у межах повноважень, у порядку та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Оцінюючи дії відповідача щодо змісту абзацу 3 пункту 1 наказу державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» від 15.12.2020 № 179/ОС-20 у частині обчислення календарної вислуги років для виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 07 повних календарних років служби у зв`язку зі звільненням за власним бажанням та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за 17 повних календарних років служби та обчислення календарної вислуги років для виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за критеріями частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не встановив протиправності та дійшов висновку, що відповідач під час обчислення календарної вислуги років для виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 07 повних календарних років служби діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законами, з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому у задоволенні позовних вимог щодо протиправності дій відповідача з невиплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за 17 повних календарних років та про зобов`язання державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» внести зміни до абзацу 3 пункту 1 наказу державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» від 15.12.2020 № 179/ОС-20 шляхом обчислення календарної вислуги років з урахуванням періоду військової служби з 30.11.1998 до 12.04.2000 та служби в органах внутрішніх справ з 31.07.2000 до 13.08.2009, здійснивши перерахунок суми одноразової грошової допомоги у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 17 повних календарних років служби у зв`язку зі звільненням за власним бажанням та здійснити виплату перерахованих сум з урахуванням раніше виплаченої суми з відрахуванням встановлених податків, зборів та обов`язкових платежів і стягнути з відповідача на користь позивача 38120,40 грн. недоотриманої допомоги належить відмовити.

Враховуючи, що позивачеві відмовлено у задоволенні позову, а відповідачем не надано доказів понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 73-78, 90, 118, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень та з урахуванням пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ];

відповідач: Державна установа «Білоцерківська виправна колонія (№35)» [вул. Василя Симоненка, 16, м. Біла Церква, Київська область, 09100, ідентифікаційний код юридичної особи в ].

Повне судове рішення складено 26.05.2021.

Суддя Л.В. Трофімова