Справа № 520/11029/2020
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 р.Справа № 520/11029/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Макаренко Я.М. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2020, головуючий суддя І інстанції: Тітов О.М., м. Харків, повний текст складено 01.12.20 року по справі № 520/11029/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі відповідач), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати п.10 наказу ГУНП в Харківській області від 21.07.2020 № 499 в частині застосування відносно ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - суворої догани.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 року по справі №520/11029/2020 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає, що з висновку службового розслідування щодо позивача встановлено, що в ході проведення службового розслідування та при виданні оскаржуваного наказу, відповідачем не проведено об`єктивного, повного та всебічного дослідження обставин; не встановлено та не обґрунтовано, в чому полягає провина позивача, тяжкість вчиненого проступку; не доведено вину в скоєнні проступків, що, в свою чергу, спричинило застосування дисциплінарного стягнення. Крім того, позивач, зазначає, що у висновку службового розслідування від 20.07.2020 р., та в оскаржуваному наказі №499 від 21.07.2020 р. відповідачем не зазначено, в чому саме полягають порушення вимог Закону України Про Національну поліцію України та Дисциплінарного статуту. Крім того, вказує, що висновок службового розслідування від 20.07.2020 р. відносно позивача не містить будь-яких належних та допустимих доказів того, що позивачем вчинено дисциплінарний проступок, що унеможливлювало видання відповідачем оскаржуваного наказу про застосування до Позивача дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

Окрім того, на думку позивача, дотримання правила юридичної визначеності як невід`ємної складової, запровадженого ст. 8 Конституції України принципу верховенства права, а також з метою додержання критеріїв законності рішень згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 2 КАС України відповідач повинен у тексті спірного рішення з достатністю поза розумним сумнівом обґрунтувати обраний вид дисциплінарного стягнення, і ступінь тяжкості скоєного дисциплінарного проступку, і заподіяну внаслідок проступку шкоду, і попередню поведінку особи, і ставлення особи до виконання службових обов`язків, і рівень кваліфікації особи. Будь-які фактори, у тому числі суспільний резонанс навколо відповідних подій, не звільняють суб`єкта владних повноважень від обов`язку під час прийняття рішення діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією законами України, обґрунтовано та добросовісно. Позивач посилається на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду у справі №826/1916/17 від 06.02.2020 року.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.11.2015 позивач був прийнятий на службу до ГУНП в Харківській області, а з 11.06.2019 наказом ГУНП в Харківській області № 168 о/с призначений на посаду заступника начальника відділу поліції - начальника відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області.

За відомостями органу досудового розслідування у кримінальному провадженні від 08.04.2019р. №0000075 поліцейські ВП ГУНП в Київському районі (майор поліції ОСОБА_2 , капітан поліції ОСОБА_3 , старші лейтенанти поліції ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , лейтенантами поліції ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ), які у позаробочий час згідно з режимом функціонування Київського ВП ГУ НП в Харківській області (окрім епізоду 27.03.2020р. о 17:50 год. та епізоду 13.05.2020р. о 16:10 год.) у період 13.09.2019р.-07.07.2020р. скоїли низку діянь, котрі містили ознаки вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.268 Кримінального кодексу України за непритягнення громадян до кримінальної відповідальності на підставі ст. 309 Кримінального кодексу України.

08.07.2020р. ГУНП в Харківській області видано наказ №1344 про призначення службового розслідування.

За результатами проведеного службового розслідування складено висновок Дисциплінарної комісії від 20.07.2020р.

Відповідно до вказаного висновку, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у неналежному виконанні вимог пунктів 15, 18, 25 своїх функціональних обов`язків щодо несення персональної відповідальності з приводу дотримання законності і дисципліни серед підлеглих, у відповідності відомчого контролю за станом службової дисципліни у підпорядкованому підрозділі та проведення на належному рівні організації профілактичної роботи зі своєчасного запобігання порушенням вимог антикорупційного законодавства, порушенні вимог пунктів 6,7 пункту 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та вимог п. 1, 2, ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" заступник начальника Київського ВП ГУНП Харківської області - начальник ВКП підполковник поліції ОСОБА_1 заслуговує на дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 21.07.2020р. №499 (п. 10 наказу), на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

Позивач не погодився з винесеним рішенням відповідача та звернувся до суду з даним позовом.

Залишивши позовну заяву без задоволення, суд першої інстанції погодився з висновком службового розслідування, та зазначив, що посилання Дисциплінарної комісії у даному випадку на приписи підпунктів 6, 7 п. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" є правильними і достатніми в аспекті вчинення поліцейським дисциплінарного проступку.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Закономом України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до п. п. 1, 2 частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 19 Закону № 580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, регламентує сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження (далі по тексту - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно зі ст. 2 Дисциплінарного статуту, за своїм службовим становищем поліцейські можуть бути керівниками або підлеглими стосовно інших поліцейських.

Керівник - це службова особа поліції, наділена правами та обов`язками з організації службової діяльності підлеглих їй поліцейських та інших працівників поліції і контролю за їхньою службовою діяльністю.

Статтею 3 Дисциплінарного статуту встановлено, що керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний:

створити умови, необхідні для виконання підлеглими обов`язків поліцейського;

поважати честь і гідність підлеглих, не допускати порушень їхніх прав та соціальних гарантій;

розвивати у підлеглих розумну ініціативу та самостійність під час виконання ними обов`язків поліцейського;

сприяти підвищенню підлеглими рівня кваліфікації, достатнього для виконання службових повноважень;

вивчати індивідуальні та професійні якості підлеглих, забезпечуючи прозорість і об`єктивність в оцінюванні їхньої службової діяльності;

забезпечити сприятливий стан морально-психологічного клімату в колективі, своєчасно вчиняти дії із запобігання порушенню службової дисципліни підлеглими та виникненню конфліктів між ними;

контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень;

у разі виявлення порушення підлеглим службової дисципліни вжити заходів для припинення такого порушення та застосувати дисциплінарне стягнення до порушника або порушити клопотання про застосування стягнення уповноваженим керівником.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ст. 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено ст. 19 Дисциплінарного статуту.

Так, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для призначення службового розслідування; обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; пояснення поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.

У разі вчинення поліцейським незначного проступку керівник може обмежитися його попередженням про необхідність дотримання службової дисципліни.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення поліцейським незначного проступку з урахуванням його сумлінного ставлення до виконання обов`язків за посадою або нетривалого перебування на посаді (до трьох місяців) керівник може обмежитися раніше застосованим до такого поліцейського дисциплінарним стягненням.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893.

Згідно з розділом VI Порядку № 893, зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У описовій частині зазначаються також відомості про залучення фахівців та результати їх участі в службовому розслідуванні.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються:

висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.

У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування;

вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку;

відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством;

запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

З аналізу наведених норм, колегія суддів дійшла висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.

Таким чином, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Обставини, причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Матеріалами справи втстановлено, що підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани став висновок службового розслідування за фактом порушень службової дисципліни окремими працівниками поліції.

Під час проведеного службового розслідування комісія встановила порушення позивачем порушення службової дисципліни, що виразилося у невиконанні вимог пунктів 15, 18, 25 своїх функціональних обов`язків, вимог пунктів 6, 7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України Про Національну поліцію.

Так, відповідно п. 15, 18, 25 функціональних обов`язків заступника начальника-начальника ВКП Київського ВП ГУНП в Харківській області, затверджених начальником Київського ВП ГУНП в Харківській області 12.08.2019 року, позивач несе персональну відповідальність щодо дотримання законності і дисципліни серед підлеглих; проводить індивідуальну виховну роботу з підлеглими, систематично планує і веде облік, зокрема із співробітниками, які схильні та допускають порушення дисципліни; здійснює організаційні та практичні заходи щодо забезпечення особистої безпеки співробітників відділу при виконанні службових обов`язків, особливо при проведенні спеціальних операцій та в екстремальних умовах, контролює забезпечення належної поведінки співробітників поза службою, з метою недопущення надзвичайних подій, порушення діючого законодавства та вчинення дій, які компрометують звання співробітника поліції.

Таким чином, до повноважень позивача належить контроль за діями підлеглих поліцейських та на позивача покладено персональну відповідальність за невиконання таких обов`язків.

Матеріали службового розслідування, проведеного на підставі наказу від 08.07.2020 року №1344, містять пояснення позивача стосовно подій, які відбулися за

участі підлеглих співробітників. Питання щодо проведення індивідуальної

виховної роботи з підлеглими (проведення співбесід, роз`яснювальної роботи

тощо), рівень дисципліни працівників ВП, наявність/відсутність будь-яких

порушень дисципліни та законності, відсутності/наявність будь-яких надзвичайних подій за участю підлеглих під час проведення службового розслідування позивачу не ставилися.

Крім того, матеріали службового розслідування та висновок службового розслідування підтверджують, що співробітники поліції - підлеглі позивача під підпис неодноразово попереджені про недопущення корупційних проявів серед особового складу в підрозділі і відповідні відомості з цього приводу залучені до літерної справи з питань запобігання корупції в Київському ВП ГУНП в Харківській області.

Також, у висновку службового розслідування від 20.07.2020 зазначено, що співробітниками поліції - підлеглими позивача власноручно складені рапорти про ознайомлення та вивчення Закону України "Про запобігання корупції", про відповідальність за корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення і усунення їх наслідків, а також ознайомлені з іншими законами України та нормативно-правовими актами щодо недопущення злочинів у сфері службової діяльності та передбачену за це відповідальність.

Крім того, у другому кварталі 2020 року питання щодо недопущення порушень вимог антикорупційного законодавства поліцейськими Київському ВП під час проведення оперативних нарад за участі особового складу ВП розглядалось 07.04.2020, 28.04.2020, 12.05.2020, 19.05.2020. 02.06.2020, 16.06.2020 рр.

Разом з тим, висновок службового розслідування не містить посилання на докази, які б вказували на протиправність дій чи бездіяльності позивача, тяжкість проступку, не наведено, яку шкоду заподіяно позивачем, не зазначено чи враховувалося та досліджувалося відповідачем попередня поведінка позивача, його ставлення до виконання службових обов`язків, рівень його кваліфікації, тощо.

Отже, відповідачем під час розгляду справи не надано належних доказів на підтвердження висновку щодо здійснення позивачем неналежного контролю за діями підлеглих, неналежного проведення індивідуально-виховної роботи з особовим складом, що призвело до порушення вимог службової дисципліни ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що висновок службового розслідування від 20.07.2020 р., а також оскаржуваний наказ №499 від 21.07.2020 р. не містить посилань, в чому саме полягають порушення вимог Закону України Про Національну поліцію України та Дисциплінарного статуту.

При цьому, обґрунтованими є доводи позивача, що його функціональними обов`язками не передбачено проведення індивідуально-виховної роботи з особовим складом.

Окрім того, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги, що відповідачем не надано мотивів неможливості застосування до позивача іншого передбаченого ст. 13 Дисциплінарного статуту, виду дисциплінарного стягнення, окрім як суворої догани, з урахуванням того, що ОСОБА_1 , перебуває на службі в органах внутрішніх справ (поліції) понад 20 років та характеризується особою, яка у службовій діяльності дотримується законів, інших нормативних актів, що регламентують діяльність органів внутрішніх справ України.

Щодо резонансного характеру подій за участі підлеглих позивача та їх висвітлення у засобах масової інформації та Інтернеті, то суд зазначає, що будь-які фактори, у тому числі суспільний резонанс навколо відповідних подій, не звільняють суб`єкта владних повноважень від обов`язку під час прийняття рішення діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано та добросовісно. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі 826/1916/17 від 06.02.2020

З огляду на викладне, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність зазначених у спірному наказі порушень та, відповідно складу дисциплінарного проступку, а тому оскаржуваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

Суб`єкт владних повноважень під час прийняття рішення зобов`язаний діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано та добросовісно.

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Щодо стягнення судових витрат понесених позивачем, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд ухвалить нове рішення , він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання позову, відповідно до квитанції № 0.0..1 від 18.08.2020 р. на суму 840,80 грн.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору в сумі 840,80 грн.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року у справі №520/11029/2020 суд дійшов помилкових висновків щодо встановлення обставин справи і помилково застосував норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 по справі № 520/11029/2020 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п.10 наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 21.07.2020 № 499 в частині застосування відносно ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - суворої догани.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області (61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, 5, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко Я.М. Макаренко
Повний текст постанови складено 26.05.2021 року