Справа № 240/8414/21
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року м. Житомир справа № 240/8414/21

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із позовом, в якому просить:

- визнати протиправною постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дідківського А. С. від 16.04.2021 ВП 64089592 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

- скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дідківського А. С. від 16.04.2021 ВП 64089592 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області обґрунтовуючи позовні вимоги вказав, що на виконання рішення суду від 25.05.2020 у справі №240/12463/19 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 05.03.2019 з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 та нараховано доплату за період з 05.03.2019 по 31.12.2019 у розмірі 9294,61 грн, однак виплата заборгованості не здійснена у зв`язку із відсутністю фінансування та буде проведена в порядку черговості при його надходженні.

Представник позивача, вважає, що підстави для винесення оскаржуваної постанови державним виконавцем відсутні, а тому така підлягає визнання протиправною та скасуванню.

Разом із позовною заявою, позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, яку ухвалою суду від 12.05.2021 задоволено, вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови про накладення штрафу від 16.04.2021 ВП 64089592 старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дідківського А. С. при примусовому виконанні виконавчого листа від 11.12.2020 № 240/12463/19, виданого Житомирським окружним адміністративним судом та заборони вчинення дій щодо її примусового виконання.

У свою чергу, ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

У визначений судом строк, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву №2649 від 17.05.2021, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.27-28). Звертає увагу суду, що оскаржувана постанова була винесена за невиконання без поважних причин боржником рішення. Пояснює, що відповідно до рішення суду (806/12463/19) основний розмір пенсії складає 90% основного грошового забезпечення, однак відповідно до розрахунку та на доплату визначено різні фактично виплачені суми, які становить 4921,02 грн та 6070,77 грн.

Крім того, відмічає, що боржником не надано докази того, що стягувачу виплачується грошове забезпечення в розмірі передбаченому в судовому рішенні по справі №806/12463/19, з 05 березня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, що могло б свідчить про те, що боржник вчинив певні дії на виконання рішення суду за виконавчим документом.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами із прийняттям рішення відповідно до ч.5 ст.250 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне вказати наступне.

На виконання рішення суду від 25.05.2020 у справі № 240/12463/19 Житомирським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №9117 2020р. від 11.12.2020, який стягувачем - ОСОБА_1 24.12.2020 пред`явлено до виконання (а.с.30).

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Дідківським А.С. від 11.01.2021 відкрите виконавче провадження ВП №64089592 стосовно виконання виконавчого листа №9117 2020р. від 11.12.2020 щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 05 березня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум..

Пунктом 2 вказаної постанови позивача повідомлено про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

02.02.2021 на адресу відділу примусового виконання рішень Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надіслало лист № 0600-0307-8/7561 від 26.01.2021 (а.с.39-40), яким повідомило про добровільне виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 у справі №240/12463/19, зокрема здійснення доплати до пенсії за період з 05.03.2019 по 31.12.2019 у розмірі 9294,61 грн та включення такого рішення до Реєстру судових рішень, по яких фінансування здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету, в порядку черговості їх надходження.

З метою підтвердження повного фактичного виконання рішення суду державним виконавцем направлено до позивача вимогу №5209 від 15.02.2021 про надання в триденний строк з дня отримання вимоги доказів виконання боржником рішення суду та письмово повідомити про причини не виконання рішення та обставини, що обумовлюють обов`язкове зупинення/відкладення вчинення виконавчих дій (а.с. 43).

У відповідь на яку, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надіслало лист №0600-0307-8/22976 від 22.03.2021, яким повідомило про виконання в повному обсязі судового рішення, просило закрити виконавче провадження у зв`язку із добровільним виконання рішення суду. До вказаного листа додало копію витягу із реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (а.с.46), копію розрахунків доплати (а.с.47,49) та копію перерахунку (а.с.48).

Втім, за невиконання рішення суду без поважних причин державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу від 16.04.2021 у розмірі 5100 грн.

Не погоджуючись із винесеною постановою державного виконавця позивач звернувся із цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1404-19) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 вказаного Закону передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За змістом ст. 5 Закону № 1404-19 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 26 Закону № 1404-19, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно з частинами першої, другої статті 63 Закону № 1404-19, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 75 цього ж Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Проаналізувавши вищевикладені норми, суд вважає за необхідне вказати, що підставою для застосування штрафу до боржника є невиконання судового рішення саме за відсутності поважних причин.

Так, під час розгляду сказаної справи судом досліджено ряд документів, в тому числі матеріали виконавчого провадження.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами, які містяться у даній справі, що на час винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу від 16.04.2021, рішення суду в частині не виплати доплати в сумі 9294,61 грн Головним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не виконано у зв`язку з відсутністю відповідного фінансування з Державного бюджету України.

У свою чергу боржником (позивачем) повідомлено державного виконавця, про включення рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 у справі № 240/12463/19 до Реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою за №68841, на підтвердження чого надано витяг із вказаного реєстру (а.с.46).

Як відмічено Головним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у листі надісланому державному виконавцю на вимогу виконання рішення суду, розмір бюджетних асигнувань, виділених Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області на виконання судових рішень у 2021 році становить 2921,10 тис грн, однак вказані кошти використано повністю та проведено виплату нарахованих коштів на виконання рішень судів, які надійшли включно по березень 2016 року.

Таким чином, рішення суду у частині виплати донарахування позивачем не виконано з незалежним від управління причин.

Оцінюючи поважність причин невиконання рішення, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі , затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 №28-2 (Положення №28-2), Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі Фонд). Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 4 Положення №28-2, основним завданням Управління, крім іншого, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування пенсій та виплата пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. З цією метою Управління здійснює перерозподіл коштів між районами (містами).

Частиною 1 ст. 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09.04.1992 (далі - Закон № 2262-XII) виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частинами першою, другою статті 23 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, фінансування та виплата пенсій здійснюється за рахунок коштів Фонду виділених з Держаного бюджету України та за наявності відповідного бюджетного призначення.

Аналізуючи вище наведені положення законодавства в контексті цієї справи необхідно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).

Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII.

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Як свідчать матеріали справи, позивач листами: №0600-0307-8/7561 від 26.01.2021 (а.с.39-40), №0600-0307-8/22976 від 22.03.2021 повідомляв державного виконавця про неможливість виконання рішення суду в частині виплати донарахованої пенсії за період з березня 2019 року по грудень 2019 року в сумі 9294,61 грн через відсутність коштів у Державному бюджеті України та про здійснення виплати після їх виділення.

Отже, в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Разом з тим, накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 донарахованої пенсії за період з березня 2019 року по грудень 2019 року в сумі 9294,61 грн не виконано позивачем з поважних причин, а тому відсутні підстави для застосування до позивача штрафу згідно із частиною першою статті 75 Закону №1404-19.

З урахуванням встановлених у справі обставин та наведених доводів кожної сторони, а також досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позивач не має реальної фінансової можливості виконати судове рішення у повному обсязі, зокрема в частині виплати боргу донарахованої пенсії, оскільки кошти з Державного бюджету не виділялись, що свідчить про те, що позивачем добровільно виконано вимогу державного виконавця в межах своїх повноважень, оскільки згідно з судовим рішенням боржник здійснив перерахунок суми, яка підлягає сплаті за рішенням суду, тоді як у зв`язку із відсутністю коштів такі суми виплачені стягувачу у виконавчому проваджені не були.

Враховую викладене, суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надало докази на підтвердження факту вчинення дій необхідних для виконання судового рішення, наданні докази у справі підтверджують неможливість боржника вчинити більш широкий обсяг дій направлених на виконання судового рішення з незалежних від нього причин, а тому підстави для накладення штрафу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, постанова про накладення штрафу від 16.04.2021 у виконавчому провадженні № 64089592 є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно з пунктів 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

За змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень, надані на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень частин другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи те, що позивачем є суб`єкт владних повноважень і відсутність його витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експерти, підстави для відшкодування судового збору, - відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир,10003. РНОКПП/) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (вул. Майдан Соборний, 1, м.Житомир,10014. РНОКПП/) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дідківського А. С. від 16.04.2021 ВП 64089592 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дідківського А. С. від 16.04.2021 ВП 64089592 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст рішення складено: 26.05.2021.