Справа № 520/2692/21
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

17 травня 2021 р. Справа № 520/2692/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Супруна Ю.О.,

при секретарі судового засідання - Остропільці Є.Є.,

за участю:

позивач - ОСОБА_1 ;

представника позивача - Дмітрієва М.О.,

представника відповідача - Кезля М.Д.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Дмітрієв Михайло Олександрович, діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області №041 від 04.01.2021 р. про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянина Ізраїлю ОСОБА_1 .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 позовна заява залишена без руху.

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду 11.03.2021 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та справа призначена у підготовче засідання.

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду 05.04.2021 від представника Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області надійшов відзив на адміністративний позов, згідно зі змістом якого представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав їх необґрунтованості.

В судове засіданні позивач та представник позивача прибули просили задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на зміст обґрунтувань власної правової позиції.

Представник Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області в судове засідання прибув просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на зміст відзиву на адміністративний позов.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Згідно витягу з наказу «Про зарахування в число студентів», вирішено зарахувати ОСОБА_1 , громадянина Ізраїлю в число студентів 1 курсу, підставою окресленого слугувало: заява, подання декана, протокол № 50 від 04.09.2019.

Позивач, громадянин Ізраїлю ОСОБА_1 , паспорт громадянина Ізраїлю № НОМЕР_1 , був документований посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_2 від 11.10.2019 в зв`язку з навчанням у Харківській державній зооветеринарній академії.

до Головного управління ДМС України в Харківській області надійшло подання Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції в Харківській області «Про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні та прийняття рішення про повернення з України з подальшою забороною в`їзду на територію України.

На виконання доручення Національної поліції України №7589/07/14-2017 «Про запобігання повторності порушень законності іноземцями», УБЗПТЛ ГУНП в Харківській області було встановлено громадянина Ізраїлю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно якого 12.12.2019 Головним управлінням Національної поліції в Харківській області внесено до ЄРДР за № 0001774 кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України, за незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами.

Відносно громадянина Ізраїлю ОСОБА_1 24.04.2020 Головним управлінням Національної поліції в Харківській області внесено до ЄРДР за № 0000453 кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами.

Громадянину Ізраїлю ОСОБА_1 19.08.2020 повідомлено про підозру.

Відносно ОСОБА_1 Головним 20.08.2020 управлінням Національної поліції в Харківській області внесено до ЄРДР за № 0001034 кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України за незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України зазначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.10.2020 по справі № 638/14062/20 ухвалено: Затвердити угоду про визнання винуватості від 12.10.2020 по кримінальному провадженню № 001774 від 12.12.2019, укладену між прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону Цабекою Андрієм Вадимовичем та обвинуваченим ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів , передбачених ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5( п`ять ) років,

В силу ст. 75 КК України - звільнити ОСОБА_1 від призначеного покарання з іспитовим строком терміном 1 (один) рік.

Суд зазначає, що вирок у справі № 638/14062/20 на час розгляду адміністративної справи № 520/2692/21 набрав законної сили, в ході розгляду справи сторонами іншого не повідомлено, а судом не встановлено.

За таких обставин суд приходить до висновку, що обставини встановлені в рамках справи № 638/14062/20 не підлягають доказуванню в ході розгляду адміністративної справи № 520/2692/21.

Судом встановлено, що в поданні Головного управління Національної поліції в Харківській області, - дії громадянина Ізраїлю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становлять загрозу інтересам національної безпеки або охороні громадського порядку а також охороні здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян та інших осіб, що проживають в Україні.

У зв`язку з наведеним, 04.01.2021 Головним управлінням ДМС України в Харківській області прийнято рішення про скасування громадянину Ізраїлю ОСОБА_1 , посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 .

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному аналізі в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд виходить з таких мотивів та норм права.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України.

Правовий статус, основні права, свободи та обов`язки іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, і порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України регулювався Законом України від 04.02.1994 № 3929-XII «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (в редакції, що діяла на момент надання позивачу дозволу на імміграцію в Україну; далі - Закон № 3929-XII), відповідно до частин першої-другої статті 2 якого, іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов`язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства є рівними перед законом незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, ставлення до релігії, роду і характеру занять, інших обставин.

Статтею 3 означеного Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства можуть у встановленому порядку іммігрувати в Україну на постійне проживання або прибути для працевлаштування на визначений термін, а також тимчасово перебувати на її території.

Згідно з ч. 10 ст. 4 окресленого Закону зазначено, що іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для провадження культурної, наукової, освітньої діяльності на підставах і в порядку, встановлених міжнародними договорами України або спеціальними програмами, а також іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою участі в міжнародних та регіональних волонтерських програмах чи участі в діяльності організацій та установ, що залучають до своєї діяльності волонтерів відповідно до Закону України "Про волонтерську діяльність", інформація про які розміщена на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері волонтерської діяльності, отримали посвідку на тимчасове проживання та здійснюють волонтерську діяльність на базі зазначених організацій та установ, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період провадження такої діяльності.

Підстави для скасування посвідки визначені постановою КМ України №322 від 25.04.2018 "Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання" (надалі - Порядок №322).

Відповідно до п.63 Порядку №322 посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі: 1) отримання даних з баз даних Реєстру, відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз інших державних органів або інформації від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів; 2) отримання вмотивованого клопотання приймаючої сторони про скасування посвідки (у тому числі в разі звільнення іноземця або особи без громадянства із займаної посади) або припинення діяльності приймаючої сторони - юридичної особи; 3) коли іноземця або особу без громадянства засуджено в Україні до позбавлення волі; 4) коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні; 5) коли уповноваженим державним органом прийнято рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства чи їх примусове видворення за межі України або про заборону подальшого в`їзду в Україну; 6) отримання особою паспорта громадянина України (тимчасового посвідчення громадянина України), посвідки на постійне проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, якій надано додатковий захист; 6-1) якщо з`ясується, що в іноземця або особи без громадянства припинилися підстави для перебування на території України, або якщо після оформлення посвідки з`ясується, що юридичний факт підтверджений/засвідчений відповідним документом, зазначеним у частинах четвертій - сімнадцятій статті 5 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", який подавався іноземцем або особою без громадянства для оформлення посвідки, визнано недійсним, скасованим, нікчемним або таким, що не відбувся; 6-2) отримання від іноземця або особи без громадянства заяви про скасування виданої посвідки; 7) в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п.68 Порядку №322 іноземець або особа без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про скасування посвідки, повинні здати посвідку, зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України в семиденний строк з дня отримання копії такого рішення (крім випадку, визначеного підпунктом 6 пункту 63 цього Порядку).

Іноземець або особа без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про скасування посвідки на підставі підпункту 3 пункту 63 цього Порядку, повинні здати посвідку, зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України протягом семи днів з дня звільнення від відбування покарання.

Приймаючи оскаржуване рішення від 04.01.2021 про скасування позивачу посвідки на тимчасове проживання, відповідач керувався поданням Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми ГУ Національної поліції в Харківській області "Про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні та прийняття рішення про повернення з України з подальшою забороною в`їзду на територію України", яким встановлено, що позивача - громадянина Ізраїля ОСОБА_1 притягнуто до кримінальної відповідальності, його дії направлені на порушення громадського порядку і безпеки, створюються загрозу життю, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб.

Відповідно до пп.3,6 та 10 ч.1 статті 1 Закону України "Про національну безпеку України" від 21.06.2018 № 2469-VIII (надалі по тексту - Закон № 2469-VIII) громадська безпека і порядок - захищеність життєво важливих для суспільства та особи інтересів, прав і свобод людини і громадянина, забезпечення яких є пріоритетним завданням діяльності сил безпеки, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та громадськості, які здійснюють узгоджені заходи щодо реалізації і захисту національних інтересів від впливу загроз; загрози національній безпеці України - явища, тенденції і чинники, що унеможливлюють чи ускладнюють або можуть унеможливити чи ускладнити реалізацію національних інтересів та збереження національних цінностей України; національні інтереси України - життєво важливі інтереси людини, суспільства і держави, реалізація яких забезпечує державний суверенітет України, її прогресивний демократичний розвиток, а також безпечні умови життєдіяльності і добробут її громадян.

Статтею 5 Закону № 2469-VIII визначено, що державна політика у сферах національної безпеки і оборони спрямована на захист: людини і громадянина - їхніх життя і гідності, конституційних прав і свобод, безпечних умов життєдіяльності; суспільства - його демократичних цінностей, добробуту та умов для сталого розвитку; держави - її конституційного ладу, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності; території, навколишнього природного середовища - від надзвичайних ситуацій.

Відповідно до ч. 2 статті 12 Закону № 2469-VIII до складу сектору безпеки і оборони входить, зокрема, Міністерство внутрішніх справ України, Державна міграційна служба України.

Згідно з ч. 4 ст. 18 Закону № 2469-VIII Національна поліція України є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує громадську безпеку і порядок, охорону прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидію злочинності, а також надає визначені законом послуги з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

На виконання приписів ч.1 статті 7 Закону України "Про Національну поліцію" під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Статтею 2 Закону України «Про Національну поліцію» на Національну поліцію покладено завдання забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності.

Підпунктами 1-4 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що Поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення.

Тобто, подання про скасування посвідки на тимчасове проживання позивача в Україні, підготовлене органами поліції в межах компетенції, визначеної Законом України «Про Національну поліцію».

Суд зауважує, що Національна поліція України, як державний правоохоронний орган, зобов`язаний брати участь у розробці заходів і вирішенні питань, що стосуються скорочення строку тимчасового перебування іноземця та особи без громадянства на території України, про примусове повернення іноземця або особи без громадянства в країну походження або третю країну.

Таким чином, Національна поліція України, класифікуючи, на етапі збору інформації, дії позивача як такі, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку і одночасно звертаючись з поданням до органу міграційної служби, діяло в межах визначених Законом .

Крім того, позивачем не оскаржувалось ані в адміністративному, ані в судовому порядку правомірність прийняття органами національної поліції такого подання та не перевірялась достовірність встановлених у ньому обставин.

Враховуючи, що обставини, про які зазначило Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми ГУ Національної поліції в Харківській області, вказують на наявність загрози національній безпеці, громадському порядку та національним інтересам України, у розумінні ч.1 ст.1 Закону України "Про національну безпеку України", а також з урахуванням відсутності обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин, суд вважає, що у ГУ ДМС України в Харківській області були наявні підстави для прийняття рішення від 04.01.2021 № 8041 про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 .

Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладену в постанові від 20.06.2018 по справі № 825/1340/16, в постанові від 03.08.2018 у справі № 200/484/17-а, в постанові від 23 жовтня 2019 року по справі справа № 818/406/17.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом із тим, суд бере до уваги, що вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та здатні вплинути на результат вирішення спору. Інші доводи сторін висновки суду не спростовують.

Відповідно до ч. 2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд дійшов до висновку, що рішення відповідача від 04.01.2021 № 8041 про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для його скасування.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 27.05.2021.

Суддя Ю. О. Супрун