Справа № 457/681/15-а
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 рокуЛьвівСправа № 457/681/15-а пров. № А/857/1925/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Коваля Р.Й., Гуляка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Юрченко М.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 17 вересня 2020 року (головуючого судді Марчука В.І., ухвалене у відкритому судовому засіданні о 12 год. 15 хв. в м. Трускавець повний текст рішення складено 25.09.2020) у справі № 457/681/15-а провадження №2-а/457/2/20 за позовом ОСОБА_1 до Відділу містобудування і архітектури при управлінні містобудування, архітектури та землекористування Трускавецької міської ради, Виконавчого комітету Трускавецької міської ради треті особи Трускавецька міська рада, Фізична особа підприємець ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10.06.2015 звернулася в суд з позовом до Відділу містобудування і архітектури при управлінні містобудування, архітектури та землекористування Трускавецької міської ради, Виконавчого комітету Трускавецької міської ради треті особи Трускавецька міська рада, фізична особа підприємець ОСОБА_2 в якому просить визнати протиправними дії Відділу містобудування і архітектури при управлінні містобудування, архітектури та землекористування Трускавецької міської ради стосовно видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки №36-м/у від 20.11.2014 «Будівництво багатоповерхового 81-го квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 » замовник: Трускавецька міська рада, ОСОБА_2 та скасувати містобудівні умови та обмежень забудови земельної ділянки №36-м/у від 20.11.2014 «Будівництво багатоповерхового 81-го квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 » замовник: Трускавецька міська рада, ОСОБА_2 , що видані Відділом містобудування і архітектури при управлінні містобудування, архітектури та землекористування Трускавецької міської ради.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 17 вересня 2020 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу Виконавчий комітет Трускавецької міської ради заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Представник ОСОБА_2 Потічна Н.Ю. 17.05.2021 направила до апеляційного суду клопотання про долучення документів, а саме копію Декларації про готовність об`єкта до експлуатації (крім об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури) №ЛВ 65 від 04.11.2015 та інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на вісімдесят одну квартиру.

26.05.2021 представник позивача направив до апеляційного суду клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме звернення до органів влади щодо наявних порушень та фото матеріали.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 20 листопада 2014 року відділом містобудування і архітектури при управлінні містобудування, архітектури та землекористування Трускавецької міської ради видано Трускавецькій міській раді та ОСОБА_3 містобудівні умови щодо будівництва багатоповерхового 81-го квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 , яким встановлені містобудівні умови та обмеження: гранично допустима висота будівель 32 м, максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки 50%; максимально допустима щільність населення згідно з ДБН 360-92**; відстані від об`єкта, який проектується, до меж червоних ліній та ліній регулювання забудови червоні лінії по АДРЕСА_2 , проектовану будівлю розташовувати на відстані 1 м від червоної лінії по АДРЕСА_2 та по червоній лінії по АДРЕСА_2 та ін. Також встановлено мінімально допустимі відстані від об`єктів, які проектуються, до існуючих будинків та споруд, зокрема, до існуючого житлового будинку по АДРЕСА_3 встановлено відстань від проектованої будівлі 14 м.

Не погоджуючись із оскаржуваним рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернулася з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність свого рішення.

Суд апеляційної інстанції вирішуючи питання щодо можливості розгляду цієї справи за позовом ОСОБА_1 в порядку адміністративного судочинства, враховує наступне.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. Позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду. Відповідач - це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Статтею 5 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Із змісту наведених вище правових норм видно, що при розгляді адміністративної справи обов`язковою повинна бути наявність публічно-правового спору між конкретним позивачем та конкретним відповідачем, з метою судового захисту прав, свобод чи інтересів такого позивача від порушень з боку такого відповідача як суб`єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю суб`єктів владних повноважень у сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону. Однією з визначальних особливостей КАС є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - суб`єкт владних повноважень.

При цьому, юрисдикція адміністративних судів поширюється не на всі публічно-правові спори, а лише на ті спори, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і для яких законом не встановлений інший порядок судового вирішення.

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

При цьому, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, спір, у якому відповідач, приймаючи оскаржуване рішення (дію чи бездіяльність) не мав публічно-правових відносин саме з позивачем, а прийняте відповідачем рішення (дія чи бездіяльність), зокрема, із питання щодо надання (погодження) документації із містобудування, стосувалось іншої особи, а не позивача.

Приватноправові відносини відрізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що завданням цивільного судочинства, відповідно до статті 2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суд апеляційної інстанції враховує, що із матеріалів адміністративної справи та змісту позову ОСОБА_1 видно, що спір у справі, що розглядається, стосується скасування Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки №36-м/у від 20.11.2014 «Будівництво багатоповерхового 81-го квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 », що видані Відділом містобудування і архітектури при управлінні містобудування, архітектури.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що ці Містобудівні умови та обмеження порушують цивільні права та інтереси позивача, як власника сусіднього будинку по АДРЕСА_3 та об`єктом будівництва земельної ділянки.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що у розглядуваних правовідносинах, хоча позивач й оспорює дії та рішення відповідача Відділу містобудування і архітектури при управлінні містобудування, архітектури та землекористування Трускавецької міської ради, Виконавчого комітету Трускавецької міської ради, як суб`єктів владних повноважень, щодо видачі та затвердження Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки №36-м/у від 20.11.2014, однак наслідки цих дій та рішень призвели до зміни (виникнення, припинення) цивільних правовідносин і мають приватно-правовий характер.

Тобто, спір, що розглядається, не є публічно-правовим, а стосується захисту цивільних прав позивача. Цей спір не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідачі Відділ містобудування і архітектури при управлінні містобудування, архітектури та землекористування Трускавецької міської ради, Виконавчий комітет Трускавецької міської ради здійснюючи оскаржені дії та рішення щодо видачі і затвердження Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, не мали публічно-правових відносин з позивачкою ОСОБА_1 з приводу предмету спору.

При цьому, слід зазначити, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних Містобудівних умов та обмежень, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, а тому такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено видачу і затвердження цих Містобудівних умов та обмежень з дотриманням вимог законодавства.

Видача і затвердження Містобудівних умов та обмежень здійснюється відповідним уповноваженим органом не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Відносини у цій сфері виникають між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні владні дії.

Отже, у розглядуваних правовідносинах Управління, маючи повноваження на вчинення дозвільних (погоджувальних) дій, лише реалізував волю третьої особи, яка звернулась до нього за вчиненням таких дій.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що розглядуваний спір хоча й зумовлений владними функціями відповідача як суб`єкта владних повноважень, однак має за мету захист приватного права, що виключає можливість його розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Наведені вище висновки колегії суддів апеляційного суду узгоджуються із численною практикою Верховного Суду у подібних правовідносинах, зокрема, із висновками Великої Палати Верховного Суду відображеними у постанові від 15.04.2020 в справі №727/8819/16-а.

Також згідно копії Декларації про готовність об`єкта до експлуатації (крім об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури) №ЛВ 65 від 04.11.2015 будівництво багатоповерхового 81-го квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 закінчено та готове до експлуатації (том 3 аркуші справи 3-10) та як вбачається з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав оформлено право власності на вісімдесят одну квартиру (том 3 аркуші справи 11-94).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що заявлений позивачем ОСОБА_1 спір про скасування Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки №36-м/у від 20.11.2014 не може здійснюватися у порядку адміністративного судочинства, а підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п.1 ст.6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до частини 1 статті 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що оскаржене рішення суду першої інстанції від 17.09.2020 року необхідно скасувати і провадження у справі за відповідним позовом ОСОБА_1 закрити, на підставі пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України (справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства).

При цьому, колегія суддів зазначає, що закриття провадження в адміністративній справі не являється обмеженням права на доступ до суду, оскільки судом роз`яснено позивачу, що дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Одночасно, відповідно до статей 239, 319 КАС України, суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки провадження в даній адміністративній справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України (справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства), тому позивачу роз`яснюється, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції цивільного суду, і такий розгляд справи повинен здійснюватися в порядку цивільного судочинства.

Також позивачу роз`яснюється про наявність у неї права протягом 10 днів з дня отримання нею копії цієї постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду про закриття провадження у справі звернутися до цього суду апеляційної інстанції із письмовою заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у такій заяві позивача має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

Така заява позивача розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження, і за результатами розгляду постановляється ухвала про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд даної справи.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 17 вересня 2020 року у справі №457/681/15-а провадження №2-а/457/2/20 за позовом ОСОБА_1 до Відділу містобудування і архітектури при управлінні містобудування, архітектури та землекористування Трускавецької міської ради, Виконавчого комітету Трускавецької міської ради треті особи Трускавецька міська рада, Фізична особа підприємець ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки скасувати.

Провадження в адміністративній справі №457/681/15-а за позовом ОСОБА_1 до Відділу містобудування і архітектури при управлінні містобудування, архітектури та землекористування Трускавецької міської ради, Виконавчого комітету Трускавецької міської ради треті особи Трускавецька міська рада, Фізична особа підприємець ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді Р.Й. Коваль

В.В. Гуляк

Повний текст постанови складено 26.05.2021