Справа № 161/9494/21
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/9494/21
Провадження № 2-а/161/233/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Чигринюк В.С.

з участю:

представника позивача Паш`яна Д.Р.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача Куліш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України у Волинській області до громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 про примусове видворення та затримання для забезпечення примусового видворення за межі України

В С Т А Н О В И В:

26.05.2021 року УДМС України у Волинській області звернулося до суду з вищевказаним адміністративним позовом на обгрунтування вказавши, що 25.05.2021 працівниками УДМС України у Волинській області виявлено громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає в Україні з порушенням правил перебування на території України іноземних громадян. Особу відповідачки встановлено та підтверджено національним паспортом серії № 51№6808391 виданим 05.07.2019 року та з її пояснень з`ясовано, що даний паспорт громадянкою Російської Федерації було оформлено у генеральному консульстві Російської Федерації в Україні у м. Львові. Будь-які відмітки про реєстрацію, штампи перетину кордону в паспорті відсутні. Станом на 25.05.2021 року ОСОБА_1 перебуває в Україні з порушенням строків установлених чинним законодавством України. Ухилення від виїзду з території України відповідачка пояснила відсутністю фінансової можливості, однак в майбутньому мала на меті легалізувати своє перебування на території України. За час перебування на території України ОСОБА_1 після отримання паспорта громадянина Російської Федерації зверталась до органів міграційної служби з приводу отримання консультацій щодо законності перебування в Україні. Однак після отримання консультацій будь-яких дій щодо своєї легалізації відповідачка, щодо продовження свого терміну перебування в Україні, отримання дозволу на імміграцію в Україну не вчиняла, із заявою про отримання статусу біженця чи додаткового захисту іноземця не зверталася. 31.10.2019 року органом ДМС України було прийнято рішення про примусове повернення ОСОБА_1 до країни походження або третьої країни. Вказане рішення доведено до відома іноземки під розпис. Відповідач зобов`язалася самостійно покинути територію України у термін до 29.11.2019 року, однак зазначене не виконала, чим порушила норми міграційного законодавства. На даний час ОСОБА_1 перебуває на території України з порушенням вимог ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також знаходиться на території України без відповідних документів на право перебування. Враховуючи наведене, просить суд видворити громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України, а також, з метою забезпечення примусового видворення, затримати її на термін до шести місяців з поміщенням до Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України. В порядку п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України просить суд звернути дане рішення до негайного виконання.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити. На обґрунтування позовної вимоги про затримання ОСОБА_1 на строк до шести місяців зазначив, що у разі задоволення судом даного позову, виконання рішення може бути значно ускладненим через введення на території України карантинних обмежень.

Відповідач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що на території України вона постійно проживає з 1996 року. Останній раз територію України вона залишала у вересні 2000 року, повернулася до України у грудня 2000 року. Вона не мала можливості оформити своє перебування на території України відповідно до вимог чинного законодавства через брак коштів. Також суду пояснила, що має намір самостійно залишити територію України коли у неї з`являться гроші кошти на покупку квитків.

В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що ОСОБА_1 погоджується з фактом її незаконного перебування на території України, проте має намір повернутися до Російської Федерації самостійно, коли у неї з`явитися фінансова можливість для цього.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 25.05.2021 року працівниками УДМС України у Волинській області виявлено громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особу якої встановлено та підтверджено паспортом громадянина Російської Федерації серії № 51№6808391, виданим 05.07.2019 року генеральним консульством Російської Федерації в Україні у м. Львові.

Будь-які відмітки про реєстрацію ОСОБА_1 , штампи про перетин державного кордону України в зазначеному вище паспортному документі відсутні.

Судом також встановлено, що за час перебування на території України та після отримання паспорта громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у встановленому законом порядку не зверталась до органів міграційної служби з приводу отримання документів щодо легалізації іі перебування в Україні.

Доказів іншого суду надано не було.

31.10.2019 року, з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інтересів національної безпеки України чи охорони громадського порядку, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні, на підставі положень ст. 26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Володимир-Волинським РВ УДМС України у Волинській області прийнято рішення про примусове повернення громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до країни походження або третьої країни (а.с. 7-8).

Вказане рішення доведено до відома ОСОБА_1 під особистий розпис. Відповідач зобов`язалася самостійно покинути територію України у термін до 29.11.2019 року (а.с. 15).

Проте, відповідач ОСОБА_1 рішення про примусове повернення з України від 31.10.2019 року добровільно не виконала та продовжує ухилятися від його виконання.

Станом на 25.05.2021, будь-яких дій щодо своєї легалізації на території України відповідачка не вчиняла, щодо продовження свого терміну перебування в Україні, отримання дозволу на імміграцію в Україну, для отримання статусу біженця чи додаткового захисту не зверталася, а тому остання перебуває в Україні з порушенням строків установлених чинним законодавством України, а саме: ОСОБА_1 своїми діями порушила вимоги Положення, затвердженого Постановою КМУ № 150 від 15.02.2012 року.

У відповідності до ст. 9 «В`їзд в Україну іноземців та осіб без громадянства та строки їх перебування в Україні» ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон № 3773-VI), - іноземці в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи.

Як передбачено п. 15 ст. 4 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Із наведеного слідує, що відповідач перебуває на території України з порушенням вимог ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також знаходиться на території України без відповідних документів на право перебування.

Тобто, на сьогоднішній день підстав для подальшого перебування в Україні ОСОБА_1 немає, остання знаходиться на території України з порушенням вимог чинного міграційного законодавства.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

У відповідності до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 30 Закону № 3773-VI центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби Безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особи без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У відповідності до ст. 172 КАС України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.

Враховуючий той факт, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання рішення про її примусове повернення до країни походження або третьої країни, суд вбачає усі підстави для її затримання з метою забезпечення видворення за межі території України.

Також суд вважає, строк затримання слід встановити у шість місяців, як це передбачено ч. 11 ст. 289 КАС України.

Що стосується позовних вимог в частині затримати ОСОБА_1 на термін до шести місяців з поміщенням до Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, суд вважає, що вони також підлягають до задоволення, оскільки реальне виконання рішення суду, в умовах запровадження на території України карантинних обмежень у зв`язку з розповсюдженням корона вірусу COVID-19, є ускладненим через припинення транспортного сполучення з Російською Федерацію.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 371 КАС України визначено, що суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Враховуючи клопотання позивача у позові, рішення суду слід звернути до негайного виконання.

Отже, враховуючи усе вищезазначене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 77, 79, 241-246, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Управління Державної міграційної служби України у Волинській області до громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 про примусове видворення та затримання для забезпечення примусового видворення за межі України задовольнити.

Видворити громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Затримати громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України на термін до 6 (шести) місяців.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 27 травня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська