Справа № 200/4168/21
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2021 р. Справа№200/4168/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії від 26.03.2021 року, зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зарахувавши до: а) пільгового стажу періоди роботи з 30.01.1989 року по 20.04.1989 року та з 02.10.1989 року по 10.03.1990 року на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська», з 01.09.1994 року по 26.10.1994 року та з 15.10.1998 року по 15.07.2001 року на підприємстві ВП «Виробниче управління теплофікації» ДП «Селидіввугілля»; б) страхового стажу періоди роботи з 01.01.2018 року по 02.07.2018 року на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська», з 01.10.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.11.2016 року по 31.05.2017 року на підприємстві ВП «Виробниче управління теплофікації» ДП «Селидіввугілля».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 22.03.2021 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2 за нормами п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з доданими документами.

Рішенням відповідача від 26.03.2021 року позивачу було відмовлено з підстав відсутності необхідного пільгового стажу.

Відповідачем не враховано до пільгового стажу періоди роботи з 30.01.1989 року по 20.04.1989 року та з 02.10.1989 року по 10.03.1990 року на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська», оскільки професія «машиніст - обхідник з золовидалення» переліком професій по Списку № 2 згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1173 від 22.06.1956, яка діяла в період роботи, не передбачена. З 01.09.1994 року по 26.10.1994 року та з 15.10.1998 року по 15.07.2001 року на підприємстві ВП «Виробниче управління теплофікації» ДП «Селидіввугілля», так як переліком професій постанови Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 передбачено - машиніст (кочегар) на вуглі і сланці (у тому числі, зайняті на видаленні золи), а архівна довідка не підтверджує факт пільгової роботи та дату звільнення і в трудовій книжці відсутня інформація про характер виконуваних робіт.

До страхового стажу не враховано періоди роботи з 01.10.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.11.2016 року по 31.05.2017 року на підприємстві ВП «Виробниче управління теплофікації» ДП «Селидіввугілля» та з 01.01.2018 року по 02.07.2018 року на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за ці періоди до ДПС України (форма ОК-5 від 23.03.2021).

Позивач вважає таку відмову неправомірною та такою, що порушує право виходу на пенсію зі зниженням пенсійного віку при необхідному страховому та пільговому стажі роботи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 12 травня 2021 року.

12 травня 2021 року розгляд справи відкладено на 27 травня 2021 року.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Відповідачем надано письмовий відзив від 29.04.2021 року № 0572-07-7/7370 (а.с. 66-70). В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що позивач 22.03.2021 року звернувся до управління з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення».

Зазначає що згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до наданих документів страховий стаж ОСОБА_1 складає 34 роки 03 місяці 10 днів, пільговий за Списком № 2 - 02 роки 03 місяці 16 днів.

Рішенням управління від 26.03.2021 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії, оскільки за нормами п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» для призначення пенсії потрібно досягти 55 річного віку та мати стаж роботи 25 років, із них не менше 10 років за Списком № 2.

З зазначених причин відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність даного позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 (а.с. 8-12). Згідно паспортних даних позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що позивач 22.03.2021 року звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення», надавши необхідні документи (а.с. 72).

Рішенням відповідача від 26.03.2021 року позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з підстав відсутності необхідного пільгового стажу (а.с. 14-16).

У вказаному рішенні відповідач зазначив, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 34 роки 03 місяці 10 днів, пільговий за Списком № 2 - 02 роки 03 місяці 16 днів.

Відповідно до вказаного рішення, управлінням не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 01.10.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.11.2016 року по 31.05.2017 року на підприємстві ВП «Виробниче управління теплофікації» ДП «Селидіввугілля» та з 01.01.2018 року по 02.07.2018 року на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за ці періоди до ДПС України (форма ОК-5 від 23.03.2021).

Також відповідачем не зараховано до пільгового стажу періоди роботи з 30.01.1989 року по 20.04.1989 року та з 02.10.1989 року по 10.03.1990 року на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська», оскільки професія «машиніст - обхідник з золовидалення» переліком професій по Списку № 2 згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1173 від 22.06.1956, яка діяла в період роботи, не передбачена. З 01.09.1994 року по 26.10.1994 року та з 15.10.1998 року по 15.07.2001 року на підприємстві ВП «Виробниче управління теплофікації» ДП «Селидіввугілля», так як переліком професій постанови Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 передбачено - машиніст (кочегар) на вуглі і сланці (у тому числі, зайняті на видаленні золи), а архівна довідка не підтверджує факт пільгової роботи та дату звільнення і в трудовій книжці відсутня інформація про характер виконуваних робіт.

Отже, спірним питання даної справи є неврахування до страхового та пільгового стажу працівника часу роботи на підприємствах, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах у зв`язку з наявністю у трудовій книжці записів, але відсутністю підтверджуючих документів.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо неврахування до страхового та пільгового стажу при призначені пенсії за віком на пільгових умовах спірних періодів роботи, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 2 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та набула 53 річного віку.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 встановлено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту 3 Порядку, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці. Крім того, після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом України «Про пенсійне забезпечення» (статті 13, 62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Суд зауважує, що в трудовій книжці позивача НОМЕР_2 від 01.09.1980 року належно відображено спірні періоди роботи позивача за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи (а.с. 18-27), що свідчить про неправомірність дій щодо їх не зарахування до страхового стажу та пільгового стажу.

Зокрема, у періоди з 30.01.1989 року по 20.04.1989 року та з 02.10.1989 року по 10.03.1990 року позивач працювала на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська» в якості «машиніста - обхідника з золовидалення».

З 01.09.1994 року по 26.10.1994 року та з 15.10.1998 року по 15.07.2001 року позивач працювала на підприємстві ВП «Виробниче управління теплофікації» ДП «Селидіввугілля» в якості машиніста (кочегара) 2 розряду.

Наведені записи у трудовій книжці також підтверджуються довідками ДП «Селидіввугілля» про особливий характер роботи від 25.02.2021 року № 04-14/925, від 25.06.2019 року № 11/698, від 31.03.2003 року № 85, від 17.01.2000 року, архівними довідками ТОВ «Регіональний міжгалузевий архів» від 03.02.2020 року № 56 та 57, наказом ДП «Селидіввугілля» про атестацію робочих місць № 65 від 24.02.1995 року, від 22.10.1999 року № 315, від 18.02.2000 року № 69, від 30.07.2002 року № 187, від 14.07.2003 року № 89 щодо спірних професій машиніста - обхідника з золовидалення та машиніста (кочегара) (а.с. 28, 33, 34, 37-38, 42-54).

Отже управління Пенсійного фонду, відмовляючи у врахуванні до пільгового стажу періоду з роботи з 30.01.1989 року по 20.04.1989 року та з 02.10.1989 року по 10.03.1990 року на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська» за професією «машиніст - обхідник з золовидалення» та з 01.09.1994 року по 26.10.1994 року та з 15.10.1998 року по 15.07.2001 року на підприємстві ВП «Виробниче управління теплофікації» ДП «Селидіввугілля» за професією машиніста (кочегара), не дотрималось принципу повного, всебічного та обґрунтованого розгляду документів.

Стосовно не зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.10.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.11.2016 року по 31.05.2017 року на підприємстві ВП «Виробниче управління теплофікації» ДП «Селидіввугілля» та з 01.01.2018 року по 02.07.2018 року на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська» з підстав відсутності відомостей про сплату щомісячних внесків за ці періоди до ДПС України, суд зазначає наступне.

Спору між сторонами щодо наявності належних записів у трудовій книжці позивача немає.

Стосовно несплати підприємствами-роботодавцями ВП «Виробниче управління теплофікації» ДП «Селидіввугілля» та ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля», суд зазначає, що страховий стаж позивача не може ставитися у залежність через невнесення даних про сплату внеску до МДЗ України чи єдиного внеску з наступних підстав.

Порядок обчислення та сплата страхових внесків визначено ст. 20 Закону України № 1058-IV.

Зокрема, абз. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України № 1058-IV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Відповідно до положень ч. 2 зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з приписами ч. 10 цієї ж статті якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Суд зазначає, що страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами. Механізм обов`язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних справ.

Так, зокрема статтею 113 Закону № 1058 передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону № 1058, застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (п. 6 частини другої статті 17 Закону № 1058) незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята статті 20 Закону № 1058).

Статтею 106 Закону України № 1058-IV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

З аналізу зазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату внесків законом покладено на страхувальника.

З зазначених підстав суд дійшов висновку про неправомірність дій відповідача в частині не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 01.10.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.11.2016 року по 31.05.2017 року на підприємстві ВП «Виробниче управління теплофікації» ДП «Селидіввугілля» та з 01.01.2018 року по 02.07.2018 року на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська» з підстав відсутності відомостей про сплату щомісячних внесків та ЄСВ за ці періоди до ДПС України.

З зазначених підстав суд дійшов висновку про неправомірність не зарахування до страхового стажу позивача зазначених періодів роботи позивача на відокремлених підрозділах ДП «Селидіввугілля».

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відмова у зарахуванні до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 не прийнятих відповідачем спірних періодів роботи позивача є протиправною і ці періоди мають бути зараховані до страхового та пільгового стажу позивача.

Прийнявши неправомірне рішення, відповідач діяв поза межами статті 19 Конституції України та законів України, не визнавши право позивача на отримання пенсії, що призвело до його порушення, а тому воно підлягає захисту судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не наведено належного обґрунтування правомірності прийнятого рішення, тому рішення відповідача від 26.03.2021 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах є неправомірним та підлягає скасуванню.

Відтак, після скасування судом рішення відповідач зобов`язаний повторно розглянути заяву позивача від 22.03.2021 року і прийняти рішення з урахуванням правової позиції суду.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог з урахуванням п. 10 ч. 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 10 ч. 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації відповідно паспорта громадянина України: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 26.03.2021 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_2 .

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 22.03.2021 року про призначення пенсії за віком згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зарахувавши до: а) пільгового стажу періоди роботи з 30.01.1989 року по 20.04.1989 року та з 02.10.1989 року по 10.03.1990 року на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська», з 01.09.1994 року по 26.10.1994 року та з 15.10.1998 року по 15.07.2001 року на ВП «Виробниче управління теплофікації» ДП «Селидіввугілля»; б) страхового стажу періоди роботи з 01.01.2018 року по 02.07.2018 року на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська», з 01.10.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.11.2016 року по 31.05.2017 року на ВП «Виробниче управління теплофікації» ДП «Селидіввугілля».

Стягнути з Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати з судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 27 травня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.Б. Голубова