Справа № 380/7704/20
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/7704/20 пров. № А/857/6846/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Заверухи О.Б., Мікули О.І.,

з участю секретаря Михальської М.Р.,

представника позивача Каверіна С.М.,

представника відповідача Хирі В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Потабенко В.А.,

час ухвалення рішення 24.12.2020 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 29.12.2020 року,

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі відповідач) про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати при звільненні позивача компенсації за неотримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби, а також не за цінами, встановленими розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.02.2020 року № 41 «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації»; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу з відрахуванням раніше проведених виплат грошову компенсацію за належне, але неотримане протягом проходження військової служби речове майно, відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 року № 178 без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна, до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби за цінами предметів обмундирування визначеними станом 01.01.2020 року розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.02.2020 № 41 «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та не встановлення всіх обставин справи, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивач набув право на грошову компенсацію за належне, але неотримане протягом проходження військової служби речове майно. При цьому, така виплата була здійснена відповідно до чинного законодавства України в належному розмірі з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 року № 178, наказу Міністерства внутрішніх справ України від 31.10.2016 року № 1132. Таким чином, застосування пропорції часу при обчисленні суми грошової компенсації є правомірним і ґрунтується на нормі закону. Крім того, позивачем пропущено строк звернення до суду.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить оскаржуване рішення скасувати та винести постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом Голови Державної прикордонної служби України від 29.01.2020 року № 92-ОС позивача звільнено з військової служби в запас за підпунктом «г» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та наказом начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 06.02.2020 року № 47-ОС виключено із 07.02.2020 року із списків особового складу, усіх видів забезпечення регіонального управління.

Під час проходження військової служби в Західному регіональному управлінні Державної прикордонної служби України та звільнення в запас позивач перебував на речовому забезпеченні у відповідача.

Як засвідчується копією рапорта від 05.02.2020 року на ім`я начальника прикордонного загону, позивач клопотав про нарахування та виплату грошової компенсації за недоотримане протягом проходження військової служби речове майно (а.с. 11).

Відповідно до довідки № 12/20 про вартість речового майна, що належить до видачі, позивачу нараховано 15784,26 грн. (а.с. 12).

20.03.2020 року позивачу було виплачено вказані кошти у сумі 15547,50 грн. (за вирахуванням військового збору) (а.с. 26).

Судом встановлено, що представник позивача звертався до відповідача із адвокатським запитом від 01.09.2020 року.

На адвокатський запит відповідачем надано витяг із наказу від 16.03.2020 року № 85-К «Про виплату грошової компенсації за речове майно», довідку про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу № 12/20 від 06.02.2020 року, а також копію довідки № 497 відповідно до яких Львівським прикордонним загоном нараховано та виплачено позивачу 20.03.2020 року заборгованість компенсації за неотримане речове майно у сумі 15547,5 грн. Також зазначено, що довідку про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу видано за формою згідно з додатком до Порядку № 178.

Як підтверджується наявними матеріалами справи та не заперечується сторонами, нарахування компенсації за недоотримане речове майно було здійснене відповідачем відповідно до цін на речове майно, які були встановлені в період набуття права на отримання відповідного майна, та зі застосуванням пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу.

Відповідно до ч.3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі Закон № 2232) закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Ч. 1 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011) передбачає, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року № 178 (далі Порядок) передбачає, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

П. 3 Порядку визначає, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Згідно п. 4, 5 Порядку грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком (п. 5 Порядку).

З аналізу вищенаведеного колегія суддів приходить до висновку, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої станом на 1 січня поточного року, тобто року, в якому здійснено таку виплату.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем було подано рапорт про нарахування грошової компенсації за неотримане речове майно та відповідно до довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, останньому нараховано 15784,26 грн.

Проте, судом встановлено, що розрахунок суми, яка підлягає позивачу до виплати не проведений виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 1 січня поточного року, а також ціни зазначені у вказаній довідці не відповідають цінам визначеним у розпорядженні Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.02.2020 № 41 «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації» (далі Розпорядження № 41).

Порівнюючи ціни на предмети обмундирування зазначені у довідці № 12/20 від 06.02.2020 року на виплату позивачеві при звільненні компенсації за неотримане речове майно, вбачається невідповідність цін, визначених Розпорядженням № 41.

Щодо посилання відповідача на норми Інструкції про порядок речового забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, зат. наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.10.2016 року № 1132 , згідно якої нарахування грошової компенсації військовослужбовцям під час їхнього звільнення з військової служби в запас, відставку або загибелі (смерті), за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно здійснюється пропорційно часу, що минув з дня виникнення права па отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби, то колегія суддів вважає таке необґрунтованим з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 9-1 Закону № 2011 порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України. Порядком № 178 така умова компенсації вартості за не отримане речове майно не передбачена. Отже, суд застосовує Порядок № 178, як нормативний акт вищої сили, а не наказ Міністерства внутрішніх справ України.

Відтак судом першої інстанції вірно встановлено, що розрахунок суми, яка підлягає позивачу до виплати, не проведений виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 1 січня поточного року, а також ціни зазначені у довідці не відповідають цінам визначеним Розпорядженням № 41.

Щодо твердження відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, апеляційний суд зазначає наступне.

Віднесення справ стосовно невиплати військовослужбовцям, звільненим з військової служби, грошової компенсації за неотримане речове майно, до юрисдикції адміністративних судів робить актуальним питання про строки звернення до суду за захистом цього права, оскільки фактично спір стосується відновлення майнового стану у зв`язку із неотриманням належного їм речового майна під час проходження служби.

Колегія суддів указує що предметом у зазначеній категорії справ, належать, до категорії справ щодо проходження публічної служби, однак безпосередньо стосується порушення майнових прав особи, яке пов`язане зі звільненням з публічної служби.

Відповідно до ст. 12 Закону № 2011 у зв`язку із особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, в якості гарантій соціального і правового захисту військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

До таких гарантій належить і продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців, визначене ст. 91 вищевказаного Закону, в тому числі і речове забезпечення військовослужбовців або грошова компенсація вартості за неотримане речове майно.

Дана компенсація не входить до складу грошового забезпечення та до виплат, які б належали позивачу при звільненні, та носить одноразовий характер.

Специфічний характер правовідносин у категорії спорів, що розглядаються, у яких на публічно-правовий характер спору накладається майновий аспект, змушує брати до уваги ці особливості при визначенні того, які норми визначають строки звернення до суду для цих справ.

В той же час враховуючи специфіку публічно - правових спорів, для вирішення яких КАСУкраїни визначені спеціальні строки, то колегія суддів вважає достатнім строком для реалізації позивачем права звернення до суду за захистом порушеного права загальний шестимісячний строк, встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України.

Вказана позиція підтримана Верховним судом у постанові від 04.07.2019 року у справі № 821/2/18.

Таким чином, строк звернення до суду позивачем не пропущено.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року у справі № 380/7704/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. Б. Заверуха
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 26 травня 2021 року.