Справа № 380/6211/21
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/6211/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №380/6211/21 за позовом Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Західного регіону звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просила:

- Постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. від 26.03.2021 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 64523002, скасувати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконанні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 64523002 з виконання виконавчого листа за адміністративною справою № 380/6212/20, виданого Львівським окружним адміністративним судом 01.02.2021. Яким прокуратуру регіону зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення із за не своєчасний розрахунок при звільненні (не виплату перерахунку вислуги років за період з 01.03.2018 по 31.02.2018, компенсації за невикористану додаткову відпустку передбачену п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», компенсації за невикористані дні щорічних відпусток) за період з 05.02.2019 по 08.05.2020.

16.02.2021 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та зобов`язано боржника виконати вищевказане рішення суду упродовж 10 робочих днів.

25.02.2021 позивачем рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/6212/20 виконано у повному обсязі та на рахунок ОСОБА_1 перераховано грошові кошти в сумі 386158,26 грн., що підтверджується платіжним дорученням №151 від 25.02.2021, відповідно рішення суду виконано упродовж 10 робочих днів. Однак 05.04.2021 до прокуратури регіону надійшла спірна постанова про накладення штрафу від 26.03.2021 (ВП № 64523002), відповідно до якої за невиконання рішення суду на позивача накладено штраф розмірі 5100 грн. Позивач вважає, що ним рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/6212/20 виконано у повному обсязі у встановлений Законом десятиденний строк з дня відкриття виконавчого провадженні, постанова державного виконавця від 26.03.2021 про накладення штрафу на прокуратуру регіону за не виконання рішення суду є безпідставною та підлягає скасуванню.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив з підстав, що законом прямо передбачені повноваження державного виконавця на винесення постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення, які встановленні з метою здійснення достатніх дій для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов.

26.03.2021 у зв`язку з невиконанням позивачем вимоги державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС винесено постанову № 64523002 про накладення штрафу на позивача у розмірі 5100 грн.

07.04.2021 від позивача надійшов лист про повне виконання рішення згідно з виконавчим документом 23.02.2021 та на рахунок ОСОБА_1 перераховано грошові кошти в сумі 386158,26 грн., що підтверджено платіжним дорученням №151 від 25.02.2021.

Відповідач вважає, що державним виконавцем не порушено вимоги Закону, а підстав для визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 26.03.2021 ВП № 64523002 у відсутні.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 29.04.2021 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Судом встановлені наступні обставини:

16.02.2021 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та зобов`язано боржника виконати вищевказане рішення суду протягом 10 робочих днів.

25.02.2021 позивачем рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/6212/20 виконано та на рахунок ОСОБА_1 перераховано грошові кошти в сумі 386158,26 грн., що підтверджується платіжним дорученням №151 від 25.02.2021.

26.03.2021 державним виконавцем винесена постанова про накладення штрафу на позивача в розмірі 5100,00 грн. в якій зазначено, що 16.02.2021 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та зобов`язано боржника виконати вищевказане рішення суду протягом 10 робочих днів. Станом на 26.03.2021 рішення суду не виконано, про поважні причини невиконання боржником, державного виконавця не повідомлено.

Судом враховується аргументи наведені позивачем про протиправність спірної постанов з наступних підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

Судом встановлено, що згідно із постановою про відкриття виконавчого провадження від 16.02.2021 боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. 25.02.2021, тобто в межах 10 робочих днів, позивачем згадане рішення суду виконано та на рахунок стягувача перераховано грошові кошти в сумі 386158,26 грн. однак 26.03.2021 відповідачем винесена постанова про накладення штрафу на позивача в розмірі 5100,00 грн. за не виконання рішення суду.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вважає, що вищевказана спірна постанова є протиправною та підлягає скасуванню з наступних підстав:

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ст. 18 цього ж Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну, отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком, здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно із ст. 63 цього ж Закону:

1. За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

2. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

3. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Згідно із ст. 75 цього ж Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, на думку суду, у державного виконавця не було підстав для винесення спірної постанови про стягнення штрафу з позивача, оскільки позивачем вищевказане рішення суду виконано протягом 10 робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження, що підтверджується належними та допустимими доказами у справі.

Також суд враховує положення Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява N 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

З цих же підстав судом не враховуються заперечення відповідача, оскільки відповідач жодними належними та допустимими доказами не підтвердив правомірність спірної постанови.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України судові витрати стягненню із сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов - Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону (79007, м. Львів, вул. Клепарівська, 20) до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городоцька, 13) про скасування постанови, - задоволити повністю.

Визнати протиправною і скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. від 26.03.2021 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 64523002.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп. 15.5. п. 15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення складено в повному обсязі 24.05.2021 року.

Суддя Гавдик З.В.