Справа № 361/2620/20
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2021 року № 361/2620/20

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання Ставничому Н.В., за участю позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - Геращенка О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Броварського міськрайонного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області та просить суд:

- визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Київській області від 15.01.2020 №Ф-1372-52 в частині вимоги про сплату боргу на суму 2752,54 грн. недоїмки, 4334,13 грн. штрафів та 295,06 грн. пені;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Київській області здійснити відповідні коригування відомостей в інтегрованій картці платника та в інформаційній системі органу доходів і зборів.

На виконання ухвали Броварського міськрайонного суду від 27.04.2020, адміністративну справу №361/2620/20 передано за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

Вищевказана адміністративна справа надійшла до Київського окружного адміністративного суду 17.08.2020, зареєстрована в КП "ДСС" та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено Щавінського В.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 позовну заяву залишено без руху.

29.09.2020 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він не погоджується із оскаржуваною вимогою, вважає її безпідставною та необґрунтованою, такою, що не базується на нормах чинного законодавства України. На його думку, вимога складена контролюючим органом з перевищенням повноважень та не у спосіб, який закріплений в Законі України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що є підставою для її скасування.

Позивач зазначає, що ним припинено здійснення підприємницької діяльності, та дохід від такої діяльності не він отримував, тому підстави для нарахування йому єдиного соціального внеску відсутні (далі - ЄСВ).

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що згідно з даними інтегрованої картки позивача по єдиному соціальному внеску контролюючим органом в автоматичному режимі здійсненні нарахування, у зв`язку з чим у позивача утворилась недоїмка у розмірі 7381,73 грн. Відповідач стверджує, що вимога про сплату боргу з єдиного соціального внеску сформована та надіслана позивачу у відповідності до норм Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Позивач надав до суду відповідь на відзив, у якій проти доводів відповідача зазначених у відзиві на позовну заяву заперечував. Зазначив, що відповідно до податкової декларації позивача за ІІ квартал 2019 року ним не було отримано доходу від підприємницької діяльності, а тому оскаржувана вимога прийнята протиправно. Зазначив, що ним направлялась до ДПС України скарга щодо скасування вимоги від 15.01.2020 №Ф-1372-52, проте дана скарга була розглянута з порушенням строків, які визначенні Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", тому це є підставою для скасування оскаржуваної вимоги. Також, позивач вважає, що оскільки відповідачем протиправно нарахована заборгованість по сплаті єдиного соціального внеску, тому відповідач повинен внести відповідні коригування відомостей в інтегрованій картці платника та в інформаційній системі органу доходів і зборів.

Відповідач до суду надав додаткові пояснення, у яких зазначив, що на момент подачі скарги позивача про скасування вимоги від 15.01.2020 №Ф-1372-52 до контролюючого органу та її розгляду ДПС України, діяла редакція Закону України №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 13.02.2020. Зауважив, що відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону №2464-VI (редакція від 13.02.2020) орган доходів і зборів який розглядає скарг: платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних, днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Тому, на думку відповідача, рішення ДПС України про результати розгляду скарги №10315/6/99-00-08-06-01-06 від 20.03.2020 прийняте в строки визначенні чинним, на момент подачі позивачем скарги, законодавством та направлене належним чином позивачеві, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням за трек-номером 786.

Позивач в судових засіданнях позовні вимоги підтримав, просив суд адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судових засіданнях проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд вважає, що у задоволенні даного адміністративного позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається з відомостей з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 15.09.2016, номер запису про проведення державної реєстрації: 0019077.

31.03.2020 державним реєстратором припинено державну реєстрацію ФОП Панюти А.О., номер запису: 4019077.

Згідно з даними інтегрованих карток платника податків позивача по єдиному соціальному внеску автоматично здійсненні наступні нарахування:

- за IV квартал 2018 року (граничний термін сплати 21.01.2019) - 819,06 грн. х 3 = 2457,18 грн., зменшено за рахунок переплати в розмірі 0,82 грн., також 22.01.2019 сплачено 2457,18 грн., сума переплати склала 0,82 грн.;

- за І квартал 2019 (граничний термін сплати 19.04 2019) - 918,06 грн. х 3 = 2754.18 грн., зменшено за рахунок переплати в розмірі 0,82 грн., також 22.04.2019 сплачено 2755,00 грн., сума переплати склала 1,64 грн.;

- за ІІ квартал 2019 (граничний термін сплати 19.07.2019) - 918,06 грн. х 3 = 2754,18 грн., зменшено за рахунок переплати в розмірі 1,64 грн., сума боргу склала 2752,54 грн.;

- за ІІІ квартал 2019 (граничний термін сплати 19.10 2019) - 918,06 грн. х 3 = 2754,18 грн., 22.10.2019 сплачено 2754,18 грн., сума боргу склала 2752,54 грн.

Надалі, 26.11.2019 по ФОП ОСОБА_1 винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску № на загальну суму 4629,19 грн., з яких штрафних санкцій нараховано за період з 20.07.2017 до 22.10.2019 на суму 4334,13 грн. та пені на суму 295,06 грн. та надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового повідомлення.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з наявністю в ІКПП позивача за кодом бюджетної класифікації 71040000 заборгованості зі сплати ЄСВ та відповідно до ст. 25 Закону 2464 сформовано вимогу про сплачу боргу (недоїмки) від 15.01.2020 №Ф-1372-52 на суму 7381,73 грн.

Позивач, вважаючи безпідставним нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, а вимогу про сплату такою, що підлягає скасуванню, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовано Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України) та Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно п. 299.1 ст. 299 ПК України, реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Пунктом 299.2 ст. 299 ПК України, передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Згідно з п. 299.7 ст. 299 ПК України, до реєстру платників єдиного податку вносяться такі відомості про платника єдиного податку, зокрема, щодо дати анулювання реєстрації.

Відповідно до п. 299.13 ст. 299 ПК України, з метою постійного забезпечення органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб інформацією, щоденно оприлюднюється для безоплатного та вільного доступу дані з реєстру платників єдиного податку, зокрема щодо дати виключення з реєстру платників єдиного податку.

Таким чином, якщо особа перебувала на спрощеній системі оподаткування, відомості про останню в обов`язковому порядку вносяться до реєстру платників єдиного податку.

Як вбачається з витягу з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 перебував на спрощеній системі оподаткування.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2464-VI дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відтак визначено, що саме Закон №2464-VI є спеціальним по відношенню до встановлення та адміністрування ЄСВ і його норми фактично мають пріоритет у застосуванні над нормами будь-яких інших нормативно - правових актів (окрім Конституції України).

Статтею 4 Закону №2464-VI визначено суб`єктний склад платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п. 4 ст. 4 Закону №2464-VI окремо виділено таку категорію платників, як фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону №2464-VI для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, ЄСВ встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування ЄСВ. У разі якщо база нарахування ЄСВ не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума ЄСВ розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки ЄСВ Сума ЄСВ не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI мінімальним страховий внесок - сума ЄСВ, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та належить сплаті щомісяця.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI ЄСВ нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини І статті 4 цього Закону, які обрані спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI), Законом України від 06.12.2016 №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі Закон №1774) внесено низку змін до Закону №2464-VI, які набули чинності з 01.01.2017, зокрема щодо нарахування та сплати єдиного внеску фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які проводять незалежну професійну діяльність

Базою нарахування єдиного внеску для зазначених платників, є суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (ст.7 Закону №2464-VI).

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 9 Закону №2464-VI):

Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI платники ЄСВ, зазначені у пункті 4 частини 1 статті 4 цього Закону зобов`язані сплачувати ЄСВ, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується ЄСВ Періодом, за який платники ЄСВ подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у п. 4 і 5 ч. 1 ст. 4 нього Закону, для яких звітним періодом с календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця її останнім звітним періодом є періодом з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 у справі №440/2149/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 86203700) зазначив, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального строкового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування

Наведене правове врегулювання дає підстави для висновку, що, з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи підприємці, проте фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страховою внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Судом встановлено, що станом на 31.12.2018 у позивача обліковувалась переплата по єдиному соціальному внеску в розмірі 0,82 грн.

Згідно з даними інтегрованих карток платника податків позивача по єдиному соціальному внеску автоматично здійсненні наступні нарахування:

- за IV квартал 2018 року (граничний термін сплати 21.01.2019) - 819,06 грн. х 3 = 2457,18 грн., зменшено за рахунок переплати в розмірі 0,82 грн., також 22.01.2019 сплачено 2457,18 грн., сума переплати склала 0,82 грн.;

- за І квартал 2019 (граничний термін сплати 19.04 2019) - 918,06 грн. х 3 = 2754.18 грн., зменшено за рахунок переплати в розмірі 0,82 грн., також 22.04.2019 сплачено 2755,00 грн., сума переплати склала 1,64 грн.;

- за ІІ квартал 2019 (граничний термін сплати 19.07.2019) - 918,06 грн. х 3 = 2754,18 грн., зменшено за рахунок переплати в розмірі 1,64 грн., сума боргу склала 2752,54 грн.;

- за ІІІ квартал 2019 (граничний термін сплати 19.10 2019) - 918,06 грн. х 3 = 2754,18 грн., 22.10.2019 сплачено 2754,18 грн., сума боргу склала 2752,54 грн.

В свою чергу позивачем були наданні копії квитанцій на підтвердження сплати єдиного соціального внеску, в саме: №0.0..1 від 19.04.2018, №0.0.875062147.1 від 19.10.2017, №0.0..1 від 19.07.2018, №0.0.944399460.1 від 19.01.2018, №0.0..1 від 21.01.2019, №0.0..1 від 19.04.2018, №0.0..1 від 21.10.2019, №0.0.810762296.1 від 19.07.2017, 17823-1051-56366363 від 19.10.2018.

Проте, позивач доказів сплати єдиного соціального внеску в частинні боргу на суму 2752,54 грн. не надав.

Надалі, 26.11.2019 щодр ФОП ОСОБА_1 винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску № на загальну суму 4629,19 грн., з яких штрафних санкцій нараховано за період з 20.07.2017 до 22.10.2019 на суму 4334,13 грн. та пені на суму 295,06 грн. та надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового повідомлення.

Відтак загальна сума боргу склала - 7381,73 грн.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Порядок стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску визначено «Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція №449).

За вимогами п. 4 розділу VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Судом встановлено, що у зв`язку з наявністю в ІКПП позивача за кодом бюджетної класифікації 71040000 заборгованості зі сплати ЄСВ та відповідно до ст. 25 Закону 2464 відповідачем сформовано вимогу про сплачу боргу (недоїмки) від 15.01.2020 №Ф-1372-52 на суму 7381,73 грн.

У випадку, передбаченому абз. 2 п. 3 розділу VI Інструкції №449, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом десяти робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів із дня її винесення.

У випадках, передбачених абз. 3 та/або 4 цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 п. 1 розділу II цієї Інструкції, протягом десяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 п. 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Орган доходів і зборів веде реєстр виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції.

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1 частина - літера "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), 2 частина - порядковий номер, 3 частина - літера "У" (узгоджена вимога).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається у органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис, - у органі доходів і зборів.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою):

юридичній особі або відокремленому підрозділу, якщо її особисто вручено службовій (посадовій) особі такого платника під підпис або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення;

фізичній особі, якщо її вручено особисто такій фізичній особі або її законному чи уповноваженому представникові чи надіслано рекомендованим листом на її адресу за місцем проживання або останнього відомого її місця перебування (проживання) з повідомленням про вручення.

Дата надсилання (вручення) проставляється на корінці вимоги:

службовою (посадовою) особою юридичної особи, фізичною особою або її законним чи уповноваженим представником - у разі вручення вимоги під підпис;

працівником структурного підрозділу, до функцій якого належать приймання, реєстрація та обробка вхідної і вихідної кореспонденції, у разі надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення. При цьому повідомлення про вручення прикріплюється до корінця вимоги.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних положень Закону, суд дійшов висновку, що вимога може формуватись контролюючим органом, зокрема: за наявності у платника на кінець календарного місяця недоїмки зі сплати єдиного внеску, яка, згідно даних інформаційної системи органу доходів і зборів перевищує 10 гривень; за даними перевірки.

Тобто, проведення перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок за наявності за платником на кінець календарного місяця недоїмки зі сплати єдиного внеску, яка, згідно даних інформаційної системи органу доходів і зборів перевищує 10 гривень, не є обов`язком контролюючого органу.

У такому разі, вимога формується та надсилається за даними інформаційних систем без проведення перевірки.

При цьому положеннями законодавства не передбачено обов`язкової умови для формування вимоги (у разі наявності у платника на кінець календарного місяця недоїмки за результатами самостійного декларування) проведення перевірки та складення за її результатами відповідного акту. Вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається разом з актом документальної перевірки виключно у випадку, коли виявлені у ході документальної перевірки дані свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №826/25425/15 (провадження №К/9901/19562/18).

Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що твердження позивача стосовно того, що оскаржувану вимогу прийнято без проведення перевірки у порядку встановленому ПК України та не на підставі відповідного акту перевірки є необґрунтованим та безпідставним.

Щодо тверджень позивача, що він фактично не здійснював підприємницької діяльності та не отримував доходу від такої діяльності, а тому єдиний соціальний внесок не повинен нараховуватись, суд зазначає наступне.

Оскільки, в силу ч. 12 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний соціальний внесок підлягає сплаті незалежно від здійснення підприємницької діяльності та фінансового стану платника, а позивачем не надано доказів того, що він має право на звільнення від сплати єдиного внеску.

Тобто, підставою для припинення нарахування та сплати фізичною особою-підприємцем сум єдиного внеску може бути державна реєстрація припинення її підприємницької діяльності, обставина чого в даному випадку мала місце лише 31.03.2020.

Таким чином, наявність у позивача боргу по сплаті єдиного соціального внеску повністю підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Отже, враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Київській області від 15.01.2020 №Ф-1372-52 винесена правомірно та відповідно до норм чинного законодавства.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання Головне управління ДПС у Київській області здійснити відповідні коригування відомостей в інтегрованій картці платника та в інформаційній системі органу доходів і зборів, суд зазначає, що оскільки встановлено наявність у позивача заборгованості з єдиного соціального внеску, тому відсутні підстави для задоволення даної позовної вимоги.

Щодо твердження позивача про порушення ДПС України строків розгляду скарги позивача про скасування вимоги від 15.01.2020 №Ф-1372-52, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що на момент подачі до контролюючого органу та розгляду скарги позивача про скасування вимоги від 15.01.2020 №Ф-1372-52 діяла редакція Закону України №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 13.02.2020.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону №2464-VI (редакція від 13.02.2020) орган доходів і зборів який розглядає скарг: платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних, днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до ДПС України зі скаргою від 15.02.2020 №б/н (вх. №7411/6 від 20.02.2020) щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.01.2020 №Ф-1372-52 ГУ ДПС у Київській області, а рішення ДПС України про результати розгляду скарги №10315/6/99-00-08-06-01-06 прийняте 20.03.2020

Отже, рішення ДПС України про результати розгляду скарги №10315/6/99-00-08-06-01-06 від 20.03.2020 прийняте в строки визначенні чинним, на момент подачі позивачем скарги, законодавством та направлене належним чином позивачеві, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням за трек-номером 786.

Відтак, суд звертає увагу, що предметом розгляду даної справи є винесена Головним управління ДПС у Київській області вимога від 15.01.2020 №Ф-1372-52, та як було встановлено судом під час розгляду даної адміністративної справи, дана вимога винесена відповідачем правомірно, тому відсутні підстави для її скасування.

За приписами вимог п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність та обґрунтованість винесеної ним оскаржуваної податкової вимоги від 15.01.2020 №Ф-1372-52.

Згідно зі ст. 139 КАС України судові витрати до стягнення не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення- 25 травня 2021 р.