Справа № 820/4655/16
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року

м. Київ

справа № 820/4655/16

адміністративне провадження № К/9901/37753/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу № 820/4655/16

за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Балкантех» до Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Балкантех» на постанову Харківського окружного адміністративного суду (суддя: І. С. Нуруллаєв) від 16 січня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду (колегія у складі суддів: Л. В. Курило, О. В. Присяжнюк, В. Б. Русанова) від 15 березня 2017 року,

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. У серпні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Балкантех» (далі - ТОВ «Балкантех», позивач, скаржник) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 08 квітня 2016 року № , яким застосовані штрафні санкції на загальну суму 17 121,48 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані на помилкових судженнях суб`єкта владних повноважень, оскільки податкове повідомлення-рішення прийняте з порушенням норм діючого законодавства України, що є підставою для його скасування.

3. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2017 року, у задоволені позову відмовлено.

4. Не погоджуючись з рішеннями суддів першої та апеляційної інстанцій, 06 квітня 2017 року позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2017 року та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

5. Після усунення недоліків касаційної скарги, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача, запропоновано у десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали подати заперечення на касаційну скаргу.

6. Вищим адміністративним судом України справа до розгляду не призначалася.

7. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

8. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

9. 14 березня 2018 року касаційну скаргу Товариства на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2017 року у справі № 820/4655/16 (склад колегії суддів: ОСОБА_1 - головуючий суддя, Бившева Л. І., Хохуляк В. В.).

10. На підставі розпорядження в.о. заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року № 2324/0/78-20 призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи, у зв`язку з ухваленням Вищою радою правосуддя від 15 жовтня 2020 року № 2830/0/15-20 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку», що унеможливлює її участь у розгляді касаційної скарги.

11. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26 листопада 2020 року, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Дашутін І. В., Шишов О. О.

12. Ухвалою Верховного Суду справу прийнято до провадження, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в попередньому судовому засіданні.

13. Станом на час розгляду справи письмового заперечення/відзиву на касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України або Верховного Суду не надходило, що не перешкоджає подальшого розгляду по суті.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

14. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Балкантех» перебуває на обліку в Центральній об`єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області з 07 серпня 2012 року за № 72906 та є платником податку на додану вартість, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податку № 2127 від 12 жовтня 2012 року та свідоцтвом № 200092705 про реєстрацію платника податку на додану вартість від 01 січня 2013 року.

15. Фахівцями Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області проведено камеральну електронну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, за результатами якої складено акт від 22 березня 2016 року № 932/20-3012-01-09/38279165, згідно з яким Товариством порушено пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, зі змінами доповненнями, в частині дотримання термінів реєстрації податкових накладних в "Єдиному реєстрі податкових накладних", відповідальність за що передбачена пунктом 120-1.1 статті 120-1 глави 11 розділу ІІ Податкового кодексу України.

16. На підставі акта перевірки від 22 березня 2016 року № 932/20-3012-01-09/38279165 Центральною об`єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 08 квітня 2016 року № , яким до позивача застосовано штраф на загальну суму 17121,48 грн.

17. Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням від 08 квітня 2016 року № , позивач скористався правом адміністративного оскарження та подав скаргу до ГУДФС у Харківській області, за результатами розгляду якої рішенням Головного управління ДФС у Харківській області від 17 червня 2016 року № 3506/10/20-40-10-01-14 скарга залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 08 квітня 2016 року № - без змін.

18. За наслідками розгляду скарги позивача Державна фіскальна служба України рішенням від 17 серпня 2016 року № 17799/6/99-99-11-03-01-25 податкове повідомлення-рішення від 08 квітня 2016 року № та рішення, прийняте за розглядом первинної скарги залишила без змін, а скаргу - без задоволення.

19. Вважаючи неправомірним податкове повідомлення-рішення Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 08 квітня 2016 року № , позивач звернувся із цим позовом до суду.

20. Судами попередніх інстанції також встановлено, що згідно з ІС «Єдиний реєстр податкових накладних», податкові накладні, виписані ТОВ «Балкантех» у жовтні та грудні 2015 року, перелік яких наведено в акті перевірки, зареєстровані в ЄРПН з порушенням 15-денного терміну реєстрації, а саме: № 142 від 26 жовтня 2015 року (сума ПДВ - 176,85 грн.) - зареєстрована 18 листопада 2015 року; податкова накладна № 143 від 16 жовтня 2015 року (сума ПДВ - 20000,0 грн.) - зареєстрована 19 січня 2016 року; податкова накладна № 145 від 19 жовтня 2015 року (сума ПДВ - 20000,0 грн.) - зареєстрована 29 січня 2016 року; податкова накладна № 122 від 07 грудня 2015 року (сума ПДВ - 11037,85 грн.) - зареєстрована 30 грудня 2015 року.

21. Таким чином, позивачем зареєстровано податкові накладні на загальну суму 11214,70 грн. - із затримкою на 15 днів та на загальну суму 40000,00 грн. - із затримкою на 61 і більше календарних днів).

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

22. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що факт наявності податкових правопорушень позивачем не спростовується, порушення термінів реєстрації податкових накладних та відповідальність за таке порушення у вигляді штрафу були закріплені в Податковому кодексі України як до 01 січня 2016 року, так і після, а тому спірне податкове повідомлення-рішення прийняте у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством України.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

23. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанцій, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.

24. Позивач, наводить доводи аналогічні доводам адміністративного позову, апеляційної скарги, здійснює виклад обставин та надає їм відповідну оцінку, цитую норми процесуального та матеріального права, а також висловлює свою незгоду із оскаржуваними судовими рішеннями, а тому повторному зазначенню не потребують.

25. Зокрема, наголошує на тому, що застосування штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних за період жовтень-грудень 2015 року здійснено відповідачем без врахування того, що на момент вчинення порушення порядок застосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею, був відсутнім. Відсутність такого порядку, на думку позивача, унеможливлює застосування штрафних (фінансових) санкцій у подальшому. Окрім того, позивачем зазначено, що оскільки порушення мали місце у 2015 році, таким чином застосування контролюючим органом норм законодавства, які вступили в дію з 01 січня 2016 року є невірними.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

26. Враховуючи положення пункт 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 460-ІХ, а також те, що касаційна скарга на судові рішення у цій справі була подана до набрання чинності цим Законом і розгляд їх не закінчено до набрання чинності цим Законом, Верховний Суд розглядає цю справу у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Отже, застосуванню підлягають положення КАС України у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року.

27. Верховний Суд, переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.

28. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

29. Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 10, 20, 30, 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, залежно від тривалості порушення терміну реєстрації.

30. Відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

31. Процедуру реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних визначають положення пункту 201.10 Податкового кодексу України та Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246.

32. Дотримання строків реєстрації податкових накладних продавцем є визначальним. Недотримання цих вимог не тільки є порушенням податкової дисципліни продавця товару/послуг. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

33. У цій справі факт несвоєчасної реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН позивачем не спростовується. Спірним питанням є можливість застосування податковим органом штрафних (фінансових) санкцій у 2016 році за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, виписаних у жовтні та грудні 2015 року.

34. З 01 січня 2015 року у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII Податковий кодексу України доповнено статтею 120-1, яка встановлює відповідальність за порушення термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

35. Так, п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України було встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; …….….….».

36. На підставі пункту 35 підрозділу 2 розділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України (у редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість» від 16 липня 2015 року № 643-VIII) визначено, що норми пункту 120-1.1 статті 120-1 цього Кодексу не застосовуються при порушенні термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, складених до 01 жовтня 2015 року.

37. Як встановлено судами за матеріалами справи, порушення термінів реєстрації податкових накладних мало місце після 01 жовтня 2015 року (податкові накладні жовтня та грудня 2015 року).

38. Відповідно до пункту 120-1.3 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла з 29 липня 2015 року по 31 грудня 2015 року) порядок застосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (далі - Порядок).

39. Відтак, у зв`язку із відсутністю затвердженого Порядку у період з 01 жовтня 2015 року до 31 грудня 2015 року, застосування штрафних санкцій за порушення вимог пункту 120-1.1 статті 120-1 цього Кодексу було неможливим.

40. Законом України від 24 грудня 2015 року № 909-VІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році (набрав чинності з 01 січня 2016 року) внесені зміни до статті 120-1 Податкового кодексу України, якими виключено пункт 120-1.3 статті 120-1 Податкового кодексу України.

41. 16 лютого 2016 року набув чинності наказ Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року № 1204, яким затверджений Порядок направлення контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків та передбачено необхідну для застосування штрафу форму податкового повідомлення-рішення - форма «Н» - додаток 13 до вказаного Порядку.

42. Таким чином, з 01 січня 2016 року податковому органу надано право застосовувати штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України без наявності спеціально затвердженого Порядку, а з 16 лютого 2016 року у податкового органу з`явилася реальна можливість виконання обов`язків, спрямованих на притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності, встановленої пунктом 120-1.3 статті 120-1 Податкового кодексу України.

43. У цій справі, як встановлено судами попередніх інстанцій, податкові правопорушення, допущені позивачем у 2015 році, виявлені податковим органом за наслідком проведення у 2016 році камеральної перевірки. Відтак податкові правопорушення виявлені податковим органом в межах строків, визначених статтею 102 Податкового кодексу України. За наслідком проведення перевірки та на виконання вимог статті 120-1 податковим органом прийнято спірні податкові повідомлення-рішення. При цьому, матеріальна норма права, яка визначала склад правопорушення, встановлювала відповідальність за такі порушення існувала станом на час допущення позивачем термінів реєстрації податкових накладних.

44. За встановлених обставин справи Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо правомірності дій податкового органу та обґрунтованості застосування штрафних (фінансових) санкцій, визначених ними.

45. Посилання позивача на неможливість застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій у зв`язку з відсутністю у жовтні-листопаді 2015 року Порядку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, є безпідставним, оскільки на момент застосування штрафних (фінансових) санкцій податковий орган діяв в межах та у спосіб, визначений чинним законодавством.

46. Зворотня дія закону, а також презумпція правомірності рішень платника податку, на що посилається Товариство у касаційній скарзі, не застосовуються до спірних правовідносин, оскільки жодні елементи податків та їх ставки не змінювалися, нове податкове правопорушення не визначалося, колізія норм законодавства відсутня. Застосування штрафних (фінансових) санкцій відбулося на підставі норми, яка діяла з 2015 року, у 2016 році лише визначено порядок такого застосування, в тому числі і за порушення, допущені у 2015 році.

47. Така ж сама правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19 березня 2019 року у справі № 803/1799/16.

48. Верховний Суд також звертає увагу та те, що позивач, вимагаючи скасування штрафних (фінансових) санкцій у повному обсязі, фактично обґрунтовує безпідставність їх застосування лише за порушення, допущені у 2015 році, що також виклює можливість задоволення вимог касаційної скарги.

49. Також не приймаються до уваги посилання скаржника на те, що податкова накладна № 143 від 16 жовтня 2015 року була виписана помилково та відкоригована 29 січня 2016 року, оскільки вказану податкову накладну ТОВ «Балкантех» зареєстровано у ЄРПН 19 січня 2016 року, що не спростовує факт несвоєчасної реєстрації податкової накладної.

50. Зазначені висновки у їх сукупності не дають підстав вважати, що судом першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права чи порушено норми процесуального права. Фактично, касаційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у адміністративному позові, апеляційної скарги та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій надавали оцінку встановленим обставинам справи.

51. Окрім вищевикладеного, суд касаційної інстанції наголошує на тому, що виходячи з визначених процесуальним законом меж предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права.

52. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Росії», «Нєлюбін проти Росії»), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

53. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

54. Відповідно до частин першої - третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

55. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

56. Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

57. Суд касаційної інстанції визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись статтями 341, 343, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Балкантех» залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2017 року у справі № 820/4655/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов