Справа № 520/6890/21
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

"27" травня 2021 р. № 520/6890/21

Харківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Мар`єнко Л.М. розглянувши в м. Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області про оскарження дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду 21.04.2021 року звернувся ОСОБА_1 з повторною заявою про забезпечення позову по справі №520/6890/21, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом зупинення дії рішення від 04.02.2021 року за №9378, ухваленого Головним Управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області.

В обґрунтування вищевказаної заяви зазначив, що він приїхав до України лише з метою навчання у Національному фармацевтичному університеті та отримання другої освіти, відносно позивача були скоєні кримінальні правопорушення, за ознаками ч.2 ст.190 КК України.

Також відносно позивача було порушено кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.146 КК України та в подальшому йому повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення за ознаками ч.2 ст.146, ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.2 ст.127 КК України.

Проте, позивач не визнає провини у скоєнні кримінального правопорушення. Також позивач посилається на наявність ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 року про задоволення заяви про забезпечення позову по іншій справі №520/6604/21 (суддя Севастьяненко К.О.), за позовом іншої особи, що також проходить у вказаному кримінальному провадженню як один з співучасників.

Водночас, позивач зазначає, що вимога Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" не дозволяють відповідачу примусово видворити ОСОБА_1 з території України, до закінчення кримінального провадження.

Також позивач зазначив в обґрунтування заяви, що у разі зупинення дії рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання, він має можливість поновитися у студенти навчального закладу, через що просив задовольнити заяву з метою недопущення негативних наслідків, які можуть ускладнити захист або взагалі виключають можливість відновлення прав позивача.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 до Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення від 04.02.2021 року за №9378 про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 22.04.2021 року відкрито спрощене провадження без виклику сторін у справі №520/6890/21.

Також ухвалою суду від 22.04.2021 року за результатами розгляду первісної заяви про забезпечення позову - відмовлено у задоволенні заяви.

Ухвала набрала законної сили, не оскаржувалась позивачем.

Згідно п.2 ч.1 ст. 153 КАС України - заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з ч.1, ч.2, ч.3 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення адміністративного позову без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Верховний Суд у постанові від 24 грудня 2019 року у справі №826/16888/18 вказав, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

За Рекомендацією №R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з правовими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Тому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи неможливість виконання рішення суду або ефективного захисту та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися до суду, або про очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, у чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Щодо доводів позивача стосовно наявності ухвали Харківського окружного адміністративного суду по іншій справі №520/6604/21 від 19.05.2021 року про задоволення заяви про забезпечення позову, по якій позивачем також є особа, якій повідомлено про підозру у тому ж кримінальному провадженні, що і позивачу, суд зазначає, що відповідно до ч.1 - ч.3 ст.90 КАС України - суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Також суд зазначає, що вказана ухвала Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/6604/21 не носить преюдиційного характеру для розгляду даної заяви.

Водночас, як зазначає сам позивач, відносно нього та інших осіб було порушено кримінальне провадження №0000242 від 30.01.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, а в подальшому позивачу повідомлено про підозру в рамках кримінального провадження №0000263 від 02.02.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.186, ч.2 ст.186, ч.2 ст.127 КК України.

Згідно ч.2 ст.22 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", виїзд з України іноземцю або особі без громадянства не дозволяється, зокрема, якщо йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення або кримінальна справа розглядається судом - до закінчення кримінального провадження.

При цьому позивач сам зазначає у заяві, що до закінчення кримінального провадження відповідач не може його примусово видворити.

Таким чином, негативних наслідків у вигляді примусового видворення до закінчення кримінального провадження на даний час до позивача не можуть бути застосовані.

Щодо доводів позивача стосовно того, що внаслідок зупинення дії рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання він би мав можливість поновитися у студенти навчального закладу, суд зазначає, що це є очевидним наслідком задоволення заяви, проте не є жодним чином обґрунтованою підставою для забезпечення позову, яка передбачена ч.2 ст.150 КАС України.

Відповідно до витягу з наказу ректора Національного фармацевтичного університету від 18.02.2021 року №49-ст, позивача відраховано 18.02.2021 року на підставі рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання, у зв`язку з порушенням умов договору на навчання та умов законного перебування на території України згідно з п.5 та п.6 ч.1 ст.46 Закону України "Про вищу освіту" та принципи адміністративного судочинства.

Крім того, у вказаному наказі зазначено, що до занять у 6 семестрі позивач не приступав.

Суд зазначає, що в даному випадку, вжиття заходів забезпечення позову у вигляді зупинення дії рішення буде нівелювати судовий розгляд вказаної справи по суті та буде фактичним задоволенням позову без його розгляду, що є неприпустимим, з огляду на наведені вище вимоги КАС України.

Так, в ході розгляду справи по суті отримано відзив відповідача та за результатом його дослідження ухвалою суду від 17.05.2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Національної поліції в Харківській області, витребувано у Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції в Харківській області ряд доказів, на підставі яких було винесено подання від 03.02.2021 року щодо скасування посвідки позивача.

Водночас, суд зазначає, що повторна заява позивача про забезпечення позову фактично не містить обґрунтувань на підтвердження наявності підстав, що передбачені ч.2 ст.150 КАС України, як і не надано доказів в обґрунтування заяви.

Таким чином, суд зазначає, що позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить захист порушених прав позивача, та, що відновлення прав позивача, може бути ускладненим та потребуватиме значних зусиль та витрат у майбутньому.

Отже, проаналізувавши матеріали поданої повторно заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність передбачених пунктами 1, 2 частини другої статті 150 КАС України підстав для забезпечення позову, у зв`язку із чим у задоволенні заяви про забезпечення позову у вигляді зупинення дії рішення - належить відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 150, ст. 248, ст. 256, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області про оскарження дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Мар`єнко Л.М.