Справа № 420/2399/20
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/2399/20
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Домусчі С.Д.,

Турецької І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій щодо відмови в перерахунку довічного грошового утримання, визнання недійсним та скасування рішення №91 від 02.03.2020 року та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій щодо відмови в перерахунку довічного грошового утримання, визнання недійсним та скасування рішення №91 від 02.03.2020 року та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 довічного грошового утримання з 19.02.2020р. відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області № 5-583/20/3 від 28.02.2020р. з урахування суддівської винагороди 100 896 грн. Визнано недійсним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 91 від 02.03.2020р. «Про відмову у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці» з 19 лютого 2020 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_1 довічного грошового утримання з 19 лютого 2020 року відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області № 5-583/20/3 від 28.02.2020р. «Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці» з урахуванням суддівської винагороди 100 896 грн. в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року залишено без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року залишено без змін.

19 серпня 2020 року Одеським окружним адміністративним судом видано по справі виконавчий лист №420/2399/20.

22 березня 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 в порядку ст.382, 383 КАС України, в якій заявник просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в невиконанні рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року по справі №420/2399/20 в частині зобов`язання проведення виплати, ОСОБА_1 ІПН: НОМЕР_1 , довічного грошового утримання з 19 лютого 2020 року відповідно до довідки №5-583/20/3 від 28.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням суддівської винагороди 100896 гривень в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області у встановлений судом строк подати звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року по справі № 420/2399/20 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату, ОСОБА_1 ІПН: НОМЕР_1 , довічного грошового утримання з 19 лютого 2020 року відповідно до довідки №5-583/20/3 від 28.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням суддівської винагороди 100896 гривень в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді;

- розглянути звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року по справі №420/2399/20 в судовому засіданні;

- постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, бездіяльність яких визнаються протиправними.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 в порядку ст.382, 383 КАС України про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати звіт про виконання судового рішення та про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.04.2020 року у справі №420/2399/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій щодо відмови в перерахунку довічного грошового утримання, визнання недійсним та скасування рішення №91 від 02.03.2020 року та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій вказує, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання судового рішення, встановити судовий контроль шляхом надання звіту, а також винести окрему ухвалу щодо притягнення до відповідальності осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, бездіяльність яких визнаються протиправними.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що чином, відмовляючи в задоволені заяви суд не правильно застосував норми процесуального та матеріального права, погодився з позицією відповідача про виконання рішення в частині виплати заборгованості в майбутньому без визначення будь якого строку в часі, чим фактично відстрочив виконання судового рішення без будь якого судового рішення. На думку апелянта, ухвалене судом рішення про відмову в задоволені заяви суперечить Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, загальним засадам судочинства. Окрім цього, на думку апелянта, встановлення судом не доведеності позивачем невиконання рішення відповідачем повністю не відповідає принципам верховенства права та права на справедливий суд, виходячи з того що відповідач в запереченні визнав факт невиконання рішення суду в частині зобов`язання виплати грошового утримання.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року в частині оскарження відмови у встановленні судового контролю шляхом зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення в порядку ст. 382 КАС України. У відкритті апеляційного провадження в частині оскарження відмови у задоволенні заяви про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиконання судового рішення, поданої в порядку ст. 383 КАС України відмовлено.

Представником відповідача надано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у яких зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю шляхом надання звіту, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано спосіб захисту порушеного права шляхом звернення до виконавчої служби, при цьому, не надано жодного доказу на підтвердження вчинення державним виконавцем виконавчих дій за виконавчим листом №420/2399/20. Крім того, судом першої інстанції не встановлено свідомого невжиття відповідачем залежних від нього заходів з метою виконання судового рішення та порушення у зв`язку з цим прав позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 129-1 Конституції України закріплено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013, зазначив про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України зазначив, що бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом (ч.4 ст. 13 Закону України Про судоустрій та статус суддів).

Відповідно до ч. 2-3 ст. 14 КАС України постанови і ухвали суду в адміністративній справі, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

Підстави та порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначений ст. 382 КАС України.

У відповідності до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Таким чином, виплати здійснює Головне управління Пенсійного фонду України винятково коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України коштом Державного бюджету України.

Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що Головним управлінням на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.04.2020 року по справі №420/2399/20, 05.08.2020 року проведено перерахунок довічного грошового утримання позивача з 19.02.2020 року відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області №5-583/20/3 від 28.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням суддівської винагороди 100896 грн. в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та за період з 19.02.2020 року по 31.08.2020 рік нарахована доплата у розмірі 289 641,10 грн.

Крім того, судом встановлено, що інформація про виконання рішення по справі №420/1529/20 внесена Головним управлінням до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, що підтверджується доказами наданим представником відповідача до заперечень.

Таким чином, відповідач вжив конкретні заходи з метою виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року.

Фактична невиплата нарахованих 289 641,10 грн. зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття.

Зважаючи на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виконало конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року, а також враховуючи, що позивач скористався правом на звернення вказаного рішення до примусового виконання, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність на даний час підстав для встановлення судового контролю.

Апеляційний суд звертає увагу, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є правом суду, а не його обов`язком.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 382 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій щодо відмови в перерахунку довічного грошового утримання, визнання недійсним та скасування рішення №91 від 02.03.2020 року та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: І.О. Турецька