Справа № 299/3480/20
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 рокуЛьвівСправа № 299/3480/20 пров. № А/857/4213/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

з участю секретаря судового засідання Вовка А. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04 грудня 2020 року (прийняте у місті Виноградові суддею Трагнюком В. Р.; повний текст рішення виготовлено 09 грудня 2020 року) в адміністративній справі № 299/3480/20 за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у Закарпатській області ДПП Архіпової Вікторії Сергіївни, Управління патрульної поліції у Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із цим позовом та просив скасувати постанову від 29.09.2020 серії ЕАМ № 3210205 у справі про адміністративне правопорушення та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини у справі, порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП є незаконним, необгрунтованим, безпідставним, оскільки він не здійснював керування автомобілем марки MAZDA 626, д.н.з. НОМЕР_1 , громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 йому невідомий і з таким він не знайомий, право користування зазначеним автомобілем на позивача цей громадянин не передавав, а отже і перевищення швидкості (в т.ч. до 81 км/год) він не здійснював.

Також, зазначає, що ОСОБА_3 протиправно здійснювала діяльність на території с.Тишів, поза зоною дислокації, з використанням засобу вимірювання швидкості, який навіть не отримувала, що призвело до винесення незаконної постанови.

Крім того, вказує на те, що судом не здійснено оцінки доказів у їх взаємозв`язку і сукупності, судове рішення є необгрунтованим та немотивованим, а також те, що для накладення адміністративного стягнення у цій справі відсутній склад правопорушення.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР України).

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пп."б" п. 12.9 ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Пунктом 12.4 ПДР України встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачено, зокрема, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Судом встановлено, що 29.09.2021 Інспектор поліції виніс постанову на позивача за частиною першою статті 122 КУпАП та застосував до нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн, відповідно до санкції статті.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, накладаючи на позивача адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в сумі 255 гривень, навів мотиви прийняття саме такого стягнення, зазначив та врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, а оспорювана позивачем постанова прийнята із дотриманням вимог КУпАП.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

З пояснень позивача видно, що він посилається на те, що транспортний засіб, який вказано поліцейськими в постанові про адміністративне правопорушення, не має ніякого відношення до нього і жодного порушення він не вчиняв.

Щодо наведеного колегія суддів апеляційного суду зазначає таке.

Згідно з пунктом 8 частиною 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями частин першої, другої статті 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься частина перша статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З матеріалів справи видно, що правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано інспектором Управління патрульної поліції у Закарпатській області ДПП Архіповою В. С., тобто належним працівником органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання та повноваження. Фіксування здійснено за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, який здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Колегія суддів зазначає, що виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12 (а. с. 55 - 57).

Можливість використання виробу «TruCam LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних (а. с. 56).

Суд встановив, що на фотознімку, який здійснено з використання виробу «TruCam LTI 20/20» та додано до відзиву, зазначено дату вчинення правопорушення, серійний номер приладу, швидкість транспортного засобу та чітко видно д.н.з. автомобіля позивача НОМЕР_2 (а. с. 54).

29.09.2021 інспектором Управління патрульної поліції у Закарпатській області ДПП Архіповою В. С. на ім`я начальника Управління подано рапорт, в якому вказано, що при оформленні постанови серії ЕАМ № 3210205 допущено помилку в частині марки та реєстраційного номера транспортного засобу, яким керував позивач та зазначено, що вірним необхідно вважати транспортний засіб марки Renault д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 . Цей рапорт згідно резолюції було долучено до матеріалів адміністративної справи та є її частиною (а.с. 53).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що факт вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, не спростований, прийняте рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності є обґрунтованим.

Колегія суддів зазначає, що предметом оскарження у справах про адміністративні правопорушення є порушення прав та законних інтересів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що, на їхню думку, мали місце при розгляді та вирішенні справи.

Суд не встановив порушень при складанні матеріалів в адміністративній справі, її розгляді та винесенні уповноваженим поліцейським постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, які б могли призвести до скасування оскаржуваної постанови. Не призводить до цього і допущена поліцейськими описка.

А доводи апелянта про те, що ОСОБА_3 протиправно здійснювала діяльність на території с. Тишів, поза зоною дислокації, з використанням засобу вимірювання швидкості, який навіть не отримувала, що призвело до винесення незаконної постанови, колегія суддів апеляційного суду до уваги не приймає, оскільки це не входить до предмету дослідження при оскарженні постанов у справах про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04 грудня 2020 року в адміністративній справі № 299/3480/20 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 26 травня 2021 року.