Справа № 520/18506/2020
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

26 травня 2021 року № 520/18506/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зоркіної Ю.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу № 520/10142/19 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків,61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у нездійсненні поновлення виплати і виплати раніше призначеної ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за віком та інших пенсійних надбавок за період часу: з 07.10.2009 до 10.04.2014; установлення і виплати до пенсії підвищення, встановленого статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"; підвищення і виплати призначеної пенсії, як члену сім`ї - сину, репресованої особи - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити: поновлення виплати, перерахунок, нарахування, розрахунок і виплату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше призначеної пенсії за віком та інших пенсійних надбавок і підвищень за період часу: з 07.10.2009 до 10.04.2014, які застосовувати в подальшому при перерахунках пенсії за віком довічно; установлення, нарахування, розрахунок і виплату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до пенсії підвищення, встановленого статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з 10.04.2014 по теперішній час, яке застосовувати в подальшому при перерахунках пенсії за віком довічно; підвищення, нарахування, розрахунок і виплату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначеної пенсії, як члену сім`ї - сину, репресованої і розстріляної особи, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком, з 11.04.2014 по теперішній час, яке застосовувати в подальшому при перерахунках пенсії за віком довічно.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 24.08.2020 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 у справі № 520/10142/19, перераховано і виплачено ОСОБА_1 пенсію за віком та інші пенсійні надбавки з 10.04.2014. Однак, з дня ухвалення - 07.10.2009 рішення Конституційного Суду України № 25- рп/2009 про визнання неконституційними положення пункту 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та до 10.04.2014 пенсія за віком та інші пенсійні надбавки ОСОБА_1 не виплачувалися взагалі. Позивач зазначив, що право на отримання пенсії та інших пенсійних надбавок за період часу: з 07.10.2009 р. до 10.04.2014 р., як складова права на соціальний захист, є його основоположним конституційним правом. З метою поновлення порушеного конституційного права позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області направлено заяву від 30.09.2020 № 00013-30-9-20 з вимогою: поновити виплату і виплатити раніше призначену пенсію за віком та інші пенсійні надбавки за період часу: з 07.10.2009 до 10.04.2014 з урахуванням загального страхового стажу за період з 24.10.1953 по 06.06.2000, який складає 46 років 06 місяців 09 днів; поновлення виплати здійснити за документами, що є в пенсійній справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; прийняти рішення щодо поновлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше призначеної пенсії у встановлений законом строк - не пізніше 10 днів після надходження заяви; установити та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що має статус "Дитина війни", до пенсії підвищення, встановлене статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"; підвищити та виплатити призначену ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію, як члену сім`ї - сину, репресованої особи, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком. Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області листом від 07.10.2020 р. № 2000-0216-8/75510 відмовило у задоволенні вказаної заяви.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки у спірних правовідносинах відповідач діяв з дотриманням норм чинного законодавства України. Зазначено, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21.11.2014 по справі № 643/17990/14-а адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про зобов`язання поновити виплату пенсію за віком за період з 07.10.2009 по 10.04.2014 - залишено без розгляду. Ухвала набрала законної сили та не скасована.

Вирішуючи справу, суд бере до уваги те, що згідно висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 20 травня 2020 року у справі № 815/1226/18 та у постановах Верховного Суду від 14 липня 2020 року у справі № 160/10737/19, від 13 жовтня 2020 року у справі №120/2276/19-а, від 24 листопада 2020 року у справі № 815/460/18, від 23 березня 2021 у спарві520/11158/19 положення статей 122, 123 КАС України не підлягають застосуванню до спорів, які виникли у зв`язку поновленням виплати раніше призначених (нарахованих) пенсій громадянам України, які проживають за її межами, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009, оскільки непроведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, поновлення виплати пенсії має проводитися без обмеження будь-яким строком.

Дослідивши матеріали справи з урахуванням положень ст. 78 КАС України, перевіривши оскаржувані дії відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Позивач є пенсіонером за віком з 21.01.1996, перебував на обліку та отримував пенсію у відділі соціального захисту населення № 2 Виконавчого комітету Московському районі м. Харкова, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 від 27.02.1996.

Позивач виїхав з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль, внаслідок чого йому виплачено пенсію за 6 місяців наперед, особовий рахунок закрито, з обліку знято з 01.12.2000 року.

Долученими до матеріалів справи документами підтверджено, що позивач, звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, в якому просив зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова поновити виплату пенсії за віком з 07.10.2009 року (дати прийняття рішення КСУ № 25-рп/2009) відповідно до Конституції та чинним пенсійним законодавством України.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21.11.2014 року у справі № 643/17990/14-а адміністративний позов ОСОБА_1 , про зобов`язання поновити виплату пенсію за віком за період з 07.10.2009 року по 10.04.2014 року залишено без розгляду

Також постановою Московського районного суду м. Харкова від 12.12.2014 року у справі № 643/17990/14-а адміністративний позов ОСОБА_1 про зобов`язання поновити виплату пенсію задоволено частково. Визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова у відновленні виплати пенсії. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова відновити і виплачувати пенсію за віком та інші пенсійні надбавки, на підставах, визначених пенсійним законодавством, як непрацюючому громадянину України за документами, які є в його пенсійній справі, з урахуванням індексу інфляції починаючи з 10.04.2014 р. та зробити відповідні виплати. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання зазначеного рішення, яке набрало законної сили, управлінням, починаючи з 10.04.2014 була нарахована пенсія в розмірі 74,70 грн. Не погодившись із визначеним розміром пенсії позивач оскаржив призначення пенсії у судовому порядку.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 09.07.2015 у справі № 643/8870/15-а позовні вимоги задоволено частково. Визнано незаконними дії відповідача щодо порядку поновлення та виплати пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та нарахувати та перерахувати призначену за віком пенсію з надбавками за понаднормативний стаж, підвищення пенсійної надбавки як члену сім`ї реабілітованого, на підставах, визначених ч. 2 ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 9 липня 2003 року на підставі документів, що є у пенсійній справі, з урахуванням додаткових документів, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 29.11.2014 року.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.09.2015 зазначене рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито, з тих підстав, що вказаний позов мав розглядатися в порядку, визначеному ст.267 КАС України ( в ред. до 15.12.2017 року).

23.03.2018 ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив Позивач звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, у якому з урахуванням клопотання про уточнення позовних вимог 17.04.2018 просив суд визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо виплати пенсії ОСОБА_1 в розмірі, нижчому ніж прожитковий мінімум; зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова призначити та перерахувати ОСОБА_1 здійснивши розрахунок пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки (2011-2013), які передували року звернення при призначенні пенсії і які враховуються для розрахунку пенсії за 2014 рік згідно ст.ст.25,27,40,42,43,49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", закону України " Про реабілітацію політичних репресій на Україні", починаючи з 10.04.2014 року з виплатою нарахованих сум за мінусом отриманих сум на момент виплати.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 по справі № 643/8865/16 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо виплати пенсії ОСОБА_1 в розмірі нижчому ніж прожитковий мінімум. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки (2011-2013), які передували року звернення при призначенні пенсії і які враховуються для розрахунку пенсії за 2014 рік згідно ст.ст.25,27,40,42,43,49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", закону України "Про реабілітацію політичних репресій на Україні", починаючи з 10.04.2014 року. В іншій частині вимог - адміністративний позов залишено без задоволення.

Вказане рішення суду 14.06.2018 набрало законної сили.

30.09.2019 ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області та управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, яка полягає у нездійсненні перерахунку та невиплаті ОСОБА_1 , пенсії за віком та інших пенсійних надбавок з урахуванням загального страхового стажу за період з 24.10.1953 по 06.06.2000, який складає 46 років 06 місяців 09 днів; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області та управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, яка полягає у нездійсненні перерахунку та невиплаті ОСОБА_1 , пенсії за віком та інших пенсійних надбавок у розмірі згідно з чинним законодавством України, відповідно до розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, так як нарахування та виплата ОСОБА_1 пенсії за віком було проведено без дотримання гарантій, передбачених Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області та управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова починаючи з 10.04.2014 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком та інші пенсійні надбавки з урахуванням загального страхового стажу за період з 24.10.1953 по 06.06.2000, який складає 46 років 06 місяців 09 днів; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області та управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова починаючи з 10.04.2014 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком та інші пенсійні надбавки з урахуванням індексу інфляції, у розмірі згідно з чинним законодавством України, який відповідно до ст. 46 Конституції України має забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення Харківського окружного адмінстративного суду від 06.12.2019 у справі 520/10142/19 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області, яка полягає у нездійсненні перерахунку та невиплаті ОСОБА_1 пенсії за віком та інших пенсійних надбавок відповідно до розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком та інші пенсійні надбавки з 10.04.2014 з урахуванням індексу інфляції, у розмірі, не нижчому від прожиткового мінімуму, встановленого законом, з урахуванням раніше виплачених сум; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області, яка полягає у нездійсненні перерахунку та невиплаті ОСОБА_1 пенсії за віком та інших пенсійних надбавок з урахуванням загального страхового стажу за період з 24.10.1953 по 06.06.2000, який складає 46 років 06 місяців 09 днів; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком та інші пенсійні надбавки з 10.04.2014 з урахуванням загального страхового стажу за період з 24.10.1953 по 06.06.2000, який складає 46 років 06 місяців 09 днів.

Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV) було передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

В силу ст.51 цього Закону, у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.147 Конституції України, Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність Конституції України, законів України та у передбачених цією Конституцією випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до цієї Конституції.

Рішенням Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 року визнано не конституційними положення п.2 ч.1 ст.49 Закону №1058-IV та другого речення ст.51 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, які втратили силу з моменту прийняття Конституційним Судом України рішення.

Як зазначено в Рішенні №25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону №1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі Пічкур проти України, яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до ст.46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі Пічкур проти України, як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини.

З огляду на наведене, з дня набрання чинності Рішенням №25-рп/2009 щодо неконституційності положень п.2 ч.1 ст.49, другого речення ст. 51 Закону №1058-ІV, виникли підстави щодо поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу управління ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Отже, проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, позивач має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року (справа №523/5348/17).

Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На даний час порядок призначення, перерахунку та виплати пенії визначений Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»., затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року № 22-1 (далі по тексту-Порядок).

Відповідно до ч.2 ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється з з`ясуванням обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку передбаченому ч.3 ст.35 та ст.46 цього Закону.

Відповідно до п.15 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»., поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії.

Таким чином поновлення пенсії здійснюється за матеріалами, що є в пенсійній справі, із урахуванням додатково наданих документів.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у нездійсненні поновлення виплати і виплати раніше призначеної позивачу пенсії за віком та інших пенсійних надбавок за період часу: з 07.10.2009 до 10.04.2014 та зобов`язання поновити та виплатити пенсії позивачу у період з 07.10.2009 до 10.04.2014.

Щодо позовних вимог в частині установлення, нарахування, розрахунку і виплати доплат та підвищень до пенсії в подальшому при перерахунках пенсії за віком довічно, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З аналізу викладеного суд зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог визначаються позивачем самостійно. Суд під час прийняття постанови вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (стаття 244 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи вищезазначене, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Наразі у суду відсутні підстави вважати, що вказані позивачем доплати до пенсії не будуть враховані відповідачем при проведенні перерахунку пенсії у подальшому.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у нездійсненні поновлення виплати і виплати раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком та інших пенсійних надбавок, в тому числі підвищення, встановленого статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"; підвищення і виплати призначеної пенсії, як члену сім`ї - сину, репресованої особи - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком у період з 07.10.2009 до 10.04.2014

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 пенсії за віком та інших пенсійних надбавок, в тому числі підвищення, встановленого статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"; підвищення і виплати призначеної пенсії, як члену сім`ї - сину, репресованої особи - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком у період з 07.10.2009 до 10.04.2014

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Зоркіна Ю.В.