Справа № 620/2210/21
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2021-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2021 року Чернігів Справа № 620/2210/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області
прозобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (надалі також - ГУПФУ в Чернігівській області, відповідач), в якому просить:

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, згідно довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01.04.2019 № 805 та № 806 з подальшим перерахунком;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 недоплачену суму пенсії в межах строку звернення із позовом до суду;

- допустити негайне виконання судового рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.11.2019, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2020 її позовні вимоги до ГУ ПФУ в Чернігівській області задоволені частково, та на виконання зазначеного судового рішення її з 03.04.2019 переведено на пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про державну службу». Водночас, відповідачем її пенсію обчислено без врахування довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01.04.2019 № 805 та № 806, що видані органом за останнім місцем роботи на державній службі, що були подані ОСОБА_1 при зверненні до пенсійного органу за призначенням пенсії державного службовця 03.04.2019.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позов, в якому останній з позовними вимогами не погоджується, в їх задоволенні просить відмовити в повному обсязі та зазначає, що пенсія ОСОБА_1 за віком на підставі Закону України «Про державну службу» призначена на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.11.2019 у справі №620/3031/19, в якому питання порядку обчислення заробітної плати позивачу при відповідному переведенні не розглядалось судом, а тому у відповідача не було підстав для врахування довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та з 03.04.2019 отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про державну службу», яка з 03.04.2019 склала 1497,00 грн, з 01.07.2019 склала 1564,00 грн, з 01.12.2019 - 1638,00 грн, з 01.07.2020 становить 1712,00 грн (а.с. 44,45).

Позивач, не погоджуючись із розміром призначеної пенсії зверталась із заявами до відповідача, проте ГУ ПФУ в Чернігівській області листами, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 46, 47, 49) позивачу повідомлено про відсутність підстав для врахування наданих позивачем довідок для обрахунку її пенсії.

Водночас, з листа відповідача вбачається, що після проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду загальний розмір пенсії останньої зменшився, що призвело до переплати за період з 03.04.2019 по 31.08.2020 в загальній сумі 16352,31 грн (а.с. 49).

Зважаючи на зменшення розміру пенсії та відмову у врахуванні відповідних довідок про заробітну плату позивач звернулась до відповідача зі скаргами (а.с. 56-76).

Не погоджуючись із діями відповідача ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Згідно з вимогами ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 46 Основного Закону).

Згідно зі ст. 46 Конституції України право на пенсійне забезпечення гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках. Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.

З огляду на матеріали справи рішенням суду від 15.11.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною відмови відповідача у переведенні позивача на пенсію за ст. 37 Закону «Про державну службу» задоволено. Крім того, судом зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи з 03.05.1979 по 22.10.1982 на посаді бухгалтера Менського відділення Держбанку; з 01.03.1995 по 18.02.1999 на посаді бухгалтера Сосницького РО УМВД в Чернігівській області, з 01.06.2000 по 26.12.2014 на посаді бухгалтера 2 та 1 категорії УМВС України в Чернігівській області , та вирішити питання, щодо переведення ОСОБА_1 на пенсію за ст. 37 Закону України ''Про державну службу'' згідно поданої заяви від 03.04.2019, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Водночас, суд, відмовляючи в задоволенні вимог позивача про врахування довідок про заробітну плату, зазначив, що зважаючи та те, що ГУ ПФУ в Чернігівській області не було здійснено переведення позивача на пенсію за Законом України «Про державну службу» з урахуванням спірного періоду роботи на підставі вказаного рішення суду, то суд не може підміняти даний орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вчинення вказаних дій, оскільки законодавством такі функції віднесені до компетенції Пенсійного фонду України.

Так, на виконання означеного рішення суду відповідачем з 03.04.2019 проведено переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком, обраховану відповідно до Закону України «Про державну службу», яка за даними пенсійного органу склала з 03.04.2019 - 1497,00 грн, з 01.07.2019 - 1564,00 грн, з 01.12.2019 - 1638,00 грн, з 01.07.2020 становить 1712,00 грн.

Крім того, з листів відповідача вбачається, що пенсія позивачу обрахована без врахування довідок № 806 № 805 від 02.04.2019, виданих управлінням соціального захисту населення (а.с. 34-36), які ОСОБА_1 було додано до заяви про переведення на пенсію держслужбовця від 03.04.2019, що підтверджується листом Сосницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (а.с. 48).

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 року (заява №38722/02).

Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: «Права і свободи людини і громадянина захищаються судом» (стаття 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Також суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до пункту 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 14.09.2016 № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права.

Згідно з частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З матеріалів справи вбачається, що при поданні Заяви про переведення на інший вид пенсії від 03.04.2019 позивачем з-поміж іншого були подані Довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 01.04.2019 № 805 та Довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби № 806 від 01.04.2019, що відповідають формам, затвердженими постановою правління Пенсійного фонду України «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям» від 17.01.2017 № 1-3 (а.с. 34-36).

Отже, зважаючи на вищевикладене, суд констатує, що орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, при обрахунку пенсії ОСОБА_1 віддає перевагу найменш сприятливому для позивачки тлумаченню законодавства України.

ЄСПЛ у п. 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 22 Основного Закону права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

У статті 1 Конституції України проголошено, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Статтею 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права встановлено, що держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожної людини на соціальне забезпечення, включаючи соціальне страхування.

Зокрема, згідно зі ст. 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення тощо.

Виходячи із викладеного, неприпустимим є встановлення такого правового регулювання, за яким розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в ч. 3 ст. 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме ст. 22 Основного Закону України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18).

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню та для належного захисту порушених прав позивачки слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 03.04.2019 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, згідно довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01.04.2019 № 805 та № 806, з урахуванням раніше проведених виплат.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в сумі 908,00 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити повністю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 03.04.2019 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, згідно довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01.04.2019 № 805 та № 806, з урахуванням раніше проведених виплат.

Рішення суду в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, .

Дата складення повного рішення суду - 21.05.2021.

Суддя Ю. О. Скалозуб