Справа № 520/3616/21
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

26 травня 2021 року № 520/3616/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

установив

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить: визнати протиправною бездіяльність ГУПФУ в Харківській області щодо недонарахування щомісячного довічного грошового утримання за 2020 рік до належного розміру, тобто 212827.50 грн; зобов`язати Пенсійний фонду України в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області донарахувати щомісячне довічне грошове утримання за 2020рік до належного розміру , тобто 212827.50 грн на місяць та перерахувати на пенсійний рахунок за цей період загальну недоплачену суму 1879692.48 грн; зобов`язати Пенсійний фонду України в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нараховувати в подальшому, починаючи з 01 січня 2021 року, щомісячне довічне грошове утримання у сумі 212827.50 грн на місяць.

Ухвалою від 15.03.2021 позовна заява залишена без руху та надано строк для усунення недоліків.

На виконання вимог ухвали суду позивачем 22.04.2021 надано відповідні документи та ухвалою від 27.04.2021 у справі відкрито провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено , що 15 грудня 2020 року подав заяву до відповідача про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання за 2020 рік, проте такий перерахунок проведено не було. Протягом 2020 року він мав отримувати щомісячне довічне грошове утримання 90% від 236475 грн 00 коп., тобто 212827грн. 50коп., недоплата склала 212827грн. 50коп.-56186грн.46коп.= 156641 грн.04коп., а за 2020 рік - 1879692гривень 48 коп.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проведено виходячи з розміру винагороди, встановленої на 01.01.2020 та обчисленої згідно діючих на момент проведення такого перерахунку законодавчих норм. Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 р. № 2-рп/2020 не змінювались розміри суддівської винагороди та не розглядалось питання про перерахунок щомісячного грошового довічного утримання суддям у відставці. Вважає, що відсутні підстави для здійснення перерахунку щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив відповідача, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні, та отримує довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». З 01.01.2020 довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 обчислено із заробітної плати 62429 грн. 40 коп. на підставі заяви від 21.01.2020 та доданого до неї оригіналу Довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2020 №01-33/38, виданої Апеляційним судом Харківської області 16.01.2020.

За матеріалами паперової пенсійної справи стаж роботи ОСОБА_1 становить 41 рік 9 місяців 05 днів, в тому числі на посаді судді 27 років 01 місяць 27 днів. Розмір щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2020 становить 56186.46 грн.

06.08.2020 позивач звернувся до Управління з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді. Позивач додав до заяви довідки про суддівську винагороду від 29.07.2020 № 01/38/270, видану Апеляційним судом Харківської області, про нараховану та виплачену суддівську винагороду, довідку від 29.07.2020 № 04-33/130/2020, видану Апеляційним судом Харківської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням № 95 від 07.08.2020 Управлінням відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі наданої довідки.

Не погоджуючись з рішенням № 95 від 07.08.2020 позивачем подано адміністративний позов до суду та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 по справі № 520/12116/2020 позивачу відмовлено в задоволенні адміністративного позову до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

15.12.2020 Позивач звернувся до Управління із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, до якої додав заяву довільної форми та довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №01-33/856/2020, №01-33/857/2020, №01-33/858/2020, видані 01.12.2020 Апеляційним судом Харківської області станом на 13.11.2018, на 01.01.2019 та на 18.02.2020 відповідно.

16.12.2020 за результатами розгляду заяви від 15.12.2020 відділом перерахунків пенсій № 1 прийняте рішення від про відмову у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 р. № 1402-VIII (далі - Закон № 1402).

За змістом п.2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Частиною 1 статті 142 Закону № 1402 визначено, що суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ч.3 ст.142 Закону №1402).

Частинами 4, 5 ст.142 Закону № 1402 передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Крім того, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 1402 передбачено певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, п.22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 р. отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів".

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (п.23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402).

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" від 16.10.2019 р. №193-IX, який набрав чинності 07.11.2019 р., виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402.

Положеннями п.24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 визначено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

За змістом п.25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Досліджуючи поняття "щомісячне довічне грошове утримання судді", Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 р. № 18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 р. № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у своїх рішеннях, а саме: від 24.06.1999 р. № 6-рп/99, від 20.03.2002 р. № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01.12.2004 р. № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11.10.2005 р. № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18.06.2007 р. № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, а також у рішенні від 18.02.2020 р. № 2-р/2020.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 р. № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п.25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону № 1402 зі змінами.

Згідно з ч.1 ст.91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13.07.2017 р. № 2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402 не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 06.03.2019 у справі №638/12586/16-а та від 11.02.2020 у справі №200/3958/19-а, висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Разом з цим, суд зазначає, що набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Тобто, якщо це один день (втрата чинності повністю чи в окремій частині закону за рішенням Конституційного Суду України з дня його ухвалення), то цей строк закінчується о 24 години 00 хвилини цього дня. Відповідно, з 00 годин 00 хвилин наступного дня, з дати ухвалення відповідного рішення Конституційного Суду України, до правовідносин, що регулюється таким законодавством, застосовується норма, що відповідає Конституції України, вступила у силу і діє.

Таким чином, перерахунок, який просить здійснити позивач обумовлений відновленням раніше порушених його прав з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 р. у справі № 2-р/2020.

Отже, саме з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402.

При цьому, зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Враховуючи викладене, позивач має право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 01.12.2020 № 01-3/858/2020, виданої Апеляційним судом Харківської області.

При цьому суд зазначає, що ч. 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, позивач при зверненні до суду просив захистити його права шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо недонарахування довічного грошового утримання судді у відставці у 2020 році до належного розміру 212827,50 грн. Однак, оскаржена бездіяльність набула письмового виразу в рішенні відповідача про відмову в перерахунку довічного утримання від 16.12.2020, а тому, на думку суду, належним способом захисту прав та інтересів позивача є скасування зазначеного рішення ГУ ПФУ в Херсонській області.

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги положення ст.9 КАС України, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення відділу перерахунків пенсій № 1 від 16.12.2020 про відмову у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці за заявою від 15.12.2020 року на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області від 01.12.2020 № 01-3/858/2020.

В іншій частині вимог позов задоволенню не підлягає, оскільки позовні вимоги або є такими, що заявлені на майбутнє (зобов`язати виплачувати) або такими, по яким рішення пенсійним органом не приймалося (визначення належного до виплати розміру грошового утримання судді у відставці), тоді як суд не може підміняти собою державний орган, в тому числі визначати розмір заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовий збір розподілити згідно ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Вийти за межі позовних вимог.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунків пенсій № 1 від 16.12.2020 про відмову у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці за заявою від 15.12.2020 року на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області від 01.12.2020 № 01-33/858/2020.

В іншій частині вимог позов залишити без задоволення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Зоркіна Ю.В.