Справа № 2-а-3527/10/2270
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-3527/10/2270

Головуючий у 1-й інстанції: Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

26 травня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року (прийняту у м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Державної митної служби України (далі - відповідач) про скасування наказу № 698-к від 27.04.2010 та поновлення на посаді начальника Хмельницької митниці,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАЯВИ

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа за постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.07.2010 по справі №2-а-3527/10/2270.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду 02.03.2021 в задоволенні заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання по адміністративній справі № 2-а-3527/10/2270 - відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що заявником не пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки останній стягувачем був пред`явлений в межах строку визначеного Закону України "Про виконавче провадження", а тому в задоволенні заяви позивача про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа №2-а-3527/10/2270 від 04.06.2010 до виконання слід відмовити.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Отже, з урахуванням вимог Закону № 1404-VIII, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився 21.04.2016. З 19.04.2013 по 21.04.2016 обставин, які переривають строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не було.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про дотримання позивачем строків пред`явлення виконавчого листа до виконання не ґрунтується на досліджених судом доказах.

Крім того, 19.04.2021 до суду надійшли додаткові пояснення ОСОБА_1 в яких позивач зазначив, що рішення суду, на підставі якого Хмельницьким окружним адміністративним судом 04.06.2010 видано виконавчий лист № 2-5-3527/10/2270, в повному обсязі не виконано. Стягувача на посаді не поновлено. При цьому, державний виконавець у виконавчому провадженню № 37678059 діяв правомірно, та підстав для скасування його постанови та відновлення виконавчого провадження № 37678059 немає.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2021 витребувано справу із суду першої інстанції.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2021 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 19.05.2021 о 09:40 год.

19.05.2021 позивачем подано заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.05.2010 по справі №2-а-3527/10/2270 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено шляхом визнання протиправним та скасування наказу Голови Державної митної служби України №698-к від 27.04.2010 "Про внесення зміни до наказу Держмитслужби України від 01.03.2010 222-к". Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Хмельницької митниці. Зобов`язано Державну митну службу України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Судове рішення набрало законної сили 13.11.2012.

04.06.2010 Хмельницьким окружним адміністративним судом видано відповідний виконавчий лист.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.04.2013 замінено сторону виконавчого провадження Державну митну службу України на Міністерство доходів і зборів України по справі №2-а-3527/10/2270 за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України про скасування наказу № 698-к від 27.04.2010 та поновлення на посаді.

19.04.2013 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішення ДВС України відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа від 04.06.2010 по справі № 2-а- 3527/10/2270.

16.04.2014 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішення ДВС України прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№37678059.

Позивач, посилаючись на те, що з поважних причин не дотримався строку для пред`явлення виконавчого листа для повного виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.05.2010 звернувся до суду з відповідною заявою.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 цього Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 376 КАС України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

При цьому, необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність поважних причин такого пропуску.

Такі причини (обставини) повинні бути об`єктивною перешкодою для особи, на користь якої винесено судовий акт, і яка вчиняє дії для отримання виконавчого документа та його пред`явлення до виконання.

Водночас, Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). Неможливість особою домогтися виконання судового рішення, винесеного на її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Конституційний Суд України у рішенні № 18-рп/2012 від 13.12.2012, зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу № 5-рп/2013 Конституційний Суд України у рішенні від 26.06.2013 звернув увагу, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" акцентував, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Матківська проти України" від 12.03.2009 зазначено про те, що судовий розгляд і виконавче провадження-це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили. При цьому, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Таку ж правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 18.06.2019 у справі № 806/2492/17 та від 31.10.2019 у справі № 820/2607/17.

Вищезазначені висновки Верховного, Конституційного та Європейського Судів враховує колегія суддів при вирішенні питання щодо обґрунтованості висновків суду першої інстанції в частині поновлення строку для пред`явлення виконання виконавчого листа.

Так, відповідно до матеріалів справи, постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.05.2010 по справі №2-а-3527/10/2270 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено шляхом визнання протиправним та скасування наказу Голови Державної митної служби України №698-к від 27.04.2010 "Про внесення зміни до наказу Держмитслужби України від 01.03.2010 222-к". Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Хмельницької митниці. Зобов`язано Державну митну службу України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В зв`язку з оскарженням зазначене судове рішення набрало законної сили 13.11.2012.

При цьому, 04.06.2010 Хмельницьким окружним адміністративним судом видано відповідний виконавчий лист.

Разом з тим, ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.04.2013 замінено сторону виконавчого провадження Державну митну службу України на Міністерство доходів і зборів України по справі №2-а-3527/10/2270 за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України про скасування наказу № 698-к від 27.04.2010 та поновлення на посаді.

19.04.2013 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішення ДВС України відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа від 04.06.2010 по справі № 2-а- 3527/10/2270.

16.04.2014 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішення ДВС України прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№37678059.

Однак, як вбачається з матеріалів справи боржником судове рішення не виконано.

Разом з тим, постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 37678059 від 16.04.2014 стягувачем не оскаржувалась, у зв`язку з відсутністю правових підстав для його оскарження.

Так, згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Отже, з урахуванням вимог Закону України "Про виконавче провадження", строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився 21.04.2016.

З 19.04.2013 по 21.04.2016 обставин, які переривають строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, - не було.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що боржником судове рішення в добровільному порядку не виконано, натомість заявником, як видно з вищеописаних обставин справи, вчинено всі можливі дії щодо пред`явлення ним виконавчого листа до виконання, а обставини, що унеможливили таке пред`явлення, не залежали від волі заявника.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 пропустив строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з поважних причин, а тому пропущений строк необхідно поновити.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки викладені в ухвалі суду, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

У силу п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 червня 2010 року до виконання у справі №2-а-3527/10/2270 - задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа листа Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 червня 2010 року до виконання у справі №2-а-3527/10/2270 та поновити ОСОБА_1 строк пред`явлення виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 червня 2010 року до виконання у справі №2-а-3527/10/2270 до виконання та встановити, що такий слід обчислювати від дати набрання цією постановою суду законної сили.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.