Справа № 620/2614/21
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 року м. Чернігів Справа № 620/2614/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) 25.03.2021 звернулась до суду з адміністративним позовом до Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області (далі - Дмитрівська селищна рада, відповідач), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення четвертої сесії восьмого скликання від 25.01.2021 №60, яким їй відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути її заяву від 21.01.2021 та прийняти рішення про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що підстави для відмови у наданні дозволу є вичерпними. При цьому, Земельний кодекс України не передбачає такої підстави для відмови як надання дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі.

Ухвалою судді від 29.03.2021 відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представник відповідача надіслав відзив на позов, у якому просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову та зазначив, що позивачу відмовлено в наданні спірного дозволу у зв`язку з тим, що на момент проведення четвертої сесії восьмого скликання Дмитрівської селищної ради, спірна земельна ділянка не була зареєстрована за селищною радою. За наведених обставин, обґрунтування, викладені позивачем у поданому позові, не відповідають дійсності.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якій ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та зазначила, що надання чи відмова в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не тягне за собою юридичних наслідків для неї, а є лише певним етапом у процесу передачі земельної ділянки у користування, реалізація якого може бути здійснена лише після затвердження розробленої документації із землеустрою. Позивач вважає, що формальні підстави в ненаданні спірного дозволу свідчать про зловживання своїм обов`язком відповідача.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що 21.01.2021 ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 2,0000 га, що розташована на території Дмитрівської селищної ради для ведення особистого селянського господарства. До заяви позивачем було додано графічні матеріали з місцем розташування бажаної земельної ділянки (а.с. 10).

Рішенням Дмитрівської селищної ради від 25.01.2021 №60 позивачу відмовлено у наданні дозволу, у зв`язку з тим, що бажане місце розташування земельної ділянки, зазначене заявником у графічних матеріалах, не відповідає призначенню та принципам землеустрою, визначеними статтями 2, 6 Закону України «Про землеустрій», в частині раціональної системи землеволодінь та землекористувань. Згідно графічних матеріалів заявника, зазначена земельна ділянка перебуває на реєстрації права комунальної власності Дмитрівської селищної ради (а.с. 11).

Вважаючи вказане рішення протиправним, ОСОБА_1 звернулась до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно із пунктом «а» частини другої статті 22 Земельного кодексу України до земель сільськогосподарського призначення належать, зокрема, сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

За правилами пункту «а» частини третьої статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно із частинами 3-4 статті 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Таким чином, чинним законодавством гарантовано громадянам право безоплатної передачі земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації, порядок проведення якої регламентовано положеннями статті 118 Земельного кодексу України.

Так, згідно із частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

При цьому, згідно із частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, виходячи з аналізу вищевказаних законодавчих положень у системному їх зв`язку, суд зазначає, що перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність спірної земельної ділянки, орієнтовною площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства є те, що бажане місце розташування земельної ділянки, зазначене заявником в графічних матеріалах, не відповідає призначенню та принципам землеустрою, визначеним статтями 2, 6 Закону України «Про землеустрій», в частині раціональної системи землеволодінь та землекористувань. Згідно графічних матеріалів заявника, зазначена земельна ділянка перебуває на реєстрації права комунальної власності Дмитрівської селищної ради.

Однак, суд звертає увагу, що такої підстави для відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою статтею 118 Земельного кодексу України не передбачено. За наведених обставин, суд вважає, що рішення відповідача від 25.01.2021 №60 є протиправним та має бути скасованим, оскільки воно прийняте необґрунтовано, з підстав, що не передбачені чинним земельним законодавством.

Як зазначає відповідач, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 №1113 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», з метою забезпечення виконання Указу Президента України від 15.10.2020 №449 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області згідно наказу №48-отг від 14.12.2020 передано Дмитрівській селищній раді земельну ділянку :02:000:0302, площею 6,8565 га, державної власності у комунальну власність, яка на момент проведення сесії не була зареєстрована відповідачем. В даному масиві перебуває спірна земельна ділянка, право комунальної власності на яку не зареєстроване, а тому в розумінні статті 122 Земельного кодексу України, при розгляді заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, відповідач не мав права розпоряджатись зазначеним земельним масивом.

Разом з тим, суд зазначає, що вказана обставина не була самостійною підставою для відмови ОСОБА_1 у наданні бажаного дозволу, а тому, в силу процесуальних вимог Кодексу адміністративного судочинства України, Дмитрівська селищна рада не може посилась на вказані обставини в поданому відзиві.

Крім того, суд звертає увагу, що належних і допустимих доказів того, що земельна ділянка, яку обрала позивач для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою, не перебуває у комунальній власності, до матеріалів справи відповідачем не надано.

За наведених обставин, суд вважає, що наявні усі правові підстави для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 21.01.2021 та прийняти відповідне рішення про надання або відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення про відмову у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, діяв необґрунтовано, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задовольнити.

Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення четвертої сесії восьмого скликання Дмитрівської селищної ради від 25.01.2021 №60.

Зобов`язати Дмитрівську селищну раду Ніжинського району Чернігівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.01.2021 та прийняти рішення про надання або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 26 травня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Дмитрівська селищна рада Ніжинського району Чернігівської області (, вул. Незалежності, 18, с. Дмитрівка, Ніжинський район, Чернігівська область, 16572).

Суддя С.В. Бородавкіна