Справа № 320/12363/20
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2021-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2021 року справа № 320/12363/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови

Суть спору: ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (надалі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Козачук Н.А. про арешт майна боржника ОСОБА_1 від 25.03.2020 в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять від Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради як соціальна допомога, а саме допомога при народженні дітей, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на рахунок № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , відкритий у АТ КБ "ПриватБанк".

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про те, що вона є боржником у виконавчому провадженні №61629160, відкритому Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 24.03.2020 на підставі виконавчого документу - вимоги Головного управління ДФС у Київській області від 23.08.2018 №Ф-9279-17У про сплату боргу у розмірі 17192,24 грн. на користь держави.

Позивач вказує, що в рамках виконавчого провадження №61629160, державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Козачук Н.А. винесено оскаржувану постанову від 25.03.2020 про арешт коштів боржника.

Позивач вважає, що вказану постанову відповідачем винесено незаконно, у порушення вимог статті 73 Закону України «Про виконавче провадження», та з перевищенням повноважень державного виконавця, адже оскаржуваною постановою арешт накладено на банківський рахунок, на який позивачу надходить від Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради соціальна допомога при народженні дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яка є єдиним джерелом їх існування.

Крім того, позивач зазначає, що у порушення статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» жодних постанов про відкриття виконавчого провадження та про накладення арешту на майно боржника на адресу позивача не надходило.

Відтак, на думку позивача, винесена відповідачем в рамках виконавчого провадження №61629160 оскаржувана постанова про арешт майна боржника ОСОБА_1 від 25.03.2020 в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять від Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради як соціальна допомога, а саме допомога при народженні дітей, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на рахунок № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , відкритий у АТ КБ "ПриватБанк" є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови. Відкрито провадження в адміністративній справі №320/12363/20 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та в порядку, визначеному положеннями ст. 287 КАС України.

Вказану ухвалу суду від 23.12.2020 відповідачу направлено засобами електронного зв`язку. Електронне повідомлення, що вміщує файл з копією ухвали доставлено на адресу електронної пошти відповідача - 25.01.2021 о 15:01 год., що підтверджується звітом Інтернет провайдера.

Проте відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у строк, встановлений судом не скористався.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 повторно витребувано докази у справі від відповідача.

29.01.2021 на виконання ухвали Київського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 на адресу суду від відповідача надійшли копії матеріалів виконавчого провадження ВП №61629160.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 позивача звільнено від сплати судового збору.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянкою України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Білоцерківським МВ Управління ДМС України в Київській області 25.06.2014. Зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_1 (а.с.5-6).

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 02.10.2010, дошлюбне прізвище ОСОБА_1 - ОСОБА_4 (а.с.7).

Позивач має двох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.8,9).

Позивач перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської ради та отримує допомогу при народженні дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», п. 10 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1751, що підтверджується довідкою про отримання допомоги, виданою Управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради від 12.10.2020 №1082/20 (а.с.10).

Судом встановлено, що 23.08.2018 Головним управлінням ДФС у Київській області на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9279-17-У, відповідно до якої заборгованість ОСОБА_5 зі сплати єдиного внеску станом на 16.03.2020 складає 17192,24 грн. (а.с.53).

Матеріали справи свідчать, що 24.03.2020 старшим державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Козачук Наталією Анатоліївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61629160, відповідно до якої відкрито виконавче провадження з виконання вимоги Головного управління ДФС у Київській області від 23.08.2018 №Ф-9279-17-У про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 17192,24 грн., зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попередити боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 1719,20 грн. Стягувачем у даному виконавчому провадженні є Головне управління ДФС у Київській області, боржником - ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ) (а.с.68, зворотній бік).

Того ж дня, 24.03.2020 старшим державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Козачук Наталією Анатоліївною в рамках ВП №61629160 винесено постанови: про стягнення з боржника ОСОБА_6 виконавчого збору відповідно до ч. 2 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" в сумі 1719,20 грн. (а.с.70, зворотній бік); про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №61629160 для боржника ОСОБА_6 на загальну суму 169,00 грн. (а.с.69, зворотній бік).

25.03.2020 старшим державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Козачук Наталією Анатоліївною в рамках ВП №61629160 винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику (а.с.71, зворотній бік).

У позовній заяві позивач зазначає, що про існування оскаржуваної постанови Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 25.03.2020 про арешт коштів боржника їй стало відомо після того, як позивач не змогла скористатись соціальною допомогою, яка надійшла на її картковий рахунок № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , відкритий у АТ КБ "ПриватБанк" у серпні 2020 року. При цьому позивач зазначила, що постанова Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження на її адресу за місцем проживання не надходила.

Судом встановлено, що 12.10.2020 ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою, в якій повідомила, що рахунок, на який накладено арешт на грошові кошти № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , відкритий у АТ КБ "ПриватБанк", призначений для виплат соціальної допомоги при народженні дитини, у зв`язку з чим позивач має намір оскаржити дану постанову державного виконавця до суду. Також у заяві від 12.10.2020 просила надіслати на її електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 відскановані копії постанов, що винесені в рамках ВП №61629160 (а.с.11).

28.10.2020 на електронну пошту позивача ІНФОРМАЦІЯ_4 від Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли матеріали виконавчого провадження ВП №61629160, зокрема постанова від 25.03.2020 про арешт коштів боржника та постанова про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується скрін-шотом сторінки електронної пошти позивача ІНФОРМАЦІЯ_4 та не спростовано відповідачем (а.с.14).

29.10.2020 ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області зі скаргою на дії державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Козачук Наталії Анатоліївни.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.11.2020 у справі №357/10857/20 відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, у зв`язку з тим, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (а.с.20-22).

Не погоджуючись з рішенням суб`єкта владних повноважень про арешт коштів боржника позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404- VIII).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Приписами частини 1 статті 5 Закону № 1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з вимогами статті 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є, серед іншого, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 18 Закону № 1404-VІІІ, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до абзацу 1 частини 5 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з частиною 1 статті 48 Закону № 1404-VІІІ звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Абзацом першим частини 2 статті 48 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти, серед іншого, на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (абзац другий частини другої статті 48 Закону № 1404-VІІІ).

Відповідно до частини 4 статті 48 Закону №1404-VIII на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Частинами 1 - 4 статті 56 Закону №1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Згідно з абзацом другим частини 2 статті 59 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 59 Закону № 1404-VІІІ підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Як визначено статтею 68 Закону №1404 стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону №1404-VIII розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до статті 52 Закону № 1404-VІІІ не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Аналізуючи статтю 52 Закону № 1404-VІІІ суд зазначає, що є дві обставини, на підставі яких не підлягають арешту кошти:

- кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках;

- звернення стягнення на виплати, які заборонено законом;

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України №758 від 22.06.2012 рахунки із спеціальним режимом використання - рахунки, які відкриваються в Казначействі та його органах підприємствам, установам, організаціям для проведення розрахунків з надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу ( в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, з погашення заборгованості перед державним бюджетом, з повернення бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (Верховною Радою Автономної Республіки Крим, міськими радами) або під державні (місцеві) гарантії, з електронного адміністрування податків, для сплати заборгованості за електроенергію, для зарахування депозитних коштів та не бюджетні рахунки розпорядників бюджетних коштів.

Відповідно до Постанови Національного банку України №492 від 12.11.2003 "Про затвердження Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів" (далі - Інструкція №492, станом на дату відкриття рахунку) банк для зарахування виключно заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законом соціальних виплат відкриває фізичній особі окремий поточний рахунок у порядку, визначеному цією главою, або використовує вже відкритий для цих цілей рахунок (далі у цьому пункті - окремий рахунок).

Для відкриття окремого рахунку клієнт зобов`язаний у заяві про відкриття поточного рахунку (додаток 6) в рядку "Додаткова інформація" зазначити, що рахунок відкривається для зарахування заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законом соціальних виплат. Для діючого поточного рахунку така інформація визначається в додатковому договорі до договору банківського рахунку. Банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України (розділ 1, пункт 1.8 Інструкції №492).

Відповідно до статті 73 Закону №1404 стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

З системного аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що державний виконавець здійснює примусове виконання рішень на підставі таких виконавчих документів, як рішень державних органів, які законом визнані виконавчими документами, та для забезпечення реального їх виконання накладає арешт на майно боржника шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Оскаржувана постанова про арешт коштів боржника від 25.03.2020 свідчить, що відповідачем накладено арешт на кошти позивача, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику.

При цьому право накладення арешту передбачено статтею 56 Закону № 1404.

У свою чергу, підставою для зняття арешту з коштів на рахунках позивачка вважає неможливість накладення арешту на кошти на її рахунку, який використовується для зарахування соціальних виплат при народженні дітей.

Матеріали справи містять виписку АТ КБ «ПриваБанк» від 23.10.2020 №3CLA83030М8НJRUE по рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) і додатковим рахункам договору SAMONWFC3 від 06.12.2017 за період з 01.05.2020 по 23.10.2020, відповідно до якої на вказаний рахунок у зазначений період надійшли соціальні виплати.

Проте суд зазначає, що жодних доказів з повідомленням про те, що на кошти, які знаходяться на рахунках боржника, заборонено звертати стягнення, від банківської установи матеріали справи не містять.

Отже, доказів того, що рахунок позивача № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) у банку є рахунком зі спеціальним призначенням, матеріали справи не містять.

Факт отримання позивачем соціальних виплат на цей рахунок вказаних висновків не спростовує.

Як вже зазначалося, законом не заборонено звертати стягнення, зокрема на інші доходи боржника та право державного виконавця накладати арешт на рахунки.

Отже суд зазначає, що спірний рахунок № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) не є рахунком, звернення стягнення чи арешт якого заборонені.

При цьому не виключено, що на вказаний картковий рахунок можуть надходити не лише кошти у вигляді соціальної допомоги при народженні дітей, передбаченої законом, а й будь-які інші надходження.

Натомість за наявними матеріалами виконавчого провадження №61629160 судом не встановлено винесення постанови про звернення стягнення саме на доходи боржника, зокрема, соціальні виплати при народженні дітей, а оскаржувана постанова про арешт коштів боржника від 25.03.2020 чітко свідчить про те, що відповідачем накладено арешт на кошти позивача, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику.

Суд зазначає, що в оскаржуваній постанові про арешт коштів боржника від 25.03.2020 міститься повідомлення банкам про накладення арешту на рахунки, окрім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику. Отже на кошти позивача, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику, спірною постановою арешт не накладено.

Системний аналіз статей 52 та 59 Закону № 1404 дає підстави для висновку, що саме на банк, іншу фінансову установу, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, покладено обов`язок повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Вказане кореспондує обов`язку виконавця зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п. 10 ч. 1 ст. 34 цього Закону.

Матеріали виконавчого провадження ВП №61629160 не містять повернутої банком постанови від 25.03.2020 державного виконавця з вказаних вище мотивів.

Власне, факт накладення АТ КБ «ПриватБанк» арешту на вказаний вище рахунок свідчить, що такий рахунок не має особливого статусу.

Верховний Суд в ухвалі від 07.02.2019 у справі № 727/6404/18 зазначив, що в разі, коли банком при виконанні постанови державного виконавця не було враховано вказане в постанові застереження щодо непоширення арешту на кошти на рахунках, накладення арешту та/або звернення на які заборонено законом, державний виконавець не може відповідати за такі дії іншої юридичної особи.

Вказане кореспондує із висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 у справі №905/361/19 про те, що арешт має бути знятий власне виконавцем на підставі п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону № 1404 у випадку надходження документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Матеріали справи свідчать, що позивач зверталась до відповідача з листом, в якому повідомила, що рахунок, на який накладено арешт на грошові кошти № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , відкритий у АТ КБ "ПриватБанк", призначений для виплат соціальної допомоги при народженні дитини, у зв`язку з чим позивач має намір оскаржити дану постанову державного виконавця до суду.

Зі свого боку позивачка не позбавлена права відповідно п. 3 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404 звернутися до державного виконавця із клопотанням та відповідним документальним підтвердженням про зняття арешту із рахунку, на який вона отримує соціальну допомогу на дітей.

У свою чергу, відмова державного виконавця у задоволенні такого клопотання є предметом розгляду суду на підставі ч. 5 ст. 59 Закону № 1404.

Крім того, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до установи банку з відповідною заявою про повернення постанови державного виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на такому рахунку.

Отже державним виконавцем при винесенні постанови про накладення арешту на кошти позивача, як боржника у виконавчому провадженні, дотримано норми законодавства, зазначивши в оскаржуваній постанові про накладення арешту на рахунки, окрім рахунків, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дії відповідача в частині накладення арешту на кошти позивача, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику, - є законними та правомірними, не суперечать нормам чинного законодавства України, зокрема Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Міністерством юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, системно проаналізувавши положення законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

У зв`язку з тим, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 позивача було звільнено від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складення повного тексту рішення - 25.05.2021.

Суддя Кушнова А.О.