Справа № 359/2977/21
Суддя: Журавський В. В.
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/359/97/2021
Справа №359/2977/21
РІШЕННЯ

Іменем України

28 травня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2021 року ОСОБА_1 через свого уповноваженого представника звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом, який обґрунтовує тим, що згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 02 березня 2021 року № 146-ДК/148/АП/09/01/-21, складеного головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Баришівському, Бориспільському, Броварському, Згурівському, Переяслав-Хмельницькому, Яготинському районах та м. Броварах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області Шмиголем Б.І., була проведена перевірка в результаті якої встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер: :12:002:1019, що розташована по АДРЕСА_1 , має цільове призначення (02.01) «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка)». Власником даної земельної ділянки є позивач ОСОБА_1 .

На дату приведення перевірки було встановлено, що на цій земельній ділянці розміщено господарські споруди для ведення сільського господарства, а саме для утримання та вирощування тварин.Тому, на думку відповідача, зазначена земельна ділянка використовується позивачем не за її цільовим призначенням. А саме зазначену земельну ділянку з кадастровим номером :12:002:1019 та цільовим призначенням (02.01) «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка)», Позивач фактично використовує як землю сільськогосподарського призначення (для сільськогосподарських потреб).

В підсумку, за результатами перевірки відповідач встановив, що при використанні земельної ділянки з кадастровим номером :12:002:1019 порушено вимоги п. «а» ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України, за що передбачена відповідальність п. «т» ст. 211 Земельного кодексу України - невиконання вимог щодо використання земель за їх цільовим призначенням та ст. 53 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 09 березня 2021 року № 146-ДК/0025П/07/01/-21 позивач ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що при перевірці дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :12:002:1019 було встановлено, що 02 березня 2021 року земельна ділянка площею 0,1000 га з цільовим призначенням: (02.01) «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка)», кадастровий номер :12:002:1019, що розташована по АДРЕСА_1 фактично використовується не за цільовим призначенням, що є порушенням п. а) ч. 1 ст. 91 та п. г) ст. 211 Земельного кодексу України, за що передбачена відповідальність ст. 53 КУпАП та п. «г» ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України.Ні в Акті перевірки, а ні в Протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено час, коли позивач вчинив дії, відповідальність за які передбачена приписами ст.53 КУпАП та в який спосіб.

Даний протокол про адміністративне правопорушення не був а ні вручений, а ні направлений поштою особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, позивач звертає увагу суду, що відповідач надіслав позивачу повідомлення про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 год.00 хв. 12 березня 2021 року вже після фактичного розгляду справи, а саме 12 березня 2021 року о 15 год. 46 хв., що в свою чергу виключає будь-яку можливість для позивача бути присутньою під час розгляду справи та надавати свої пояснення та заперечення стосовно інкримінованого адміністративного правопорушення.

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 12.03.2021 року № 146-ДК/0026По/08/01/-21 ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Звертає увагу суду, що в постанові та приписі зазначено не вірно по батькові особу, яка притягається до відповідальності, а саме замість ОСОБА_1 зазначено ОСОБА_2 .

Згідно повідомлення про сплату шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу від 12.03.2021 року № 146-ДК/0023ШК/11/01/-21 ОСОБА_2 у 15-ти денний термін повинна сплатити загальний розмір шкоди заподіяної внаслідок використання земельної ділянки з кадастровим номером :12:002:1019 у розмірі 5252,15 грн.

Позивач не визнає вини у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки вона земельну ділянку з кадастровим номером :12:002:1019 використовує згідно її цільового призначення, а саме для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, тобто як присадибну ділянку.В той же час, висновки інспектора - головного спеціаліста Шмиголя Б.І. щодо нецільового використання зазначеної земельної ділянки є хибними, не відповідають дійсності та не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.Оскільки будівництво житлового будинку потребує значних грошових затрат та детального проектування, то на даний час на цій земельній ділянці позивачем побудовані лише господарсько-побутові об`єкти в яких планується зберігати будівельні матеріали та інвентар, необхідний для будівництва житлового будинку. Одночасно з цим, позивачем ведуться підготовчі роботи щодо будівництва житлового будинку, такі як накопичення необхідної суми коштів, здійснення проектування та планування майбутнього будинку, пошук підрядників і т.д.Тому, висновки відповідача стосовно того, що земельна ділянка з кадастровим номером :12:002:1019 використовується Позивачем не за її цільовим призначенням не відповідає фактичним обставинам справи та є неправдивими. Тому ОСОБА_1 просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №146-ДК/0026По/08/01/-21 від 12 березня 2021 року та припис №146-ДК/0024По/08/01/-21 від 12 березня 2021, а також закрити провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.53 КУпАП.

Представник позивача Мироненко О.О. в судовому засіданні підтримав адміністративний позов та наполягав на його задоволенні.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Київській області у судове засідання не з`явився. Відзив на позов не надав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з ч.2 ст.175 та ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,1000 га (кадастровий номер :12:002:1019) за адресою: АДРЕСА_1 . Землю передано позивачу, як вбачається для обслуговування жилого будинку та господарських будівель.

Згідно припису Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 12 березня 2021 №146-ДК/0024ПР/03/01/21 встановлено порушення вимог ст. 53 КУпАП, що полягає у невиконанні вимог щодо використання земельної ділянки з кадастровим номером :12:002:1019 за її цільовим призначенням та зобов`язано в 30-денний термін вжити вичерпних заходів реагування щодо усунення виявлених порушень та приведення землекористування у відповідність до вимог земельного законодавства

Головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Баришівському, Бориспільському, Броварському, Згурівському, Переяслав-Хмельницькому, Яготинському районах та м. Броварах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області Шмиголем Б.І., було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.ст. 53 КУпАП та п. а ч.1 ст.91, п. г ст.211 ЗК України. Із змісту протоколу вбачається, що 02 березня 2021 року земельна ділянка площею 0,1000 га з цільовим призначенням: (02.01) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 321050000:12:002:1019, що розташована по АДРЕСА_1 , яка згідно відомостей ДЗК перебуває у приватній власності ОСОБА_1 , фактично використовується не за цільовим призначенням. При обстеженні земельної ділянки встановлено, що на земельній ділянці розміщено господарські споруди для ведення сільського господарства, а саме, для утримання та вирощування тварин. Територія зазначеної земельної ділянки по периметру зовнішніх меж огороджена єдиним парканом, доступ обмежений. Під час перевірки проведено фотофіксацію. Таким чином, земельна ділянка з кадастровим номером 321050000:12:002:1019 відводилась з цільовим призначенням - (02.01) «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка)», а фактично використовується для сільськогосподарських потреб.

Згідно Повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 12 березня 2021 року №146-ДК/0023ШК/11/01/21 про сплату шкоди, заподіяної внаслідок самовільного заняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу та розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням (для земель житлової та громадської забудови) за адресою: АДРЕСА_1 розмір шкоди становить 5252,15 грн.

За наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, постановою державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель - головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Баришівському, Бориспільському, Броварському, Згурівському, Переяслав-Хмельницькому, Яготинському районах та м. Броварах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області Шмиголем Б.І. №146-ДК/0026По/08/01/-21 від 12.03.2021 року, визнано ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Крім того, у постанові зазначено, що порушенням заподіяно матеріальну шкоду, внаслідок використання частини земельної ділянки не за цільовим призначенням, на суму 5252,15 грн.

Відповідно до частини першої статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та способом, які передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За правилами ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з положенням ч.4 ст.159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Крім того, ст. 7 КпАП України визначено, що ніхто не може бути підданий заходу стягнення у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження по справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого дотримання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

У відповідності до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КпАП України, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до статті 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

Відповідно до ст. 268 КпАП України, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі…»

У силу приписів ч. 1 ст. 277-2 КпАП України повістка про розгляд справи вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

В силу ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у справі, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідно додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно ст. 280 КпАП України орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 284 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є рішенням, яким встановлюється вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в скоєнні правопорушення та призначається міра адміністративного стягнення.

Положеннями ст. 283 КпАП України передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Таким чином, положення КпАП України закріплюють процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, та містить застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи. Недотримання державним інспектором, в процесі винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, визначеної КпАП України процедури призводить до порушення права особи приймати участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення та інших прав, визначених статтею 268 КпАП України, що є підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення

Аналогічний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 20.03.2018 року №690/233/17 та від 31.01.2019 року №760/10803/15-а

Стаття 1 Закону України «Про землеустрій» визначає, що цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 2 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно із статтею 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

е) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Стаття 20 Земельного кодексу України визначає, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок.

Стаття 38 Земельного кодексу України (далі по тексту - ЗК України) визначає, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм (стаття 39 ЗК України).

Положення ст. 53 КпАП України передбачають адміністративну відповідальність за використання земель не за цільовим призначенням, невиконання природоохоронного режиму використання земель, розміщення, проектування, будівництво, введення в дію об`єктів, які негативно впливають на стан земель, неправильна експлуатація, знищення або пошкодження протиерозійних гідротехнічних споруд, захисних лісонасаджень та тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`яти до двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п`ятнадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом адміністративного проступку, передбаченого ст.53 КУпАП є суспільні відносини у сфері раціонального використання і охорони земель. Предмет посягання - землі.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у:

1) використанні земель не за цільовим призначенням;

2) невиконанні природоохоронного режиму використання земель;

3) розміщенні, проектуванні, будівництві, введенні в дію об`єктів, які негативно впливають на стан земель;

4) неправильній експлуатації, знищенні або пошкодженні протиерозійних гідротехнічних споруд, захисних лісонасаджень.

Всі склади формальні.

Суб`єкт адміністративного проступку - як громадяни, так і посадові особи.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Статтею 187 Земельного кодексу України, визначено, що контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства У країни.

Відповідно до статті 188 Земельного кодексу України, державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

З аналізу змісту ст. 211 Земельного кодексу України вбачається, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Згідно постановою КМУ від 22 липня 2016 року №482 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності є завданнями Держгеокадастру.

Відповідно до пп. 251 п. 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності.

Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель визначає Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19 червня 2003 №963-IV (далі - Закон № 963-IV), який спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.

Стаття 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначає, що невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням - невикористання земельної ділянки, крім реалізації науково обґрунтованих проектних рішень, або фактичне використання земельної ділянки, яке не відповідає її цільовому призначенню, встановленому при передачі земельної ділянки у власність чи наданні в користування, в тому числі в оренду, а також недодержання режиму використання земельної ділянки або її частини в разі встановлення обмежень (обтяжень).

Відповідно до ст. 4 цього Закону, об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Згідно із ст. 6 Закону № 963-IV до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать, зокрема, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю та виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням.

Відповідно до змісту ст. 9 Закону №963-IV державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються, зокрема, шляхом проведення перевірок.

Згідно статті 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема:

- безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель;

- давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень;

- складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати, відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення вишніх осіб до відповідальності.

- викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства України.

Відповідно до зазначених норм, контроль за використанням та охороною земель є прямим обов`язком інспекторів; законодавством визначено перелік конкретних дій та заходів на вчинення яких уповноважено державних інспекторів.

Таким чином, державний інспектор у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Шмиголем Б.І., як посадова особа Головного управління Держгеокадастру у Київській області, наділений відповідними повноваженнями, щодо здійснення перевірки дотримання вимог земельного законодавства.

Крім іншого, відповідно до п. 6 розділу II Інструкції у протоколі обов`язково робиться відмітка про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її прав і обов`язків, передбачених статтею 268 КпАП України, а також про повідомлення її про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу їй обов`язково направляється рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення (додаток 2) із зазначенням часу і місця розгляду справи.

Положення п. 8 Інструкції визначають, що протокол підписується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, та державним інспектором, який його склав, а за наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписаний також і цими особами. Відмова особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу та надання пояснень не припиняє провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, що ГУ Держгеокадастру у Київській області відправлено позивачу ОСОБА_1 повідомлення про розгляд справи про порушення нею вимог ст.53 КУпАП через поштове відділення 12 березня 2021 року о 15 год. 46 хв. Викладене свідчить про недотримання ГУ Держгеокадастру у Київській області вимог щодо повідомлення позивача про час та місце розгляду справи.

Тобто, при винесенні постанови відносно позивача належним чином, відповідно до ст. 280 КУпАП, не перевірено всіх істотних обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, в матеріалів справи відсутні належні та допустимі докази того, що позивач була повідомлена про проведення перевірки, яка була проведена 02 березня 2021 року.

Постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки викладені в ній дані не підтверджені жодним доказом (поясненнями осіб, свідків).

Також слід зазначити, що вищевказаний протокол був складений лише 12 березня 2021 року, а сама подія, згідно матеріалів справи, відбулася 02 березня 2021 року, що порушує норми ч. 2 ст. 254 КпАП України, так як протокол складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Отже, ГУ Держгеокадастру у Київській області не було забезпечено своєчасного та належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи про правопорушення у сфері охорони земель, що на переконання суду, є порушенням правил рівності всіх її учасників та позбавленням позивача права на подання додаткових документів, пояснень тощо. З урахуванням наведеного, суд вважає, що постанова прийнята суб`єктом владних з порушенням встановленої законодавством процедури, у зв`язку із чим є протиправною та підлягає скасуванню, зважаючи на той факт, що відповідач не надав суду доказів, що земельна ділянки використовується для ведення фермерського господарства та відповідно не надано доказів використання земельної ділянки не за призначенням.

Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип «належного урядування» не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Крім того, Європейський суд у справі «Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG» (1975, AC 591 at 638) вказав, що сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Як зазначив Європейський суд у справі «Yvone van Duyn v. Home Office», принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.

Така дія названого принципу пов`язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії», «Тошкуце та інші проти Румунії») і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (п. 128), та «Беєлер проти Італії» (п. 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (п. 74 рішення ЄСПЛ у справі «Лелас проти Хорватії»).

З урахуванням наведеного, а також зважаючи на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проведений за відсутності належних і допустимих доказів повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування оскаржуваного індивідуального акту як такого, що прийнятий суб`єктом владних повноважень поза межами правового поля з порушенням процедури розгляду.

Тому, суд погоджується з доводами позивача щодо безпідставності притягнення його до адміністративної відповідальності.

Окрім того слід зазначити, що розрахунок заподіяної шкоди не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а, отже, не створює для позивача жодних правових наслідків

У відповідності до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З квитанцій від 30 березня 2021 року (а.с.11-12) вбачається, що при пред`явленні позову ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 1816 гривень. Пред`явлений нею позов задоволений. Тому за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Київській області на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені нею витрати на оплату судового збору у розмірі 1816 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.1, ст.4, ст.6, ст.9, ст.10, Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», ч.1 та ч.2 ст.2, ст.3, ст.19, ст.20, ст.38, ст.187, ст.188, ст.211 Земельного кодексу України, ст.7, ст.9, ст.33, ст.53, ч.1 ст.139, ст. 245, ст.256, ст.251, ст.252, ч.1 ст.254, ст.268, ч.1 ст.277-2, ст.278, ст.280, ст.283, ст.284, КУпАП,

ст.2, ч.1 та ч.2 ст.77, ч.1 ст.139, ч.4 ст.159, ч.2 ст.175, ч.1 ст.205, п.2 ч.1 ст.241, ч.1-ч.2 ст.243, ст.244-246, ч.3 ст.286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 12.03.2021 року № 146-ДК/0026По/08/01/-21 Головного управління Держгеокадастру у Київській області, про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Скасувати припис від 12.03.2021 року № 146-ДК/0024По/08/01/-21 Головного управління Держгеокадастру у Київській.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 53 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Київській області (, місцезнаходження: 03115, м. Київ, вул. Серпова, 3/14) на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1816 гривень 00 копійок.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Київській області (, місцезнаходження: 03115, м. Київ, вул. Серпова, 3/14).

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Журавський