Справа № 607/2480/21
Суддя: Ромазан В. В.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2021 Справа №607/2480/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Безручко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області, у якому просить: поновити пропущений ним строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення від 03.10.2020 року серії БАБ №263228 та скасувати дану постанову.

Аргументуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_2 зазначив, що спірну постанову вважає такою, що винесена з порушеннями норм законодавства та підлягає скасуванню, оскільки жодного правопорушення він не вчиняв і докази зворотного відсутні. Зазначає, що із змісту винесеної постанови вбачається, що він, керуючи транспортним засобом марки «DAF», р.н. НОМЕР_1 , 03.10.2020 року, о 14 год. 20 хв., рухаючись по автодорозі М-19 Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече, здійснив обгін транспортного засобу перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки, чим порушив вимоги п.1.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122, а також у нього було виявлено відсутність реєстраційного документа на даний транспортний засіб, чим порушено вимоги частини 1 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 425.00 грн. Зазначає, що при розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність. На його неодноразові запитання щодо належних доказів вчинення ним правопорушення, відповідачем їх надано не було. Вважає, що постанова не відповідає вимогам ст.ст.251, 256, 280 КУпАП України, щодо доказів у справі про адміністративне правопорушення, форми та змісту, обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, у постанові не зазначено даних про свідків правопорушення. У відповідності до ст. 256 КУпАП дані цих осіб є відомостями, які мають обов`язково зазначатися в протоколі. Також вважає, що обов`язок доказування у справі покладено на інспектора згідно ст.279 КУпАП.

Представник Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області надав суду відзив на позовну заяву, у якому вказує на те, що 03.10.2020 р. позивач на автодорозі М19, Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече керуючи автомобілем DAF д.н.з. НОМЕР_2 , порушив правила обгону, а саме здійснив обгін перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки чим порушив вимоги п.1.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Також, під час перевірки документів працівниками поліції було виявлено відсутність реєстраційного документа на даний транспортний засіб чим порушено вимоги п.2.1 ПДР України та скоєно позивачем адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 126 КУпАП. Працівниками поліції винесено на позивача постанову серії БАБ № 263228 за ч.1 ст. 122, ч.2 ст.122, та ч.1 ст. 126 КУпАП згідно з якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. При винесенні постанови позивач не висловлював заперечень стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності. Вважає, що відповідно до ст. 268 КУпАП позивач не скористався своїм правом заявляти клопотання, надавати пояснення та подавати докази, по факту скоєння адміністративного правопорушення, що свідчить про визнання ним своєї вини та згоду з притягненням до адміністративної відповідальності. Зазначив, що позивач не висловлював скарг на постанову, хоча міг це зробити відповідно до ст. 293 КУпАП.Вважає, що позов до задоволення не підлягає.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позовних вимог не визнає, у задоволенні позову просить відмовити.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази встановив наступні обставини.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №263228 від 03 жовтня 2020 року, громадянин ОСОБА_1 , 03.10.2020 р. о 14 год. 20 хв., на автодорозі М19, Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече керуючи автомобілем марки «DAF» д.н.з. НОМЕР_2 , порушив правила обгону, а саме здійснив обгін перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки, чим порушив вимоги п.1.1 ПДР України. Також, під час перевірки документів працівниками поліції було виявлено у позивача відсутність реєстраційного документа на даний транспортний засіб, чим порушено вимоги п.2.1 ПДР України.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.2 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП із застосуванням ст..36 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

У вказаній постанові відсутні дані про те, що додається до неї, як доказ вчинення правопорушення.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Суд, не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу, вважає що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 126 КУпАП в редакції Закону станом на момент вчинення правопорушення, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. .

Згідно із ч.2 ст.122 КУпАП, у редакції Закону станом на момент вчинення правопорушення, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, в редакції Закону станом на момент вчинення правопорушення, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.п. 1.1 п.34 ПДР України, вузька суцільна лінія - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Згідно вимог п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;

б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного

засобу;

в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних

пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно

до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Згідно вимог п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної

категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб;

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або)

спеціальних звукових сигналів - дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на

великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що

здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до

вимог спеціальних правил;

ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Цієї вимоги закону представник відповідача не виконав та не надав належних та допустимих доказів, які підтверджували вину позивача у скоєнні спірних правопорушень, а саме відеозапису з реєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників поліції, а також будь-якого іншого доказу на підтвердження правомірності винесення спірної постанови, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частинами 2 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП, та на спростування його доводів.

При цьому, позивач у поданому позові заперечує факт порушення ним правил дорожнього руху, як наслідок вчинення адміністративних проступків.

Твердження представника відповідача про те, що «на місці події ОСОБА_1 не вислювлював жодних заперечень щодо притягнення його до адімінстративної відповідальності, що свідчить про визнання ним своєї вини», суд до уваги не бере, оскільки такі дані не підтверджені відповідними доказами та не можуть братися судом до уваги.

Окрім цього слід зазначити, що саме по собі визнання особою провини на місці винесення постанови не звільняє поліцейського від обов`язку доводити (шляхом надання відповідних доказів) правомірності таких своїх дій перед судом у разі, якщо вони будуть оспорені.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

За даних обставин, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до вимог частини 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд вважає, що ефективним та достатнім способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача у даній справі є скасування спірної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 122, частиною 2 ст. 122, частиною 1 ст.126 КУпАП та адміністративну справу провадженням закрити.

Крім того, суд вважає, що слід поновити пропущений позивачем строк для оскарження спірної постанови, оскільки її копію було отримано позивачем поштою 01.02.2021 року, про що свідчить інформація Укрпошти про відстеження поштового відправлення 085.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС, суд,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 263228 від 03 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 122, частиною 2 ст. 122, частиною 1 ст.126 КУпАП скасувати та адміністративну справу провадженням закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан