Справа № 420/1048/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1048/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

за участю:

від позивача: Полева С.О. за ордером

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-В» (, місцезнаходження: 65091, вул. Мясоїдівська, 14, адреса для листування: 65009, м. Одеса, вул. Гагарінське плато, 5/3) до Одеської митниці Держмитслужби (, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип 21а) про визнання протиправними та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2021/00005 від 06.01.2021 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2021/000003/1 від 06.01.2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 25 січня 2021 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-В» (, місцезнаходження: 65091, вул. Мясоїдівська, 14, адреса для листування: 65009, м. Одеса, вул. Гагарінське плато, 5/3) до Одеської митниці Держмитслужби (, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип 21а) про визнання протиправними та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2021/00005 від 06.01.2021 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2021/000003/1 від 06.01.2021 року.

Ухвалою від 29 січня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

На обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 28.08.2020 року між позивачем та фірмою Xiamen Guanwei Import&Export Co. Ltd,, був укладений Зовнішньоекономічний договір №295, відповідно до п. 2.1 якого Продавець зобов`язується у строк та у порядку, встановленому договором передати товару покупцю, а покупець прийняти та оплатити цей товар продавцеві.

Позивач зазначив, що з метою митного оформлення товару до Одеської митниці було подано 06.01.2021 року митну декларацію разом з документами на підтвердження митної вартості товару, однак відповідачем прийнято картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2021/00005 від 06.01.2021 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2021/000003/1 від 06.01.2021 року.

Позивач вважає зазначені рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки відповідно до п. 4. 2 договору, витрати на пакування та маркування включені у вартість товару, а тому вимоги митниці надати додаткові документи є неправомірними.

Також позивач зазначив, що в рішенні про коригування митної вартості, відповідач, крім номеру та дати однієї митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, не навів жодних пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначив інформації і джерел, які використовувались митницею при визначенні митної вартості товару. На думку позивача, відповідачем не виконано обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товару порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, до якого сорту належало помело, ціна якого взята за основу. У свою чергу позивач зазначив, що вартість помело напряму залежить від калібру фрукта та його ваги крупні плоди є набагато дорожчими, також на ціну може впливати календар-врожаю. Митний орган не навів у рішенні жодних відомостей щодо країни виробництва, виробника, обсягів партій подібних товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Також позивач зазначив, що час ввезення на митну територію України товару, ціна якого взята за основу для користування митної вартості 19.11.2020 року, майже на два місяці відрізняється від часу ввезення оцінюваного товару 06.01.2021 року. Ціна на даний вид товару надзвичайно є залежною від календарю урожайності, а відповідно, й доступності фруктів.

Ухвалою від 22 лютого 2021 року продовжено строк підготовчого провадження у справі № 420/1048/21, - на 30 днів.

В ході підготовчого провадження відповідач не надав суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою, занесеною до протоколу підготовчого судового засідання 26 квітня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 18 травня 2021 року на 11 годину 30 хвилин.

Представник позивача на відкритому судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача на відкрите судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та завчасно, про що свідчить потове повідомлення про вручення судової повістки, відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З цих підстав, ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання 18 травня 2021 року суд вирішив продовжити розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши наявні у справи письмові докази, судом у справі встановлені такі факти та обставини.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи товариство з обмеженою відповідальністю «Таврія-В» зареєстровано виконавчим комітетом Одеської міської ради 31.10.1996 року, номер запису до ЄДР 1 556 120 0000 010436 (а.с.35).

Матеріалами справи підтверджено, що 28 серпня 2018 року між ТОВ «Таврія В» (покупець) та фірмою Xiamen Guanwei Import&Export Co. Ltd. (Продавець) був укладений Зовнішньоекономічний договір №295, відповідно до п. 2.1 якого Продавець зобов`язується у строк та у порядку, встановленому договором передати товару покупцю, а покупець прийняти та оплатити цей товар продавцеві (а.с.52-59).

Пунктом 2.2. цього Договору передбачено, що умови договору (найменування, кількість, асортимент товару, ціна за одиницю товару, порядок сплати, умови поставки та інші умови ) визначаються цим Договором та специфікаціями до нього.

Ціна товару, що постачається, повинна бути узгоджена сторонами. Вона вказується в специфікаціях, що є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 2.3. цього Договору, при визначенні умов поставки Сторони керуються Міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів «Інкотермс 2010». У випадку розбіжностей положень Договору (Специфікацій) і Інкотермс 2010, перевагу мають положення Договору (Специфікацій).

Згідно з п. 4.2. цього договору, загальна вартість партії Товару визначається відповідно до умов поставки згідно з Інкотермс 2010 і включає в собі, в тому числі вартість Товару, пакування, маркування, і транспортування до місце призначення, погодженого Сторонами та інші необхідні витрати Постачальника.

Суд встановив, що з метою митного оформлення товару, 06.01.2021 року уповноваженою особою позивача подано для митного оформлення до Одеської митниці Держмитслужби Митну декларацію №UA500050/22021/000488, у графах 31 декларації Позивачем був зазначений товар, придбаний у Продавця: плоди помело медове свіже 1430 кор (врожай 2020р.) країна виробництва CN, виробник - Xiamen Guanwei Import&Export Co. Ltd, торговельна марка Guanwei, місць 1430 СТ (а.с.40-41).

Відповідно до графи 22 Митної декларації, загальна митна вартість Товару склала 10446,15 долар США, як це зазначено в Інвойсі, а його поставка відбувалася на умовах C1F м. Одеса, Україна.

Також, суд встановив, що разом на виконання вимог статті 335 та 53 Митного кодексу України, було подано наступні документи:

- зовнішньоекономічний договір від 28.08.2018 року, доповнення до договору, специфікацію № 24 від 18.11.2020 року, копію митної декларації країни відправлення від 27.11.2020 року, пакувальний лист від 29.11.2020 року, рахунок-фактуру (інвойс) №GW61129352 від 29.11.2020 року, сертифікат походження товару форми А № G20MA347BCF30229 від 01.12.2020 року, банківський платіжний документ від 21.12.2020 року, прейскурант виробника товару від 29.11.2020 року, страховий поліс від 30.11.2020 року.

Однак, суд встановив, що 06.01.2021 року Одеською митницею Держмитслужби в митному оформленні відмовлено згідно з вимог ч. 6 п. 2 ст. 54 МК України та прийнято картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500050/2021/00005 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA5000500/2021/000003/1 від 06 січня 2021 року (а.с.36-39).

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Спірні правовідносини регулюються Митним кодексом України.

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу України (надалі - МК України), законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів і зборів.

До митної справи, відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п. 23, 24 ст. 4 МК України, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно з положеннями Митного кодексу України, орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст. 49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до п. 2 ч. 2 зазначеної статті Кодексу, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 цієї статті Кодексу передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.

Таким чином, орган доходів і зборів має право вимагати від декларанта додаткові документи при наявності визначених законом підстав, визначених ч. 3 ст. 53 МК України.

Частиною першою статті 337 МК України визначено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 337 МК України визначено, що контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Суд встановив, що підтверджено матеріалами справи, що під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом за МД №5000500/2021/000392 від 06.01.2021 було встановлено, що надані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема, відповідно до п. 2 ч. 10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; згідно п. 4.2 договору витрати на упаковку та пакування включені у вартість товару, проте у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі) відсутні дані щодо складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості товару.

З метою усунення виявлених розбіжностей та підтвердження числових складових митної вартості від декларанта було витребувано відповідно до вимог частин 3 статті 53, статей 54, 57 МКУ додаткові документи згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні.

Оцінивши докази, що надані сторонами в межах предмету доказування, проаналізувавши положення Митного кодексу України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Так, позивач зазначив, що 06.01.2021 року електронним повідомленням повідомлено, що додаткові документи надати на має можливості та просив здійснити митне оформлення на підстав наданих документів

Позивач звернув увагу Відповідача на те, що вартість упаковки та пакувальних матеріалів, та робіт, пов`язаних з пакуванням, на умовах поставки CIF м. Одеса, Україна включена у вартість товару.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», зовнішньоекономічний договір (контракт) - домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності;

Сторони є вільними у укладенні зовнішньоекономічного договору, а тому відсутність банківських реквізитів у відповідних документах не може вплинути на митну вартість імпортованого товару.

Відповідно до п. 1 ч. 10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті витрати, понесені покупцем, у т.ч. вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Суд встановив, що відповідно п. 4.2 договору №295, витрати на упаковку та пакування включені у вартість товару.

Згідно з специфікації №24 від 18.11.2020 року, яка є невід`ємною частиною договору ціна на товар включає вартість завантаження товару у продавця, вартість всіх митних формальностей в країні продавця, вартість специфікації товару, вартість тари, вартість пакування та маркування товару, вартість перевезення, страхування.

Згідно з частиною 3 статті 53 МКУ, митна вартість товару підтверджується зовнішньоекономічним контрактом, інвойс та пакувальний лист містять відомості про вартісну, якісну та кількісну характеристику товару, змістова наповненість визначених документів чинним законодавством не встановлена та відноситься до сфери відання суб`єкта господарювання. Однак, як вбачається з матеріалів цієї справи, витребувані Відповідачем документи, перелік яких наведений в оскаржуваному рішенні, незрозуміло яким чином і які саме розбіжності/відомості щодо ціни за Товар мали довести, а питання щодо визначання митної вартості не було розглянуто органом доходів та зборів всебічно та сукупно.

Таким чином, суд вважає, що доводи митного органу щодо ненадання документів стосовно вартості пакування, що подані при митному оформленні, є необґрунтованими та не підтвердженими жодними доказами.

Також, згідно з ч.4 статті 57 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Частиною першою статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів: в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); г) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно з положень п.п. 4, 5 ст. 54 МК України, митний орган зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 МК України, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Так, суд вважає що надані позивачем документи та дані, які в них містяться є достатніми для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації, а тому у позивача відсутні обов`язок забезпечення перекладу зазначених документів.

Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Пунктами 2, 3 частини 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що до документів, які підтверджують митну вартість товарів, відносяться зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).

В пункті 21 розділу VII Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН "Формуляр-зразок уніфікованого рахунку - для міжнародної торгівлі" (ЕСЕ/TRADE/148) (Женева, вересень 1983 року) зазначено, що точний зміст переліку витрат залежить від застосовуваних умов поставки.

В пункті 22 розділу VII Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН "Формуляр-зразок уніфікованого рахунку - для міжнародної торгівлі" (ЕСЕ/RADE/148) (Женева, вересень 1983 року) показано, у якому порядку можуть зазначатися суми по рахунку, додаткові витрати та вирахування (в тому числі зазначаються витрати на навантаження товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України та інші витрати).

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Вищевикладені встановлені судом обставини, підтверджені застосованими нормами матеріального права спростовують доводи відповідача щодо недостатності поданих митниці документів для визначення митної вартості товару за основним методом.

Відповідно до частини 5 статті 55 Митного кодексу України, декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем надано всі належним чином оформлені документи для підтвердження митної вартості товару за основним методом, суд вважає, що позовні вимоги належать задоволенню повністю.

Відповідно до чч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, оцінюючі встановлені у судовому засіданні факти, суд дійшов висновку, що відповідач під час здійснення контролю митної вартості, приймаючи рішення не довів правомірності своїх дій та рішень.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо позовні вимоги належать задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-В» (, місцезнаходження: 65091, вул. Мясоїдівська, 14, адреса для листування: 65009, м. Одеса, вул. Гагарінське плато, 5/3) до Одеської митниці Держмитслужби (, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип 21а) про визнання протиправними та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2021/00005 від 06.01.2021 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2021/000003/1 від 06.01.2021 року,- задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби (, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип 21а) про коригування митної вартості товарів №UA500500/2021/000003/1 від 06.01.2021 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби (, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип 21а) №UA500500/2021/00005 від 06.01.2021 року

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Одеської митниці Держмитслужби (, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип 21а) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-В» (, місцезнаходження: 65091, вул. Мясоїдівська, 14, адреса для листування: 65009, м. Одеса, вул. Гагарінське плато, 5/3) судовий збір в розмір 4540 коп. (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень 00 копійок ).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5. п.15. ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцеві положення КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний « 26» травня 2021 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко