Справа № 520/6276/21
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2021-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
25 травня 2021 року Справа №520/6276/21
Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду у Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) 13.04.2021 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУ ПФ України в Харківській області), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у тому, що після отримання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області від Адміністрації Державної прикордонної служби України довідки для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, отриманої ним за останні 24 календарні місяці служби підряд перед звільненням за період з 02.08.2015 по 02.08.2017 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не здійснило перерахунок розміру пенсії та виплату ОСОБА_1 пенсії, обчисливши розмір пенсії з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 зі змінами;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити перерахунок розміру пенсії та виплачувати ОСОБА_1 пенсію, обчисливши розмір пенсії з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №889 зі змінами відповідно до наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України довідки для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди згідно Постанови Кабінету Міністрів України №889, отриманої ним за останні 24 календарні місяці служби підряд перед звільненням за період з 02.08.2015 по 02.08.2017 та здійснити виплату ОСОБА_1 недоплаченої частини основного розміру пенсії однією сумою разом з першою нарахованою та виплаченою пенсією з 03.08.2017 однією сумою з разом з першою нарахованою та виплаченою пенсією з нарахуванням компенсації втрати частини доходу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач безпідставно відмовив йому у перерахунку раніше призначеної пенсії відповідно до наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України довідки від 12.05.2021 №129 про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії за останніх 24 місяці, а саме - з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, оскільки щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовця, яку позивач отримував під час проходження служби, з якої нараховані та сплачені страхові внески, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 13.04.2021 справу передано на розгляд судді Ніколаєвій О.В.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи у адміністративній справі №520/6276/21.

Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідачем 18.05.2021 до суду надано відзив на позовну заяву, згідно з яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю посилаючись на те, що що під час обчислення пенсії позивача вперше пенсійний орган застосовував лише ті складові грошового забезпечення, які були надані Адміністрацією Державної прикордонної служби України. На переконання відповідача, щомісячна грошова винагорода має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, відтак, на думку представника позивача, спірна винагорода не може бути підставою для перерахунку пенсії військовослужбовцям.

У період з 29.03.2021 по 02.04.2021, 05.04.2021 та з 06.05.2021 по 16.05.2021 суддя перебувала у відпустці.

Розглянувши документи надані сторонами, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивач перебуває на обліку у ГУ ПФ України в Харківській області як отримувач пенсії за вислугу років призначеної з 03.08.2017 згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі по тексту Закон України №2262-XII).

При призначенні пенсії позивачу вперше, основний її розмір обсислено з урахуванням таких складових грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років 35% та середньомісячних сум додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі: ОУС -15%, надбавка за особливо важливі завдання 90%, премія 425%. Основний розмір пенсії : 70% грошового забезпечення (вислуга років - 37), що підтверджується протоколом призначення пенсії.

Відповіднодо копії грошового атестату №92 позивачу до складу грошового забезпечення не включено додаткову грошову винагороду, встановлену відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №889, яку позивач отримував під час служби та з якої сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до постанов Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 та «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 №103 позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 з таких сум грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років - 45%, що підтверджується протоколом перерахунку пенсії.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2018 у справі №820/2637/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Головного управління Пенсійного Фонду України в харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо оформлення та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області документів для призначення пенсії ОСОБА_1 , які не передбачали в складі грошового забезпечення ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 зі змінами. Зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України отримати у військової частини НОМЕР_1 довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 зі змінами та подати зазначену довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. У іншій частині вимог позов залишено без задоволення. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2019 у справі №820/2637/18 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2018 у справі №820/2637/18 скасовано у частині задоволення позовних вимог. Прийнято у цій частині нове рішення, яким визнати протиправною бездіяльність Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо невнесення у довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди. Зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України внести у довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 щомісячну додаткову грошову винагороду та подати довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для перерахунку пенсії ОСОБА_1 . В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2018 у справі 820/2637/18 залишено без змін.

На виконання вказаних рішень Адміністрацією Державної прикордонної служби України 12.05.2021 складено довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії позивача №129 за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням та надіслана пенсійному органу.

У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує, що вказана довідка отримана пенсійним органо, копія якої надана разом з відзивом на позовну заяву.

Водночас, відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що у пенсійного органу відсутні правові підстави для здійсненні перерахунку раніше призначеної пенсії позивача, з урахуванням щомісячної грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №889, оскільки виплата не є щомісячною, відтак, на думку представника позивача, спірна винагорода не може бути підставою для перерахунку пенсії військовослужбовцям.

Позивач переконаний, що факт отримання довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, є безумовною підставою для перерахунку його пенсії.

Вказує, що неврахування щомісячної грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №889 позбавляє його права на отримання пенсії у збільшеному розмірі, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі по тексту - Закон України №2262-ХІІ).

Відповідно до приписів статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі по тексту - Закон України №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (частини перша статті 9 Закону України №2011-XII).

Згідно частин другої та третьої статті 9 Закону України №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Приписами частини першої статті 15 Закону України №2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України №2262-ХІІ.

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Положеннями частини третьої статті 43 Закону України №2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Норма статті 43 Закону України №2262-ХІІ міститься у розділі V «Обчислення пенсії», тобто в загальному розділі, та безпосередньо визначає складові грошового забезпечення для обчислення пенсій. При цьому під обчисленням слід розуміти процес отримання результату за допомогою дій над числами, кожне з яких є конкретним цифровим вираженням розміру складових грошового забезпечення.

Зазначений висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №826/3858/18.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 №393 (далі по тексту Порядок №393) пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон України №2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Водночас, факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону України №2262-ХІІ, який є вичерпним.

Щодо отримуваної позивачем згідно з довідкою про види грошового забезпечення від 12.05.2021 №129 щомісячної додаткової грошової винагороди, - її виплату запроваджено постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 №889 (далі по тексту Постанова Кабінету Міністрів України №889), відповідно до якої така виплата є щомісячною у відсотковому розмірі до місячного грошового забезпечення військовослужбовця.

Враховуючи, що таку щомісячну додаткову грошову винагороду позивач отримував, починаючи з січня 2015 року, щомісяця, і з неї щомісяця утримувався єдиний внесок, вона має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 у справі №522/2738/17 (провадження № 11-806апп18), в якій здійснено відступ від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові цього суду від 10.03.2015 (№21-70а15).

Згідно частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, рішенням судів Харківського окружного адміністративного суду та Другого апеляційного адміністративного суду у справі №820/2637/18 встановлено про наявність правових підстав для включення до складу грошового забезпечення позивача додаткових видів грошового забезпечення, а саме - щомісячної грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889. З урахуванням частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вказані обставини не підлягають доказуванню у даній справі.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України №2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (зі змінами), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3- 1 (далі по тексту - Порядок №3-1).

Відповідно до пункту 23 Порядку №3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону №2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Водночас, абзацом 1 пункту 4 Порядку №3-1 встановлено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.

Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, повідомляють орган ПФУ.

Згідно з частинами 2, 3 статті 63 Закону України №2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону, провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що до ГУ ПФ України в Харківській області надійшла довідка Адміністрації Державної прикордонної служби України про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії позивача від 12.05.2021 №129 за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

А тому, після отримання вказаної довідки у відповідача виник обов`язок щодо перерахунку пенсії позивача.

Проте, отримавши відповідну довідку, відповідачем не було здійснено перерахунку призначеної пенсії позивача, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 з моменту призначення пенсії.

Загальний порядок виплати пенсій визначений статтею 52 Закону України №2262-ХІІ, відповідно до частини третьої якої виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку пенсії позивача, починаючи з 03.08.2017 (вперше призначення пенсі позивача), з щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, визначеної у довідці Адміністрації Державної прикордонної служби України про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії позивача від 12.05.2021 №129 за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Зважаючи на встановлення судом порушеного права, застосовуючи механізм захисту порушеного права та його відновлення, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, визначеної у довідці Адміністрації Державної прикордонної служби України про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії позивача від 12.05.2021 №129 за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, із врахуванням раніше виплачених сум з 03.08.2017 (вперше призначення пенсі позивача).

Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії з 03.08.2017 згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, суд зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ (далі по тексту - Закон України №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 (далі - Порядок №159).

Відповідно до статті 1 Закону України №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Положеннями статті 2 Закону України №2050-ІІІ зазначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно зі статтею 3 Закону України №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Приписами статті 4 Закону України №2050-ІІІ визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Норми аналогічного змісту містяться також у Порядку №159.

Водночас, зі змісту статті 1 Закону України №2050-ІІІ випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Положення статтей 2, 3 Закону України №2050-ІІІ встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, визначення поняття «доходи» для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

Пункти 1, 2 Порядку №159 відтворюють положення Закону України №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У пункті 4 Порядку №159 прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів.

За такої умови слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи і пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону України №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або такий, який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону України №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 14.05.2020 у справі №816/379/16, від 30.09.2020 у справі № 280/676/19.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Відносно вимоги позивача здійснити виплату суми перерахунку однією сумою починаючи з 03.08.2017, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами першою , другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів» (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»). «Майном» може бути як «існуюче майно», так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні «легітимні сподівання» на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12.07.2001 у справі Ганс-Адам ІІ проти Німеччини»). «Легітимні сподівання» за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»).

У даному випадку легітимні сподівання позивача на отримання пенсійний виплат з 03.08.2017 передбачені чинними нормами Законів України, тобто вони є конкретними. Таким чином, на них поширюється режим «існуючого майна».

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26.06.2014 у справі «Суханов та Ільченко проти України» зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 35).

За змістом судової практики Європейського суду з прав людини захист законних сподівань (очікувань) є одним з аспектів правової визначеності.

Принцип законного очікування спрямований на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновків про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Зважаючи на те, що позивач відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, місто Харків, 61002, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нездійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, визначеної у довідці Адміністрації Державної прикордонної служби України про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 від 12.05.2021 №129 за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, починаючи з 03.08.2017.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 пенсії, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, визначеної у довідці Адміністрації Державної прикордонної служби України про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 від 12.05.2021 №129 за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, здійснити виплату суми перерахунку однією сумою починаючи з 03.08.2017 з урахуванням виплачених сум, з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 25.05.2021.

Суддя О.В. Ніколаєва