Справа № 766/6252/21
Суддя: Войцеховська Я. В.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 766/6252/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Войцеховської Я.В.,

секретар судового засідання Кобець А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м.Херсоні адміністративний позов ОСОБА_1 до до Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом в якому просить скасувати постанову серії ЕАН № 4026259 від 05.04.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП України.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05.04.2021 року відносно нього було складено поставу про притягнення до адміністративної відповідальності згідно якої він, керував транспортним засобом «Renault Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування за рішенням суду № 113359 від 04.09.2019р., чим порушив п.2.1.а ПДР. На нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною , оскільки викладені в ній обставини не підтверджені відповідними доказами. Протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався, пояснення його дружини не приймалися до уваги , його визнано винним без надання можливості реалізувати своє право на захист. Докази керування ним транспортним засобом відсутні. Таким чином його протиправно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Провадження по справі відкрито ухвалою суду від 28.04.2021р. та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження. Вказаною ухвалою надано сторонам строк для надання відзиву, відповіді на відзив тощо.

Учасники справи не надавали до суду клопотань про розгляд даного позову в загальному порядку.

14.05.2021 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначає, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, уповноваженою на те особою та відповідає вимогам закону. Підставою зупинки позивача було те, що в темну пору доби на його автомобілі не освітлювався задній державний номерний знак, а в ході перевірки документів було встановлено, що позивач позбавлений права керування транспортним засобом. Просить відмовити в задоволенні позову. На підтвердження вчинення правопорушення до відзиву додано оптичний диск «DVD-R» з відеофайлами фіксації правопорушення.

У відповіді на відзив наданої на адресу суду 18.05.2021р. позивач зазначає про те, що порушення ч.6 ст.126 КУпАП є самостійною підставою притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення якої він не притягувався до адміністративної відповідальності, докази підтвердження його вини відсутні, відповідно відсутні підстави вимагати пред`явлення документів на право керування. Наданий відповідачем відеозапис не є безперервним, факт керування позивачем транспортним засобом не вбачається з запису. Доводи відповідача гуртуються виключно на припущеннях.

Від представників сторін надійшли заяви про підтримання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності за наявними в справі доказами.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАН № 4026259 від 05.04.2021 року, винесеної Інспектором Управління патрульної поліції в Херсонській області вбачається, що позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. В оскаржуваній постанові вказується, що позивач 05.04.2021р. о 23-39 год. керував транспортним засобом «Renault Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування за рішенням суду № 113359 від 04.09.2019р., чим порушив п.2.1.а ПДР. Зазначений засіб, яким фіксувалося правопорушення камера вс01695.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена поліцейським патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення(зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п.п. 3, 11 ч. 1ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до пункту 1.1. ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Позивач у своїй позовній заяві оскаржує обставини, встановлені інспектором поліції про порушення ним Правил дорожнього руху та, як наслідок, вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протоколи не складаються у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Сттаттею 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, ст.126 КУпАП.

Згідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Таким чином судом не приймаються до уваги твердження позивача щодо відсутності протоколу про адміністративне правопорушення.

Також, згідно з п. 9 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Факт порушення позивачем вимог п.2.9.ПДР щодо відсутності освітлення державного номерного знаку в темну пору доби та керування позивачем автомобілем марки «Renault Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_1 05.04.2021р. підтверджується відеозаписами наданими відповідачем та дослідженим судом. Так з відеозапису з реєстратора автомобіля відповідача вбачається, що автомобіль патрульної поліції розминувся з автомобілем позивача, виконав розворот та після переслідування зупинився біля транспортного засобу «Renault Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_1 з водійського сидіння якого вийшов позивач. Підставою зупинки послуговала відсутність освітлення заднього номерного знаку автомобіля, що і було повідомлено позивачу. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення на питання інспектора патрульної поліції ОСОБА_1 ідентифікував себе, як водій назвався, повідомив свої анкетні дані. Розмову з патрульними позивач почав з питання: чи не їхав він якось не так.

Доводи позивача про те, що це не був він за кермом автомобіля спростовуються фактом того, що автомобіль був вилучений на машині евакуатор, що свідчить про те, що іншого водія з правом керування вилученим транспортним засобом на місці події не було.

Отже, встановивши факт вчинення позивачем порушення вимог п.2.9 ПДР України, що повністю відповідає встановленим обставинам та матеріалам справи, відповідач подав сигнал про зупинку транспортному засобу на підставі ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», отже були наявні підстави для перевірки документів позивача, передбачені п.2.1 ПДР.

Таким чином, доводи позивача, що він був зупинений безпідставно без достатніх на то підстав та доказів вчинення правопорушення, спростовано відповідачем належними і допустимими доказами.

Підпункт А пункту 2.1 Правил дорожнього руху України встановлюють, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: a) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частина 1 ст.126 КУпАП встановлює, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факт позбавлення права керування транспортним засобами позивачем не заперечується.

Згідно наявної копії постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 04.09.2019р. ( справа № 766/15752/19 ), яка додана до відзиву , ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

В апеляційному порядку зазначена постанова не оскаржувалася.

З досліджуваного судом відеозапису також вбачається, що позивача було зупинено за порушення Правил дорожнього руху, інспектором повідомлено про початок розгляду справи, роз`яснено права, в тому числі право користуватися правовою допомогою.

Таким чином посилання позивача на те, що йому не надали права скористатися правовою допомогою та не опитали свідка його цивільну дружину, є безпідставними оскільки спростовують наданими доказами, відповідні клопотання ним не заявлялися.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, в ній зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, вірно застосовано межі санкції статті щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Таким чином, дана постанова була винесена з урахування всіх вимог передбачених ст. 283 КУпАП.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності інспектором не було порушено порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та прав позивача.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.77 КАС України).

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Разом з цим, позивачем не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про протиправність дій суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналіз зазначених норм права та встановлені обставини, дають суду підстави для висновку про правомірність винесеної відповідачем постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Як вбачається з матеріалів справи та оглянутого відеозапису порушення, при складанні процесуального документа, порушень з боку уповноваженої особи щодо порядку оформлення оспорюваної постанови не спостерігається, інспектором вчинені всі необхідні дії, які передбачені нормами КУпАП та ЗУ «Про національну поліцію» при виявленні адміністративного правопорушення та притягнення особи до відповідальності, крім того при фіксуванні порушень, передбачених ч. 4 ст. 126 КУпАП, згідно Інструкції, складання протоколу не передбачено.

Таким чином, викладені в позовній заяві доводи не знайшли свого підтвердження в суді, наведені в ній обставини суд оцінює критично та розцінює їх, як намагання уникнути відповідальності, крім того жодних доказів на їх підтвердження позивач не надав.

Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позивачем не наведено обґрунтованих заперечень щодо неправомірності постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та не надано жодного доказу на підтвердження доводів з приводу того, що він не порушував вимог ПДР України та КУпАП, а тому адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про дорожній рух», ст.ст. 9, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП України, ст. ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 122, 159, 229, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до до Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я.В.Войцеховська

Повний текст рішення складено 24.05.2021 року