Справа № 620/1338/21
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2021 року Чернігів Справа № 620/1338/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Михайлової І.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Косової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, за правилами загального позовного провадження, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Чернігівської обласної прокуратури, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Чернігівської обласної прокуратури щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати у період, з 26.03.2020 по 19.08.2020 включно, у порядку та розмірі, передбаченому статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», враховуючи усі встановлені у цей період надбавки, премії та інші виплати;

- зобов`язати Чернігівську обласну прокуратуру здійснити перерахунок ОСОБА_1 заробітної плати за період, з 26.03.2020 по 19.08.2020 включно, у порядку передбаченому статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», враховуючи розмір посадового окладу, визначений статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», та включаючи усі встановлені у цей період надбавки, премії та інші виплати, розмір яких залежав від розміру посадового окладу;

- зобов`язати Чернігівську обласну прокуратуру здійснити виплату ОСОБА_1 грошових коштів, які складають різницю між фактично отриманою заробітною платою з 26.03.2020 по 19.08.2020 включно, та належною до виплати заробітною платою у порядку, передбаченому положеннями статті 81 Закону України «Про прокуратуру», враховуючи розмір посадового окладу, визначений статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», та включаючи усі встановлені у цей період надбавки, премії та інші виплати, розмір яких залежав від розміру посадового окладу (без урахування податків і зборів);

- зобов`язати Чернігівську обласну прокуратуру здійснити перерахунок ОСОБА_1 розміру грошових коштів у вигляді оплати щорічної відпустки за квітень 2020 року (допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань), що нараховувалися та виплачувалися 06.04.2020, привести у відповідність до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов`язати Чернігівську обласну прокуратуру здійснити виплату ОСОБА_1 грошових коштів, які складають різницю між фактично отриманими коштами у вигляді оплати щорічної відпустки за квітень 2020 року (допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань), та належними до виплати за надання цього виду відпустки у відповідності до статті 81 Закону України «Про прокуратуру» (без урахування податків і зборів);

- зобов`язати Чернігівську обласну прокуратуру здійснити перерахунок ОСОБА_1 розміру грошових коштів у вигляді оплати компенсації за невикористані дні відпустки у кількості 34 дні (тридцять чотири дні), яка виплачувалася при звільненні 20.08.2020, привести у відповідність до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов`язати Чернігівську обласну прокуратуру здійснити виплату ОСОБА_1 грошових коштів, які складають різницю між фактично отриманими коштами за оплату компенсації за невикористані дні відпустки у кількості 34 дні (тридцять чотири дні), яка виплачувалася при звільненні 20.08.2020, та належними до виплати у відповідності до статті 81 Закону України «Про прокуратуру» (без урахування податків і зборів);

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6р/2020 визначено, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яким передбачено що норми і положення статті 81 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (зі змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Вважає, що з 26.03.2020 по 19.08.2020 Прокуратурою Чернігівської області, а з 11.09.2020, у зв`язку з перейменуванням останньої, Чернігівською обласною прокуратурою, безпідставно не приведено розмір її посадового окладу до встановленого статтею 81 Закону України «Про прокуратуру» розміру та, як наслідок, не доплачена їй заробітна плата, з урахуванням надбавок і премій та інші передбачені платежі. Вважає, що порушення її прав є реальним, оскільки порушує її конституційне право на заробітну плату, не нижчу ніж від визначеної законом, тому й звернулася до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 01.03.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами; надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень. Відповідачем подано відзив на адміністративний позов, в якому вважає позов необґрунтований та безпідставний, а отже такий що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Наказом Генерального прокурора від 08.09.2020 №414 «Про день початку роботи обласних прокуратур» 11.09.2020 визначено днем початку роботи обласних прокуратур, у тому числі, Чернігівської обласної прокуратури. З цієї дати відбулось перейменування Прокуратури Чернігівської області у Чернігівську обласну прокуратуру, про що внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та саме з цієї дати, 11.09.2020 нарахування та виплата заробітної плати прокурорським працівникам здійснюється на підставі статті 81 Закону України «Про прокуратуру» та з урахуванням рішення Конституційного суду України від 26.03.2020 №6р/2020.

Проте позивачка з 19.08.2020 звільнена з Прокуратури Чернігівської області, а отже станом на 11.09.2020 остання посаду прокурора у Чернігівській обласній прокуратурі не займала, а тому нарахування та виплата заробітної плати їй здійснювалась згідно пункту 3 частини 3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Ухвалою суду від 22.03.2021 вирішено провести розгляд справи №620/1338/21 за правилами загального позовного провадження.

Позивачкою подано відповідь на відзив, в якій вона свою правову позицію підтримала та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Ухвалою суду від 06.04.2021, без виходу до нарадчої кімнати, занесеною секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив на позов.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка, відповідно до записів у трудовій книжці, працювала з 01.03.2007 в органах прокуратури, зокрема, з 14.12.2018 прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудового розслідування, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого в м. Києві, що поширює свою діяльність на Чернігівську область Прокуратури Чернігівської області (а.с.28-32).

Згідно наказу Прокуратури Чернігівської області від 19.08.2020 №261к ОСОБА_1 звільнена з посади прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудового розслідування, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого в м. Києві, що поширює свою діяльність на Чернігівську область Прокуратури Чернігівської області на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 19.08.2020 (а.с.33).

Також судом встановлено, що Генеральним прокурором України видано наказ №410 від 03.09.2020, яким наказано перейменувати, без зміни ідентифікаційних кодів, юридичних осіб в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зокрема, юридичну особу «Прокуратура Чернігівської області» у «Чернігівська обласна прокуратура» та наказом Генерального прокурора України №414 від 08.09.2020 визначено днем початку роботи обласних прокуратур 11.09.2020 (а.с.69-72).

З розрахункових листків Прокуратури Чернігівської області за 2020 рік по заробітній платі ОСОБА_1 випливає, що її заробітна плата в період, з 26.03.2020 по 19.08.2020, складалась з посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи; щомісячної премії, індексації, при цьому посадовий оклад, визначений у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» у сумі 5730,00 грн.

Позивачка вважає, що з 26.03.2020, на підставі рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6р/2020, її посадовий оклад має становити не 5730,00 грн, а обчислюватись відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», тому наголошує, що порушене її конституційне право на заробітну плату, не нижчу ніж від визначеної законом, і вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

15.07.2015 набрав чинності Закон України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру» (далі Закон - № 1697-VII).

За приписами статті 81 Закону №1697-VII (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) заробітна плата прокурорів регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором, за результатами оцінювання якості їх роботи за календарний рік у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з коефіцієнтом, зокрема, прокурора обласної прокуратури - 1,2.

Прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу. Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам затверджується Кабінетом Міністрів України.

Фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пунктом 26 Закону України від 28.12.2014 №79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» (далі - Закон №79-VIII), який набрав чинності з 01.01.2015, установлено, що норми і положення статті 81, частин шістнадцятої, сімнадцятої, вісімнадцятої статті 86, пунктів 13, 14 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1155 «Про умови оплати праці прокурорів» (далі - Постанова №1155) затверджено схеми посадових окладів, зокрема, прокурорів обласної прокуратури згідно з додатком 2.

Пунктом 6 Постанови №1155 установлено, що для прокурорів, умови оплати праці яких затверджені цією постановою, не застосовуються умови оплати праці працівників органів прокуратури, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» затверджено схеми посадових окладів, зокрема, прокурорів обласної прокуратури згідно з додатком 2, згідно якого посадовий оклад прокурора прокуратури області становить 5730,00 грн.

Також відповідно до абзацу 3 пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» до Закону України від 19.09.2019 № 113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (набрав чинності 25.09.2019) за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020 у справі №1-223/2018(2840/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України передбачено, що положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Водночас як частиною другою статті 152 Конституції України, так і частиною першою статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Рішенням Конституційного Суду України від 30.09.2010 №20-рп/2010 у справі за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України від 8 грудня 2004 року №2222-IV «Про внесення змін до Конституції України» (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України вказав, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Конституційний Суд України у рішенні від 03.10.2001 №12-рп/2001 зазначив, що стале забезпечення фінансування, зокрема, органів прокуратури, робота якої тісно пов`язана з діяльністю судів, є однією з конституційних гарантій реалізації прав і свобод громадян, їх судового захисту (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини). Потреба у належному матеріальному забезпеченні прокурорів випливає з характеру покладених на них службових обов`язків у зв`язку з виконанням ними функцій держави, є гарантією незалежності їх діяльності у ефективному судовому захисті прав громадян.

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо ролі прокуратури в системі кримінального правосуддя, ухваленій на її 724-му засіданні 06.10.2000, №Rec (2000)19 зазначено, що «у країнах, у яких прокуратура є незалежною від уряду, держава має вжити ефективних заходів для того, щоб гарантувати закріплення в законі суті й обсягу незалежності прокуратури» (пункт 14).

Згідно приписів частини 1 статті 16 Закону №1697-VII незалежність прокурора забезпечується, зокрема, забороною незаконного впливу, тиску чи втручання у здійснення повноважень прокурора; установленим законом порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності прокуратури; належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням прокурора.

Отже незалежність прокурорів не є прерогативою або наданим привілеєм, а є гарантією справедливого, неупередженого та ефективного здійснення ними своїх повноважень (своєї діяльності).

Статтею 87 Закону №1697-VII встановлено особливості забезпечення функціонування прокуратури, які полягають у тому, що держава забезпечує фінансування та належні умови функціонування прокуратури і діяльності прокурорів; забезпечення функціонування системи прокуратури передбачає: визначення у Державному бюджеті України видатків на фінансування прокуратури не нижче рівня, що забезпечує можливість повного і незалежного здійснення нею повноважень відповідно до закону; законодавче гарантування повного і своєчасного фінансування прокуратури; гарантування достатнього рівня соціального забезпечення прокурорів.

Нормою статті 89 Закону №1697-VII визначено засади фінансування прокуратури: фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі у випадках, передбачених міжнародними договорами України або проектами міжнародної технічної допомоги, зареєстрованими в установленому порядку.

Відповідно до статті 90 Закону №1697-VII фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Суд вважає, що однією з необхідних передумов незалежної діяльності прокуратури, неупередженого, об`єктивного, безстороннього виконання прокурорами своїх функцій є заходи щодо їх юридичного захисту, належного рівня матеріального та соціального забезпечення прокурорів, які мають бути гарантовані таким чином, щоб не допустити тиску, що може спричинити вплив на прийняті ними рішення. Це може бути реалізовано лише шляхом визначення відповідним законом України належних умов для функціонування прокуратури та системи фінансування, у тому числі регулювання заробітної плати прокурора, для забезпечення неупередженості при реалізації встановлених Конституцією та законами України повноважень.

Згідно статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Юридична визначеність є ключовою у розумінні верховенства права; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію; юридична визначеність передбачає, що норми мають бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правовідносин.

Таку позицію зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020.

З наведеного вбачається, що заробітна плата прокурорів, як елемент організації та порядку діяльності прокуратури в розумінні статті 131-1 Конституції України, має визначатися виключно законом, а тому положення абзацу третього пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, в частині, що «на зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури», є таким, що суперечить частині другій статті 131-1 Конституції України.

Суд зауважує, що вимоги абзацу третього пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX щодо оплати праці прокурорів є дискримінаційним та порушує права прокурорів на забезпечення належних умов праці, створює передумови для посягань на їх незалежність, а також порушує положення статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Відтак суд вважає, що припис абзацу третього пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX «на зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури», який застосовано відносно позивачки, не відповідає сукупності приписів частини 1 та 2 статті 24 Конституції України і частини 2 статті 6 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні».

Враховуючи вищевикладене, суд наголошує, що дія окремого положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України згідно рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020 у справі № 1-223/2018(2840/18), втратила чинність 26.03.2020.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, заробітна плата позивачки складається з посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи, місячної премії та індексації.

Виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого на 01.01.2020 розмір посадового окладу позивачки має становити: 2102 грн. х 15 х 1,2 = 37836,00 грн, проте, матеріалами адміністративної справи підтверджується, що у спірний період посадовий оклад позивачки становив 5730,00 грн і відповідачем їй нараховувалась заробітна плата, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного постановою Кабінету Міністрів України №505, тобто, з урахуванням положень Закону №79-VIII, а тому суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати у період, з 26.03.2020 по 19.08.2020 включно, у порядку та розмірі, передбаченому статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», враховуючи усі встановлені у цей період надбавки, премії та інші виплати.

За таких обставин позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності Чернігівської обласної прокуратури щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати у період, з 26.03.2020 по 19.08.2020 включно, у порядку та розмірі, передбаченому статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», враховуючи усі встановлені у цей період надбавки, премії та інші виплати підлягає задоволенню за обґрунтованістю.

Позовна вимога про зобов`язання Чернігівську обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 заробітної плати за період, з 26.03.2020 по 19.08.2020 включно, у порядку передбаченому статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», включаючи усі встановлені у цей період надбавки, премії та інші виплати, розмір яких залежав від розміру посадового окладу, з урахуванням раніше виплачених коштів підлягає задоволенню, оскільки є похідною від першої позовної вимоги, яка судом задоволена.

Позовні вимоги про зобов`язання Чернігівську обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 оплату щорічної відпустки за квітень 2020 року, допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, що нараховувалися та виплачувалися 06.04.2020, у відповідності до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням раніше виплачених коштів та зобов`язання Чернігівську обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні відпустки, у кількості 34 дні (тридцять чотири дні), яка виплачувалася при звільненні 20.08.2020, у відповідності до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням раніше виплачених коштів також підлягають задоволенню, оскільки з розрахункових листків позивачки за 2020 рік випливає, що остання отримувала в квітні 2020 року оплату за щорічну відпустку, допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та в серпні 2020 року компенсацію за невикористані дні відпустки, у кількості 34 дні, які розраховувалися з розміру посадового окладу у сумі 5730,00 грн, без врахування положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру».

Позовна вимога про зобов`язання відповідача здійснити перерахування та виплату заробітної плати за період, з 26.03.2020 по 19.08.2020, у порядку, передбаченому статтю 81 Закону України «Про прокуратуру» без урахування податків і зборів не підлягає задоволенню, оскільки відповідач - роботодавець, як податковий агент згідно норм Податкового Кодексу України та як страхувальник згідно Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зобов`язаний виплатити позивачеві суму заборгованості, утримавши з неї при виплаті податок з доходів фізичних осіб та єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази відповідача на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково за обґрунтованістю.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Підстави для розподілу між сторонами судових витрат, згідно положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Чернігівської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Чернігівської обласної прокуратури щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати у період, з 26.03.2020 по 19.08.2020 включно, у порядку та розмірі, передбаченому статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», враховуючи усі встановлені у цей період надбавки, премії та інші виплати.

Зобов`язати Чернігівську обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 заробітної плати за період, з 26.03.2020 по 19.08.2020 включно, у порядку передбаченому статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», включаючи усі встановлені у цей період надбавки, премії та інші виплати, розмір яких залежав від розміру посадового окладу, з урахуванням раніше виплачених коштів.

Зобов`язати Чернігівську обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 оплату щорічної відпустки за квітень 2020 року, допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, що нараховувалися та виплачувалися 06.04.2020, у відповідності до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням раніше виплачених коштів.

Зобов`язати Чернігівську обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні відпустки, у кількості 34 дні (тридцять чотири дні), яка виплачувалася при звільненні 20.08.2020, у відповідності до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням раніше виплачених коштів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського окружного адміністративного суду або до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду у повному обсязі виготовлено 26.05.2021.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ).

Відповідач: Чернігівська обласна прокуратура (вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ - 02910114).

Суддя В.В. Падій