Справа № 400/5329/20
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/5329/20

Головуючий в І інстанції: Марич Є.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 16.02.2021 р.

м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Племрепродуктор «Степове» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до Державного підприємства «Племрепродуктор «Степове» про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулось до суду з адміністративним позовом до Державного підприємства «Племрепродуктор «Степове» про стягнення податкового боргу в сумі 3 035 365,01 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що станом на час звернення до суду з вказаним позовом заборгованість відповідача становить 3 035 365,01 грн., яка у добровільному порядку не сплачена, у зв`язку з чим позивач просив стягнути виниклу заборгованість в примусовому порядку.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 року позов Головного управління ДПС у Миколаївській області задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство «Племрепродуктор «Степове» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору, просить скасувати рішення суду та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилався на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що позивач при зверненні до суду не надав жодного належного доказу наявності у Державного підприємства «Племрепродуктор «Степове» податкового боргу, про стягнення якого просить позивач.

Крім того, відповідач посилався на те, що суд першої інстанції з огляду на положення ч. 3 ст. 55 КАС України та п.2 ч. 1 ст. 240 КАС України мав залишити поданий Головним управлінням ДПС у Миколаївській області позов без розгляду через те, що такий позов підписано представником Коваль О.В., тоді як на думку відповідача повноваження на підписання процесуальних документів від імені ГУ ДПС у Миколаївській області має лише в.о. керівника Прокоф`єв Дмитро Ігоревич.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Звертаючись з позовом до суду першої інстанції Головне управління ДПС у Миколаївській області посилалось на те, що за відповідачем рахується заборгованість в сумі 3 035 365,01 грн., яка утворилась на підставі податкових повідомлень-рішень та самостійно поданих декларацій.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно розрахунку заборгованості Державного підприємство «Племрепродуктор «Степове», заборгованість виникла у зв`язку з несплатою відповідачем податкових зобов`язань з:

- податку на додану вартість в сумі 88 702,59 грн.(19 286,69 грн. за поданою податковою декларацією з податку на додану вартість № від 20.07.2020 року та 88 702,69 грн. за податковим повідомленням-рішенням від 21.07.2020 року № );

- частини чистого прибутку (доходу), який підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями в сумі 371456 грн. ( за розрахунком № від 25.10.2019 року за 3 квартали 2019 року на суму 227 517 грн., за розрахунком № від 04.03.2020 року за 2019 рік на суму 143 939 грн.);

- акцизного податку в сумі 809,50 грн. (по декларації акцизного податку № від 20.07.2020 року на суму 809 грн. та пені в сумі 0,50 коп.

- податку на прибуток в сумі 166 636,34 грн. (по деклараціям з податку на прибуток підприємств № від 04.03.2020 року на суму 64 961,34 грн; № від 06.03.2020 року в сумі 73559 грн., штрафні санкції самостійно визначені (уточ. звіт) до податкової декларації з податку на прибуток підприємств № від 06.03.2020 року в сумі 2207 грн., самостійне нарахування по дивідендам до декларації з податку на прибуток підприємств № від 04.03.2020 року 25 909,90 грн.);

- податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 197 897,32 грн. (по деклараціям з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 20.02.2019 року за 3 квартал 2019 року в сумі 50806,99 грн.; за 4 квартал 2019 року в сумі 50806,94 грн.; а також по розрахункам у частині об`єктів нежитлової нерухомості Додаток № 2 до податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 21.02.2020 року на суму 57 489,55 грн.; № від 29.04.2020 року на суму (-19 163,18 грн., № від 21.02.2020 року в сумі 57 489,55 грн., пеня в сумі 467,47 грн.

- земельний податок з юридичних осіб в сумі 2 209 863,16 грн. (за податковим розрахунком земельного податку № від 20.02.2019 року за 2019 рік на суму 133 697,26 грн., за вересень 2019 року в сумі 230271,12 грн., за жовтень 2019 року в сумі 230271,12 грн., за листопад 2019 року в сумі 230271,12 грн., за грудень 2019 року в сумі 230271,12 грн., а також за податковим розрахунком земельного податку № від 20.02.2019 року за січень 2020 року в сумі 230271,12 грн., за лютий 2020 року в сумі 230271,12 грн., за квітень 2020 року в сумі 230271,12 грн., за травень 2020 року в сумі 230271,12 грн. та за червень 2020 року в сумі 230271,12 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Головного управління ДПС у Миколаївській області та наявність підстав для їх задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Положеннями п. 54.1 п. 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п.57.3 ст.57 Кодексу у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 59.4 ПК України, податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (п. 59.5 ПК України).

Відповідно до п.п.95.2, 95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Отже, Податковим кодексом України встановлена послідовність звернення до суду з вимогами щодо стягнення податкового боргу платника. Обов`язкові умови (обставини), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із даним позовом, є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про її стягнення має бути узгодженою в встановленому законодавством порядку, надсилання платнику податків вимоги про сплату боргу.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що за приписами статті 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

В даному випадку відповідачем самостійно у поданих деклараціях визначено суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, частини чистого прибутку (доходу), який підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, акцизного податку, податку на прибуток, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки земельного податку з юридичних осіб, однак не сплачено їх у визначені ПК України строки.

Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що доказів оскарження податкових повідомлень-рішень, за якими в тому числі виник податковий борг, про стягнення якого звернувся контролюючий орган, або їх скасування відповідачем до суду не надано.

У підтвердження виникнення у Державного підприємства «Племрепродуктор «Степове» податкового боргу позивач надав подані відповідачем декларації, відомості інтегрованої картки платника податків. Як встановлено в ході розгляду справи позивачем були надані копії податкових декларацій, поданих відповідачем в електронній формі засобами електронного зв`язку

З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на відсутність в матеріалах справи доказів наявності у ДП «Племрепродуктор «Степове» податкового боргу.

Також встановлено, що відповідно до положень пункту 59.1 статті 59 ПК України, податковим органом було надіслано ДП «Племрепродуктор «Степове» податкову вимогу про сплату боргу, яка була отримана підприємством 31.10.2019 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Посилання апелянта на те, що оскільки визначена у податковій вимозі сума боргу не співпадає із сумою боргу, про стягнення якої просить податковий орган, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для висновку про дотримання процедури звернення із вимогою про стягнення боргу, є також безпідставними з огляду на положення п. 59.5 ПК України. Як вже зазначалось вище, згідно вказаної норми Податкового кодексу України, у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Таким чином, у такому випадку контролюючий орган надсилає платнику податків податкову вимогу, і у разі подальшої зміни розміру такого боргу (як у даному разі його збільшення), надсилання іншої вимоги законом не передбачається та не вимагається.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що вимога про сплату боргу не підписана уповноваженою особою, оскільки дослідження наявної в матеріалах справи копії такої податкової вимоги свідчить про протилежне. Також безпідставним є посилання відповідача на відсутність на податковому повідомленні-рішенні підпису уповноваженої особи контролюючого органу та печатки. Колегія суддів звертає увагу на те, що податкове повідомлення-рішення, про яке відповідач зазначає в апеляційній скарзі не є предметом розгляду даної адміністративної справи та йому не надається правова оцінка.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для задоволення поданого Головним управлінням ДПС у Миколаївській області позову та стягнення з Державного підприємства «Племрепродуктор «Степове» податкового боргу.

В поданій апеляційній скарзі апелянт також посилався на відсутність у представника ГУ ДПС повноважень на завіряння копій документів, доданих до позовної заяви, а також на те, що позовну заяві підписано представником Коваль О.В., яка на думку відповідача, не уповноважена на це статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Відповідач вважає, що на підписання позовної заяви, як і на завіряння документів від імені ГУ ДПС у Миколаївській області уповноважений лише в.о. керівника цієї юридичної особи ОСОБА_1 .

Колегія суддів не може погодитись з вказаними твердженням відповідача, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 3 статті 55 КАС України юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.

Відповідно до частини першої статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації (ч. 4 ст. 87 Цивільного кодексу України).

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації, регулюються, окрім Цивільного кодексу України, спеціальним Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Загальні засади державної реєстрації, а також її основні принципи визначені в статті 4 вказаного Закону. До них, зокрема, належать обов`язковість та публічність державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі. З метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр, Реєстр) (ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (ч. 3 ст. 9 Закону).

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений статтею 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", яка, зокрема, визначає, що внесені до Реєстру документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі. Якщо ж відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі.

В даному випадку до позовної заяви було додано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, згідно якого до реєстру внесено відомості про Коваль Ольгу Володимирівну. як представника ГУ ДПС у Миколаївській області, яка уповноважена вчиняти дії від імені юридичної особи.

Таким чином, наявність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відповідного запису є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням уповноваження ОСОБА_2 на вчинення будь-яких процесуальних дій у розумінні статті 59 КАС України.

З огляду на викладене, підстави для залишення поданого позову без розгляду відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 240 КАС України, відсутні.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, та не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки такі витрати позивачем у справі не здійснювались, підстави для стягнення інших понесених позивачем витрат відсутні.

В свою чергу, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2021 року було відстрочено Державному підприємству «Племрепродуктор «Степове» сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року до ухвалення апеляційним судом рішення у справі № 400/5329/20.

Згідно положень ч. 2 ст. 133 КАС України, у разі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі, судові витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі.

Розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні апеляційної скарги, згідно ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2021 року, складає 31530 грн.

З огляду на викладене, відповідно до ст. 133 КАС України, стягненню з Державного підприємства «Племрепродуктор «Степове» на користь Державного бюджету України підлягає сума несплаченого відповідачем судового збору у розмірі 31 530 (тридцять одна тисяча п`ятсот тридцять) грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Племрепродуктор «Степове» - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року - залишити без змін.

Стягнути з Державного підприємства «Племрепродуктор «Степове» (, 57107, Миколаївська область, Миколаївський район, с. Степове, вул. Козацька, 39) на користь Державного бюджету: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA90 26001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 судовий збір у розмірі 31 530 (тридцять одна тисяча п`ятсот тридцять) грн. 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 27.05.2021 р.

Суддя доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька