Справа № 9901/598/19
Суддя: Золотніков Олександр Сергійович
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року

м. Київ

Справа № 9901/598/19

Провадження № 11-143заі20

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Золотнікова О. С.,

суддів Анцупової Т. О., Британчука В. В., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Катеринчук Л. Й., Князєва В. С., Крет Г. Р., Лобойка Л. М., Пількова К. М., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Сімоненко В. М., Ткача І. В., Штелик С. П.

розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30 липня 2020 року про відмову у встановленні судового контролю за виконанням судового рішення (судді Шарапа В. М.,Бевзенко В. М., Коваленко Н. В., Стеценко С. Г., Чиркін С. М.) у справі № 9901/598/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) про зобов`язання вчинити дії та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до ВРП, у якому просив зобов`язати відповідача повторно розглянути його запит від 26 листопада 2019 року та надати йому публічну інформацію - електронну копію технічного запису засідання ВРП від 14 листопада 2019 року в частині розгляду питання про тимчасове відсторонення судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області Сараєва І. А. від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності.

Позивач також просив допустити до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання відповідача надати запитувану інформацію.

2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що органи державної влади можуть обмежувати доступ до інформації, проте ці повноваження не є абсолютними, зокрема, держава та її органи повинні дотримуватися розумного балансу в питанні конфіденційної чи службової інформації, яка водночас є суспільно значимою. На його переконання, інформація про правосуддя і діяльність суддів має значний суспільний інтерес, оскільки стосується здійснення конституційно важливих функцій. Із цих міркувань позивач вважає, що доступ до інформації, зокрема, про діяльність судів і належне здійснення повноважень суддями не може бути обмежено. До того ж інформація, яку він просив надати, завжди була публічною і будь-яка особа мала можливість ознайомитися з ходом прийняття ВРП рішень при розгляді клопотань про притягнення суддів до кримінальної відповідальності. Позивач наголосив на тому, що з внесенням змін до Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням ВРП від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 (далі - Регламент) публічний статус цієї інформації не змінився. Зазначив, що ВРП не посилалася на те, що розгляд клопотання здійснювався в закритому засіданні, запитувана інформація містить таємницю слідства або на існування персональної чи конфіденційної інформації на відповідному технічному записі. На думку позивача, посилання ВРП на пункт 6.7 Регламенту як підставу відмови в наданні йому запитуваної інформації є помилковим, оскільки правило цього пункту стосується процесуальних прав учасників дисциплінарного провадження і не поширюється на правовідносини у сфері публічної інформації, які регулюються нормами Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939-VI), водночас ВРП не має повноважень приймати акти, які б могли встановлювати правила доступу до публічної інформації інші, ніж цей Закон.

Короткий зміст рішень суду попередньої інстанції

3. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду рішенням від 11 березня 2020 року позов задовольнив: зобов`язав ВРП повторно розглянути запит ОСОБА_1 про надання інформації від 26 листопада 2019 року і надати позивачеві публічну інформацію - електронну копію технічного запису засідання ВРП від 14 листопада 2019 року в частині розгляду питання про тимчасове відсторонення судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області Сараєва І. А. від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності. Суд допустив рішення до негайного виконання.

4. Судове рішення мотивовано тим, що незалежно від того, які питання розглядалися на засіданні ВРП, інформація про це засідання є публічною, оскільки стосується діяльності суб`єкта владних повноважень та прийняття ним рішення і її відображено (задокументовано) на відповідних носіях, у тому числі з використанням технічних засобів. За висновком суду, ВРП не мала встановлених законом підстав для відмови позивачеві в надані копії технічного запису її засідання від 14 листопада 2019 року в обсязі запитуваної ним інформації, а отже, відповідач порушив право ОСОБА_1 на доступ до публічної інформації.

5. Ухвалою від 02 квітня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду задовольнив заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 березня 2020 року у справі № 9901/598/19: зобов`язав ВРП протягом 10 днів з дня отримання ухвали подати звіт про виконання зазначеного рішення.

6. Судове рішення мотивовано тим, що:

- згідно з пунктом 1 частини першої статті 263, абзацом другим пункту 7 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) рішення суду, прийняте в адміністративній справі щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію, підлягає негайному виконанню;

- ВРП відмовила позивачу в наданні публічної інформації на його запит щодо виконання рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 березня 2020 року, яке підлягає негайному виконанню, що підтверджується листом від 20 березня 2020 року № 13174/0/9-20 за підписом заступника начальника управління - завідувача відділу по роботі зі зверненнями управління по роботі зі зверненнями, запитами на інформацію та забезпечення організації особистого прийому громадян ВРП Яким`як Л. Р. , за змістом якого запит ОСОБА_1 від 16 березня 2020 року за вхідним № 52/1/16-20 щодо виконання рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 березня 2020 року у справі № 9901/598/19 залишено без задоволення на підставі того, що запитувана інформація не відповідає предмету Закону № 2939-VI;

- згідно із частиною першою статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Закон не встановлює, з яких підстав на суб`єкта владних повноважень може бути покладено такий обов`язок. За змістом норм статті 129-1 Конституції України, статті 370 КАС України та статті 13 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» щодо обов`язковості судового рішення такою підставою є обставини, які ставлять під сумнів виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення.

7. За висновком суду першої інстанції, з огляду на встановлені обставини щодо виконання відповідачем рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 березня 2020 року у справі № 9901/598/19, є підстави для зобов`язання його подати до Верховного Суду звіт про виконання вказаного рішення.

8. Ухвалою від 30 липня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю у справі № 9901/598/19 згідно з частиною другою статті 382 КАС України шляхом накладення на голову ВРП штрафу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

9. Судове рішення мотивовано тим, що:

- стаття 266 КАС України встановлює той випадок, коли ухвала суду, постановлена у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності, зокрема ВРП, не набирає законної сили негайно після її проголошення відповідно до вимог частини першої статті 256 цього Кодексу. Натомість така ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, - після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду;

- ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02 квітня 2020 року, якою встановлений строк для подання ВРП звіту про виконання рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 березня 2020 року, є такою, що не набрала законної сили і не може вважатися обов`язковою для виконання відповідачем, а відтак немає передбачених частиною другою статті 382 КАС України підстав для накладення штрафу на голову ВРП за неподання у встановлений строк звіту про виконання судового рішення.

Короткий зміст та обґрунтування наведених в апеляційній скарзі вимог

10. Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції від 30 липня 2020 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, на обґрунтування якої зазначив, що вважає її протиправною.

11. На думку скаржника, позиція суду першої інстанції щодо тлумачення статей 256 і 266 КАС України є помилковою з огляду на те, що стаття 382 цього Кодексу не передбачає способу набрання законної сили ухвалами суду, прийнятими на її підставі; загальний же порядок набрання ухвалами законної сили визначений статтею 256 КАС України, згідно з якою ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. До того ж позивач зазначив, що між статтями 263, 266 і 371 КАС України вбачається певна суперечність в їх застосуванні тоді, коли позов проти ВРП стосується витребування публічної інформації. Стаття 266 КАС України є загальною нормою, що стосується всіх без виключення справ за позовами до ВРП і встановлює загальне правило щодо набрання законної сили судовими рішеннями у таких справах.Проте статті 263 і 371 цього Кодексуу спорах з ВРП будуть спеціальними, оскільки ці статті регулюють порядок набрання законної сили судовими рішеннями у спеціально визначених категоріях спорів, які за позицією законодавця потребують особливого законодавчого регулювання. На переконання ОСОБА_1 , судові рішення за позовами до ВРП про витребування публічної інформації набирають силу і підлягають примусовому виконанню в порядку, визначеному статтями 263 і 371 КАС України, а не статтею 266 цього Кодексу. При цьому помилкова вказівка в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02 квітня 2020 року про те, що вона набирає законної силипісля апеляційного оскарження, не могла змінювати порядку набрання нею законної сили відносно того порядку, який встановлений законом.

12. Скаржник також зазначив, що в цій справі він отримав виконавчий лист з виконання рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 березня 2020 року. Проте цей захід виявився неефективним. Одним із ефективних заходів для забезпечення конституційного права на судовий захист є накладення штрафу в порядку, передбаченому статтею 382 КАС України.

13. На підставі викладеного ОСОБА_1 . ВП просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову ухвалу, якою задовольнити його заяву.

Рух апеляційної скарги

14. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 31 серпня 2020 року з урахуванням виправлень, внесених ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 16 вересня 2020 року, відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30 липня 2020 року, а ухвалою від 19 квітня 2021 року призначила справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи на підставі пункту 1 частини першої та частини третьої статті 311 КАС України, оскільки у справі відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, а також ураховуючи те, що характер спірних правовідносин не вимагає участі сторін.

Позиція учасників справи щодо апеляційної скарги

15. У відзиві на апеляційну скаргу ВРП зазначила, що наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими.

16. Відповідач указав на те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що немає підстав для накладення штрафу на голову ВРП за неподання у встановлений строк звіту про виконання рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 березня 2020 року, оскільки ухвала Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02 квітня 2020 року, якою зобов`язано ВРП протягом 10 днів з дня її отримання подати звіт про виконання судового рішення, на час судового розгляду заяви позивача не набрала законної сили.

17. ВРП не погодилася з доводами апеляційної скарги про те, що рішення за позовами до ВРП про витребування публічної інформації набирають сили і підлягають примусовому виконанню в порядку, визначеному статтями 263 і 371 КАС України, а не статтею 266 цього Кодексу. На думку відповідача, стаття 371 КАС України передбачає вичерпний перелік судових рішень, які виконуються негайно. Однак серед цього переліку немає справ щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності ВРП. Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності ВРП визначені статтею 266 КАС України, згідно з пунктом 2 частини четвертої якої Верховний Суд за наслідками розгляду справи може, зокрема, визнати дії чи бездіяльність ВРП протиправними, зобов`язати ВРП вчинити певні дії. Ця стаття КАС України не встановлює негайного виконання рішення у такій категорії справ. Посилання позивача на пункт 1 частини першої статті 263 КАС України є недоцільним, оскільки на час розгляду справи по суті в суді першої інстанції позивач не ставив питання про оскарження бездіяльності ВРП щодо розгляду запиту на інформацію, а просив суд зобов`язати відповідача вчинити дії. При цьому суд першої інстанції в резолютивній частині рішення від 11 березня 2020 року у цій справі також не визнав бездіяльності ВРП щодо розгляду запиту позивача. ВРП звернула увагу, що під час розгляду запиту від 26 листопада 2019 року жодним чином не допустила бездіяльності стосовно позивача, оскільки відповідь на запит була надіслана в порядку та строки, передбачені Законом № 2939-VI. Оскільки предметом судового розгляду в межах цього провадження не є бездіяльність ВРП як розпорядника інформації щодо розгляду запиту на інформацію, то рішення суду в цій справі, на переконання відповідача, не підлягає негайному виконанню.

18. У зв`язку з викладеним ВРП просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновку суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи

19. Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

20. Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

21. Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, встановлену законом.

22. Статтею 382 КАС України передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

23. Відповідно до частин першої та другої вказаної статті суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

24. З аналізу викладених норм убачається, що судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

25. При цьому зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, або встановлення нового строку подання звіту, або накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу є правом суду, а не його обов`язком.

26. Як установив суд першої інстанції, 02 квітня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановив ухвалу, якою задовольнив заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 березня 2020 року у справі № 9901/598/19: зобов`язав ВРП протягом 10 днів з дня отримання ухвали подати звіт про виконання зазначеного рішення. Ця ухвала була оскаржена відповідачем в апеляційному порядку. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 27 квітня 2020 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ВРП на зазначену ухвалу Верховного Суду.

27. Проте позивач у доводах як заяв з питань встановлення судового контролю, поданих до суду першої інстанції 28 квітня та 04 червня 2020 року, так і в доводах апеляційної скарги посилається на те, що з огляду на частину першу статті 256 КАС України ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02 квітня 2020 року в цій справі набрала законної сили, незважаючи на її оскарження в апеляційному порядку. При цьому зазначення судом першої інстанції у вказаній ухвалі про те, що вона набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови Великою Палатою Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду, позивач вважає опискою.

28. Велика Палата Верховного Суду вважає, що дотримання Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду норм процесуального права при постановленні ухвали від 02 квітня 2020 року не може бути предметом апеляційного перегляду у цьому провадженні, відкритому за апеляційною скаргою позивача на ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30 липня 2020 року про відмову у встановленні судового контролю за виконанням судового рішення згідно із частиною другою статті 382 КАС України.

29. ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі навів доводи про те, що суд першої інстанції помилково тлумачить статті 256 і 266 КАС України з огляду на те, що стаття 382 цього Кодексу не передбачає способу набрання законної сили ухвалами суду, прийнятими на її підставі; загальний же порядок набрання ухвалами законної сили визначений статтею 256 КАС України.

30. Так, відповідно до частини першої статті 256 КАС Україниухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

31. Частиною третьою статті 292 КАС України визначено, що Велика Палата Верховного Суду переглядає в апеляційному порядку судові рішення Верховного Суду, ухвалені ним як судом першої інстанції.

32. Згідно із частиною другою статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 294 цього Кодексу.

33. Відповідно до пункту 25 частини першої статті 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо накладення штрафу та інших питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до статті 382 цього Кодексу.

34. До того ж розгляд цієї справи відбувається з урахуванням особливостей, установлених статтею 266 КАС України, якою врегульовано процедуру провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, ВРП, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, бездіяльності Кабінету Міністрів України.

35. Положеннями частини п`ятої статті 266 КАС України визначено, що судом апеляційної інстанції у справах, зокрема, щодо законності дій чи бездіяльності ВРП є Велика Палата Верховного Суду.

36. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду (частина шоста статті 266 КАС України).

37. Відповідно до статті 241 КАС України судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови.

Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Судовий розгляд у суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку закінчується прийняттям постанови.

У випадках, визначених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали.

38. Таким чином, Велика Палата Верховного Суду вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що стаття 266 КАС України встановлює той випадок, коли ухвала суду, постановлена у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності, зокрема ВРП, не набирає законної сили негайно після її проголошення відповідно до вимог частини першої статті 256 цього Кодексу. Натомість така ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, - після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

39. З огляду на встановлені обставини Велика Палата Верховного Суду вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02 квітня 2020 року, якою встановлений строк для подання ВРП звіту про виконання рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 березня 2020 року, є такою, що не набрала законної сили і не може вважатися обов`язковою для виконання відповідачем, а відтак немає передбачених частиною другою статті 382 КАС України підстав для накладення штрафу на голову ВРП за неподання у встановлений строк звіту про виконання судового рішення.

40. Інші доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, також не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

41. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання про звернення до Конституційного Суду України з поданням щодо конституційності частини шостої статті 266 КАС України, застосованої Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в ухвалі від 30 липня 2020 року. Обґрунтовуючи вказане клопотання, скаржник посилається на те, що зазначена норма КАС України суперечить статтям 55, 129 і 129-1 Конституції України.

42. За правилами частини четвертої статті 7 КАС України якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

У такому випадку суд після винесення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.

43. Зважаючи на встановлені у справі обставини, висновки Великої Палати Верховного Суду в цій постанові та правове врегулювання підстав щодо вирішення такого клопотання, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відмову в його задоволенні, оскільки не встановила, що застосована в цій справі частина шоста статті 266 КАС України суперечить нормам Конституції України.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

44. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

45. На підставі статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

46. Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, то апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 266, 308, 311, 315, 316, 322, 325 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30 липня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. С. Золотніков

Судді: Т. О. Анцупова Л. М. Лобойко

В. В. Британчук К. М. Пільков

І. В. Григор`єва О. Б. Прокопенко

М. І. Гриців В. В. Пророк

Д. А. Гудима Л. І. Рогач

Ж. М. Єленіна В. М. Сімоненко

Л. Й. Катеринчук І. В. Ткач

В. С. Князєв С. П. Штелик

Г. Р. Крет