Справа № 647/456/21
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 647/456/21

Головуючий в 1 інстанції: Кириленко М.О. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Берислав 06 квітня 2021 року
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 06 квітня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 3780010 від 12 лютого 2020 року.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 06 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що апелянта безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою, так як суб`єктом владних повноважень не доведено факту вчинення позивачем спірного адміністративного правопорушення належними та допустимими доказами.

Крім того, апелянт зазначає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейськими порушено встановлену процедуру, що є додатковою підставою для скасування оскаржуваної постанови.

В свою чергу, суб`єктом владних повноважень подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, так як ним доведено факт вчинення позивачем спірного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 лютого 2021 року інспектором патрульної поліції розглянуто справу про адміністративне правопорушення та прийнято постанову серії ЕАН №3780010, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, а також накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у сумі 255,00 грн.

При цьому, у вказаній постанові зазначено, що 12 лютого 2021 року об 14:43 в м. Херсон по вул. Херсонській, 32, водій керуючи т/з порушив встановлені обмеженні швидкості руху в населеному пункті на 32 км/год, рухаючись зі швидкістю 82 км/год (трукам 000758, спрацювання 71760), чим порушив п. 12.4 ПДР.

В свою чергу, не погоджуючись з фактом притягнення до адміністративної відповідальності позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, зроблено висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, так як у ході судового розгляду справи підтверджено факт вчинення позивачем спірного правопорушення, з чим погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 ЗУ «Про дорожній рух», порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1.1 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, вони встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно п. 12.4 Правил дорожнього руху, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками,- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, а саме за наслідком встановлення факту перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів у населеному пункті.

В даному випадку, факт вчинення вказаного правопорушення встановлено поліцейськими за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (ТС000758), який має функцію фотофіксації та відеозапису.

В свою чергу, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, на виконання вказаного обов`язку та з метою доведення правомірності оскаржуваного рішення суб`єктом владних повноважень надано до суду фото та відеозапис з лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (ТС000758).

Між тим, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В свою чергу, з метою встановлення всіх обставин справи та дослідження зібраних судом доказів, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, колегією досліджено надані суб`єктом владних повноважень докази.

При цьому, зі вказаних доказів вбачається, що транспортний засіб позивача дійсно рухався зі швидкістю 82 км/год, перевищивши дозволену швидкість на 32 км/год, чим вчинено адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Між тим, варто зазначити, що інформація про здійснення вимірювання швидкості автомобіля позивача лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20 внесена до п. 6 оскаржуваної постанови.

Тому, колегія суддів вважає, що за наслідком виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції поліції, поліцейським правомірно винесено оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, колегією суддів досліджено надані відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів поліцейських на яких зафіксовано процес розгляду справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, колегія суддів не приймає доводів апелянта про порушення судом першої інстанції вимог ч. 2 ст. 99 КАС України при подані вищевказаних доказів, так як на його переконання надані суб`єктом владних повноважень копії електронних документів (відеозаписів) не підписані електронним цифровим підписом представника.

Між тим, згідно ч. 1 ст. 99 КАС України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

При цьому, згідно ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», у разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що надані суб`єктом владних повноважень відеозаписи є оригіналами електронного доказу, а як наслідок представник останнього не мав обов`язку засвідчувати їх як копії.

При цьому, вказаний висновок колегії суддів відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена в постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року (справа № 333/1539/16).

Також, колегія суддів не приймає посилань апелянта на невідповідність встановленого поліцейськими часу та місця вчинення спірного правопорушення реальним часу та місцю вчинення спірного порушення, так як з наданих відеозаписів вбачається (відео з нагрудних відеореєстраторів), що після вчинення спірного правопорушення автомобіль позивача продовжив рух та його згодом наздогнав та зупинив екіпаж патрульної поліції для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, посилання апелянта на всі вищевказані формальні недоліки оскаржуваної постанови, а також на формальні порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, як на підстави для скасування оскаржуваної постанови, без надання жодного доказу на спростування факту вчиненого порушення, на переконання колегії суддів, свідчить виключно про намагання апелянта уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 271, 272, 286, 308, 311, 315, 316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 06 квітня 2021 року без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.