Справа № 420/11464/20
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

27 травня 2021 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Горбаченка Е.С., розглянувши у порядку письмового провадження заяву позивача щодо розподілу судових витрат по справі №420/704/20 за позовом ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про визнання протиправними дії щодо надання неповної інформації на заяву та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, в якій позивач просив:

визнати протиправними дії Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області щодо надання листом за №02-29/92із від 26.10.2020 року недостовірної та неповної інформації з питань зазначених у запиті на інформацію №99із/02-29 від 17.10.2020 року;

зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області надати ОСОБА_1 відповідь на запит на інформацію за №02-29/92із від 17.10.2020 року відповідно до поставлених питань у порядку Закону України Про доступ до публічної інформації;

стягнути на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Куяльницької сільської ради () моральну шкоду в сумі 3000 грн.;

стягнути на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Куяльницької сільської ради () судові витрати за подання правничої допомоги.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2020р. у справі №420/11464/20 позовну заяву задоволено частково:

визнано протиправними дії Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області щодо надання листом за №02-29/92із від 26.10.2020 року недостовірної та неповної інформації з питань зазначених у запиті на інформацію №99із/02-29 від 17.10.2020 року;

зобов`язано Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області надати ОСОБА_1 відповідь на запит на інформацію за №02-29/92із від 17.10.2020 року відповідно до поставлених питань у порядку Закону України Про доступ до публічної інформації;

стягнуто з Куяльницької сільської ради () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі грн. 00 коп.).

Зазначене рішення набрало законної сили 05.01.2021 р. та на його виконання видано виконавчі листи від 17.03.2021р.

25.05.2021 року позивачем до канцелярії суду подано заяву щодо розподілу судових витрат, в якому останній просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Згідно ч. 3 ст. 252 КАС України суд, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З урахуванням приписів ч. 3 ст. 252 КАС України розгляд питання про розподіл судових витрат розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За правилами частини сьомої цієї статті, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частини другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За правилами частини третьої цієї статті, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

А за правилами частини четвертої цієї статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За правилами частини пятої-сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини пятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заперечення відповідача щодо суми судових витрат викладені у клопотанні про зменшення витрат, обґрунтовані тим, що вказана справа була відкрита в порядку спрощеного позовного провадження, що свідчить про малозначність справи. Крім того, зазначено, що на сьогоднішній день відсутнє законодавче закріплення розміру винагороди адвокату за надання правничої допомоги, а тому розрахунок, який надав представник позивача на думку відповідача, є таким, що не враховує складність справи та реальний обсяг робіт, які повинен надати адвокат.

Дослідивши клопотання представника позивача щодо розподілу судових витрат, перевіривши відповідні докази, суд дійшов висновку, що вказане клопотання не підлягає задоволенню.

Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Долученими до справи документами позивачем доведено факт надання йому адвокатом правничої допомоги у суді першої інстанції у розмірі 2000,00 грн.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що згідно з рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 року судом вже було стягнено з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн., тим самим задовольнивши позовну вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу повністю.

Так, витрати зазначені в клопотанні щодо розподілу судових витрат вже були стягнуті рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 року та не підлягають повторному стягненню, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання щодо розподілу судових витрат слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 139, 143, 241, 247, 252, 255, 295 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви позивача щодо розподілу судових витрат відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала оскаржується в порядку та строки ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено та підписано 27.05.2021 р.

Суддя О.М. Тарасишина