Справа № 380/3346/21
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/3346/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач) про зобов`язання здійснити з 19 лютого 2020 року перерахунок та виплату (з урахуванням вже виплачених сум) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, встановивши його в розмірі 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно із розрахунку суддівського стажу, який дає право на відставку.
Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
В зв`язку з перебуванням судді Потабенко В.А. у відпустці до 17.05.2021, розгляд справи проводиться 24.05.2021.
Розглянувши справу у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників сторін на підставі наявних матеріалів, суд дійшов наступних висновків.
Судом з матеріалів справи встановлено, що позивач працював на посаді судді до набрання чинності Законом України Про судоустрій і статус суддів, стаж роботи на посаді судді підлягав обчисленню відповідно до законодавства, яке діяло до набрання чинності цим Законом, а саме з урахуванням положень ст. ст. 43, 44 чинних на той час Закону України Про статус суддів від 15.12.1992 року та постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року №865 Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів, які регулювали питання визначення стажу роботи, який давав право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 № 1.380.2019.003791 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю, визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Львівській області по відмові в призначенні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% заробітної плати з зарахуванням до стажу роботи судді, строк перебування на військовій службі та половини строку за денною формою у Львівському державному університеті імені Івана Франка; зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці, строк перебування на службі у збройних силах та половини строку навчання у Львівському державному університеті імені Івана Франка разом - 4 роки 5 місяців і 10 днів; зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області нарахувати і виплачувати ОСОБА_1 та починаючи з 27 березня 2018 року, щомісячне довічне грошове утримання судді у розмірі 90 відсотків заробітної плати на відповідній посаді судді Львівського апеляційного господарського суду, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму щомісячного довічного грошового утримання судді за період з 27 квітня 2018 року, з урахуванням проведених виплат.

Дане рішення набрало законної сили згідно з ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2019 про повернення апеляційної скарги.

В подальшому 26.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки про суддівську винагороду від 26.02.2020 № 07-11/38/20 станом на 18.02.2020, виданої Львівським апеляційним господарським судом.

Рішенням відділу питань перерахунку пенсій № 70 від 26.02.2020 ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку з відсутністю в рішенні Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18.02.2020 порядку його виконання.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року у справі №380/7934/20, яке набрало законної сили 23 березня 2021 року в зв`язку з поверненням апеляційної скарги, визнано протиправним та скасовано рішення №70 від 26.02.2020, зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області здійснити ОСОБА_1 як судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Львівського апеляційного господарського суду №07-11/38/20 від 26.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Виконуючи рішення суду від 18 листопада 2020 року у справі №380/7934/20, відповідач перерахував позивачу з 19 лютого 2020 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи з розміру 50% суддівської винагороди, зазначеної у довідці Львівського апеляційного господарського суду № 07-11/38/20 від 26.02.2020, виходячи зі стажу судді, який дає право на щомісячне довічне грошове утримання, 20 років 08 місяців 2 дні.

Позивач, вважаючи протиправними такі дії ГУ ПФУ у Львівській області в частині зміни стажу, який дає право на щомісячне довічне грошове утримання (для встановлення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання при здійсненні чергового перерахунку), в бік зменшення (замість стажу 27 років 1 місяць 10 днів), звернувся із цим позовом до суду.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України від 02 червня 2016 року №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон №1402-VIII).

Пунктом 2 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07 липня 2010 року №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Частинами першою, третьою статті 116 Закону №1402-VIII визначено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею до Вищої ради правосуддя, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

Відповідно до статті 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Відповідно до частини першої статті 142 Закону №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина друга статті 142 Закону №1402-VI).

Згідно з частиною третьою статті 142 Закону №1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частинами четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Розділом ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Так у підпункті 4 пункту 24 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII зазначено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. При цьому пункт 23 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII, який передбачав, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами), виключений з 01 січня 2020 року на підставі підпункту 16 пункту 1 розділу І Закону України від 16 жовтня 2019 року №193-IX "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування".

Відповідно до пункту 25 розділу ХІІ розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Однак Конституційний Суд України рішенням від 18 лютого 2020 року у справі №2-р/2020 пункт 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII визнав неконституційним.

В рішенні Верховного Суду від 16 червня 2020 року у зразковій справі №620/1116/20, яке набрало законної сили 07 серпня 2020 року, зроблено правовий висновок про те, що зміна з 01 січня 2020 року розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону №1402-VIII з 19 лютого 2020 року, тобто з наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року у справі №2-р/2020.

Відповідач, здійснюючи з 19 лютого 2020 року на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду 18 листопада 2020 року №380/7934/20 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на підставі довідки від 26 лютого 2020 року №07-11/38/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18 лютого 2020 року, не мав підстав перераховувати стаж судді, що дає право на відставку та щомісячного довічного грошового утримання, адже Закон №1402-VIII визначає підставою перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання зміну розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Стаж судді, який вийшов у відставку, є тією величиною, з якої визначається розмір щомісячного довічного грошового утримання при його призначенні; змінною величиною є суддівська винагорода працюючого судді, що визначає можливість проведення перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

У розглядуваному випадку відповідач проігнорував ту обставину, що спір щодо обчислення стажу ОСОБА_1 уже був вирішений судом та рішення суду від 30.09.2019 № 1.380.2019.003791 набрало законної сили, а отже є обов`язковим для відповідача.

Обов`язковість судового рішення (пункт 9 частини другої статті 129 Конституції України) є однією із важливих складових принципу правової визначеності.

Крім того, суд зазначає, що згідно частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, підтверджено суддівській стаж позивача, який дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді на час виходу у відставку, 27 років 1 місяць 10 днів.

Водночас, сторонами не заперечується того факту, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 розраховано виходячи з стажу 20 років 08 місяців 2 дні, в розмірі 50%.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (стаття 2 КАС України).

В адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності (стаття 9 КАС України), який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Отже, суд здійснює розгляд справи у межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідач у цій справі не довів правомірності вчинених ним дій в частині перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19 лютого 2020 року зі стажу судді, який дає право на відставку та щомісячне довічне грошове утримання, 20 років 08 місяців 2 дні - 50%.

Щодо твердження відповідача про неприйняття ним рішення про відмову у перерахунку суддівської винагороди в розмірі 62%, то суд вказує таке.

Відповідно до частин 1-2 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на викладене, з врахуванням встановлених обставин справи, з метою забезпечення реалізації права позивача на належне вирішення питання про перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд зазначає, що обраний спосіб захисту прав позивача жодним чином не суперечить нормам чинного законодавства.

Водночас, суд вказує, що позивачем при обчисленні відсоткової величини щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, допущено помилку у такі величині і помилково зазначено 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Так, враховуючи вимоги частини третьою статті 142 Закону №1402-VI, згідно якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, позивач, маючи підтверджений стаж 27 років 1 місяць 10 днів, повинен був отримувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці не 62%, а 64% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (7 років понад 20 років помножити на 2% = 14%; 50% + 14% = 64%).

Зважаючи на встановлені обставини у справі, наведені норми законодавства, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом прийняття рішення про зобов`язання відповідача здійснити ОСОБА_1 з 19 лютого 2020 року перерахунок та виплату (з урахуванням фактично виплачених сум) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 64% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно розрахунку стажу судді, який має право на відставку.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, у зв`язку із задоволенням позову на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 72-77, 132, 134, 139, 241-246, 250, 255, 295, підп. 15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 19 лютого 2020 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням фактично виплачених сум), виходячи з 64% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно розрахунку стажу судді, який має право на відставку.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) на користь ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот) гривень рівно.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 27.05.2021.

Суддя Потабенко В.А.