Справа № 560/1156/21
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1156/21
РІШЕННЯ

іменем України

19 травня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Гнап Д.Д.

за участю:секретаря судового засідання Федаша В.О. позивача ОСОБА_1 та її представника Куцоконя В.В. представника відповідача Мушинської О.В.
розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення від 16.10.2020 №, по якому збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб на суму 9798,41 грн та застосована штрафна (фінансова) санкція на суму 2449,60 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 16.10.2020 №, по якому збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати військового збору на 816,54 грн та застосована штрафна (фінансова) санкція на 204,14 грн;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.10.2020 № в сумі 12646,8 грн єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- рішення від 16.10.2020 № про застосування штрафної санкції на суму 2663,56 грн в зв`язку з донарахуванням єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- рішення від 16.10.2020 № про застосування штрафної санкції в розмірі 17000 грн за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що контролюючий орган при винесенні оскаржуваних рішень діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України. Зазначила, що підставою для винесення оскаржуваних рішень та вимоги стало ненадання позивачкою під час перевірки первинних документів, що підтверджують витрати на придбання товарів в 2018 році.

Вказує, що повідомляла контролюючий орган про неможливість своєчасного надання таких документів до перевірки, у зв`язку з перебуванням останніх в третьої особи. Всі документи, що підтверджують витрати за 2018 були також надані до позову. Таким чином, позивачка вважає винесені відповідачем податкові повідомлення - рішення, вимогу і рішення безпідставними, протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник позивачки повідомив, що контролюючим органом не надавався запит щодо документів, що підтверджують витрати на придбання товарів в 2018 році, а тому позивачка не була обізнана про необхідність їх подання. Крім того, вказані документи були долучені до скарги на рішення контролюючого органу та до даного позову.

Представник відповідача у поданому відзиві заперечив проти задоволення позовних вимог, вказав, що контролюючим органом була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої виявлено ряд порушень податкового законодавства, про що складено акт. Позивачкою вказаний акт не оскаржувався, жодних зауважень чи заперечень до нього також не було надано.

Зазначив, що у спірних правовідносинах Головне управління ДПС у Хмельницькій області діяло на підставі, в межах повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

В судовому засіданні позивачка додатково пояснила, що була фактично найманою особою і всі документи знаходилися у ОСОБА_2 , про це повідомляла податковий орган. Просила позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні вказав на недотримання відповідачем порядку отримання документів та порядку їх витребування.

В судовому засіданні представник відповідача зазначила, що позивачкою до позовної заяви надані документи, які не надавалися до контролюючого органу під час перевірки. Вказали, що такі документи не можуть братися до уваги судом в якості належних допустимих доказів по справі, оскільки ці документи не оцінювалися органом ДПС при прийнятті оскаржуваних рішень.

Просила у задоволенні позову відмовити.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.02.2021 позовну заяву залишено без руху. Позивачка усунула недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 22.02.2021 відкрито провадження в даній справі та вирішено розглянути її за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 16.03.2020.

Підготовче судове засідання відкладено на 30.03.2021, 15.04.2021.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 27.04.2021.

В засіданні оголошено перерву до 19.05.2021.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

У зв`язку із прийняттям фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 рішення про припинення підприємницької діяльності, на підставі наказу ГУ ДПС у Хмельницькій області №1650 від 31.08.20 та відповідно до пп.78.1.7 п.78.1 ст. 78 ПКУ проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства з 01.01.2017 по 30.08.2019, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 01.01.2011 по 30.08.2019, за результатами якої складений акт від 18.09.2020 №0625/22-01-07-10/ НОМЕР_1 .

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 на порушення вимог:

- пп. 177.4.1, п.177.4 ст. 177 ПКУ за 2018 рік занижено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 9798,41 грн. (у висновку акту перевірки помилково зазначено заниження податкового зобов`язання податку на доходи фізичних осіб в сумі 8798,41 грн.);

- пп 1.6. п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX, п. 164.1 ст. 164, пп. 177.4.1, п. 177.4 ст.177 ПКУ за 2018 рік заниженого податкове зобов`язання по військовому збору в сумі 816,54 грн.;

- п.164.1 ст.164, п.177.2, пп.177.4.1, п.177.4 ст.177 ПКУ та п.4 ст. 4, п.2 ст.7, п.5 ст.8, п.2, ст.9 Закону України „Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464 -VI від 08.07.2010 не нараховано та не сплачено єдиний внесок в загальній сумі 12646,80 грн. в т.ч: з чистого оподатковуваного доходу за 2018 рік в сумі 11975,80 грн. та з доходу, на який нараховується єдиний внесок за 2016 рік в сумі 671,00 грн;

- п.20 ст.15 Закону України №481/95-ВР „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 (далі Закон №481) здійснення реалізації 07.05.2019 тютюнових виробів в сумі 198,50 грн. при відсутності ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами.

На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом 16.10.2020 прийняті податкові повідомлення - рішення:

- форми «Р» № , яким збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб на суму 9798,41 грн., та застосовано штрафну (фінансову) санкцію на суму 2449,60 грн.;

- форми «Р» № , яким збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати військового збору на суму 816,54 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію на суму 204,14 грн.;

- форми «С» № про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 17000,00 грн.;

- рішення № про застосування штрафних (фінансових) санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 2663,56 грн.;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф- на суму 12646,80 грн.

Позивачка, вважаючи, що прийняті відповідачем рішення та вимога є протиправними, звернулася з цим позовом в суду.

ІV. ОЦІНКА СУДУ

Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Способом здійснення податкового контролю є перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначає, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно п.п. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Пунктом 85.2. статті 85 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Пунктом 85.8. статі 85 ПК України встановлено, що посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Тобто, обов`язку платника податків подати документи, що є предметом перевірки кореспондує право податкового органу отримувати від платника податків такі документи у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Як визначено пунктом 44.7 статті 44 ПК України, у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

При цьому, відповідно до підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі, якщо платником податків подано в установленому порядку органу державної податкової служби заперечення до акта перевірки або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Зміст вказаних норм свідчить про те, що законодавцем передбачено право платника податків надати контролюючому органу документи, які були відсутні під час перевірки.

Обставина порушення платником податків обов`язку, встановленого пунктом 85.2 статті 85 ПК України, щодо надання після початку перевірки всіх документів, які належать або пов`язані з предметом перевірки, не означає, що такий платник не має права додатково їх надати до прийняття відповідного рішення й, при цьому, не звільняє контролюючий орган від обов`язку врахувати додатково надані платником документи у строк, встановлений абзацом другим пункту 44.7 статті 44 ПК України, при прийнятті рішення, що прямо передбачено нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України.

Судом встановлено, що підставою для висновку про порушення позивачем податкового законодавства та заниження податкових зобов`язань була обставина неподання останнім до перевірки первинних та інших документів на підтвердження показників, відображених у податковій звітності.

Відповідно до пункту 85.4. статті 85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Свідок ОСОБА_3 суду показав, що він здійснював перевірку позивача. Дійсно, позивач повідомила його, що необхідні документи знаходяться у третьої особи. Він зателефонував останній і просив їх надати. Запитувані документи він забрав у Старосинявській ДПІ від посадової особи в хаотичному стані без опису. Серед них були відсутні документи, що підтверджують задекларовані витрати позивача за 2018 рік. Зазначене стало підставою для винесення оскаржуваних рішень. Вказав, що письмових запитів з вимогою надати відсутні документи не направляв.

В контексті наведеного слід зазначити, що за змістом пункту 109.1 статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 3 розділу I Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року N 984, положення якого були чинними на момент проведення перевірки позивача (далі - Порядок N 984), визначено, що акт документальної перевірки - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Як передбачено пунктами 4, 6 розділу I Порядку N 984, акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на зміст наведеної норми саме на податкові органи покладається обов`язок надати достатні докази на обґрунтування висновків про порушення платником податків норм податкового та іншого законодавства, на підставі яких такому платникові визначено відповідні зобов`язання та застосовано фінансові санкції.

Зазначена позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 8 серпня 2019 у справі № 802/1069/13-а (К/9901/502/18).

Податковий орган не вчинив всіх передбачених законодавством дій для отримання необхідних документів, не дотримався процедури витребування документів та дійшов протиправного висновку про наявність складу податкового правопорушення у діях позивача.

Водночас, слід зазначити, що положення ст. ст. 9, 77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язують суд вжити заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, запропонувати сторонам подати докази на підтвердження своєї правової позиції, у разі необхідності витребувати докази з власної ініціативи, всебічно, повно та об`єктивно оцінити наявні у справі докази тощо.

Суд не може обмежити право платника довести в судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків органу державної фіскальної служби та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

В свою чергу, контролюючий орган в такому випадку повинен навести переконливі доводи і надати докази на їх підтвердження.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 19.06.2019 року у справі N 826/7704/16.

Однак, відповідач таких доводів і доказів не надав, посилаючись лише на неможливість врахування судом документів, які не були надані контролюючому органу під час проведення перевірки.

Суд вважає неприйнятними доводи податкового органу стосовно обсягу документів, які можуть бути предметом судового розгляду, з огляду на те, що норми податкового законодавства не обмежують період подання платником необхідних первинних документів лише часом проведення податкової перевірки, оскільки положення пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України визначають статус показників податкової звітності, які не підтверджені необхідними документами під час перевірки, однак не обмежують право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів. В іншому випадку, обмеження судом предмету дослідження призвело би до неповноти дослідження та порушення справедливого судового розгляду.

Наявність у позивача відповідних первинних документів бухгалтерського обліку обумовлює безпідставність винесення податкових повідомлень-рішень від 16.10.2020 №, №, вимоги від 16.10.2020 №, рішення від 16.10.2020 №.

Щодо рішення контролюючого органу від 16.10.2020 № про застосування штрафної санкції в розмірі 17000 грн за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну, суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом- сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначені законом України від 19.12.95 №481/95 ВР (зі змінами та доповненнями) «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон України № 481).

Відповідно до ст. 16 Закону України № 481 контроль за дотримання норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції визначеної законами України.

Відповідно п.20 ст.15 Закону №481 - ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

За порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Факт продажу алкогольних напоїв без наявності ліцензії підтверджено матеріалами справи та не заперечується позивачем.

Суд відхиляє доводи позивача, про те що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані не пізніше як через один рік з дня порушення, виходячи з наступного.

Статтею 250 ГК України визначено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України, законами України "Про валюту і валютні операції" "Про банки і банківську діяльність" та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на податкові та митні органи.

Враховуючи зазначене, та те, що розмір і порядок стягнення оскаржуваних штрафних санкцій визначено Податковим кодексом України, в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ч. 1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.10.2020 №, по якому збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб на суму 9798,41 грн та застосована штрафна (фінансова) санкція на суму 2449,60 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.10.2020 №, по якому збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати військового збору на 816,54 грн та застосована штрафна (фінансова) санкція на 204,14 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.10.2020 № в сумі 12646,8 грн єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 16.10.2020 № про застосування штрафної санкції на суму 2663,56 грн в зв`язку з донарахуванням єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в розмірі 3632 (три тисячі шістсот тридцять дві) грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 26 травня 2021 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуюча суддя Д.Д. Гнап