Справа № 580/5374/20
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5374/20 Суддя (судді) першої інстанції: М.А. Білоноженко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Черкаський завод телеграфної апаратури» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року (повний текст складено 04 лютого 2021 року) у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства «Черкаський завод телеграфної апаратури» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2020 №Ю-1200-17.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позов у повному обсязі. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що з моменту порушення справи про банкрутство ПрАТ «Черкаський завод телеграфної апаратури» та введення мораторію, у позивача не виникало нових зобов`язань з податків і зборів, в тому числі з ЄСВ, а тому спірна вимога є протиправною.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що станом на 06.11.2020 за позивачем рахувалась заборгованість з ЄСВ на суму 71836,66 грн, яка є поточною, а тому він не звільнений від відповідальності за вказаними зобов`язаннями.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Черкаській області.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 21 серпня 2004 року у справі №18-10-14-01/2759 порушено провадження у справі про банкрутство позивача, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та накладено арешт на все майно боржника.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 16 вересня 2005 року введено процедуру санації строком на 12 місяців.

Постановою господарського суду Черкаської області від 26 лютого 2013 року припинено процедуру санації у справі №18-10-14-01/2759, визнано банкрутом ВАТ «Черкаський завод телеграфної апаратури», відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 14.05.2013 у справі №18-10-14-01/2759 визнано управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області поточним кредитором ВАТ «Черкаський завод телеграфної апаратури» на суму 2520542,99 грн, як вимоги другої черги, на суму 2382610,00 грн як вимоги четвертої черги та 532198,53 грн як вимоги шостої черги (а.с.22-23).

В мотивувальній частині вказаної ухвали зазначено, що загальна сума боргу зі сплати єдиного внеску та фінансові санкції станом на 29.03.2013 становить 182544,47 грн.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 25.09.2018 року у справі № 18-10-14-01/2759, зміненою постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 року було затверджено мирову угоду від 29.05.2018 року, укладену між боржником ВАТ "ЧЗТА", в особі ліквідатора - Лахненка Є.М., головою комітету кредиторів - ПрАТ "Агропроммеханізація" в особі директора Маковського П.М. та інвестором ТОВ "Фортекс", в особі директора Прокопчука О.В. Провадження у справі про банкрутство боржника ВАТ «Черкаський завод телеграфної апаратури» - закрито (а.с.7-21).

Згідно з даними ІКП по коду платежу 71010000 "єдиний внесок нарахований роботодавцем на суми заробітної плати, винагороди за договором ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності" за позивачем станом на 31.10.2020 обліковується недоїмка в сумі 71836,66 грн.

06.11.2020 відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю - 1200-17, якою позивачу було нараховано недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 71836,66 грн (а.с.4).

Вважаючи таку вимогу неправомірною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, дійшов висновку, що оскільки за позивачем обліковувалась недоїмка з єдиного внеску в сумі 71836,66 грн., відповідач, при прийнятті спірної вимоги, діяв у межах та спосіб встановлений законом.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Пунктом 1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI) встановлено, що платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з п. 2, 10 ч.1 ст.1 наведеного Закону, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Таким чином, нормами чинного законодавства покладено на позивача, як страхувальника, обов`язок зі сплати єдиного внеску.

В силу вимог ч.2-4 ст.25 Закону №2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

В той же час, умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів визначені Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», відповідно до ст.1 якого (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» відповідно до цього Закону щодо боржника застосовуються такі судові процедури банкрутства: розпорядження майном боржника; мирова угода; санація (відновлення платоспроможності) боржника; ліквідація банкрута.

Частина 4 ст.8 вказаного Закону передбачає, що ухвали та постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, прийняті господарським судом у справі про банкрутство, набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до ч.1-3, 5 ст.19 наведеного Закону мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє органи державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Дія мораторію не поширюється на задоволення вимог кредиторів у разі одночасного задоволення вимог кредиторів у процедурі розпорядження майном керуючим санацією згідно з планом санації або ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому цим Законом.

Стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор).

Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.

В силу ч.1 ст.38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, зокрема, строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.

Таким чином, з моменту порушення справи про банкрутство та введення мораторію за ухвалою суду, заборонено нарахування неустойки (штрафів, пені), чи інших фінансових санкцій, а після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом, у останнього не виникає додаткових зобов`язань зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

Як встановлено судом, постановою господарського суду Черкаської області від 26.02.2013 у справі №18-10-14-01/2759 Припинити процедуру санації по справі № 18-10-14-01/2759 та повноваження керуючого санацією Занька М.М. , визнано банкрутом ВАТ «Черкаський завод телеграфної апаратури» (ідентифікаційний код 14310069).

Отже, з цього моменту у позивача не могло виникнути жодних додаткових зобов`язань зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), до яких належить Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ухвали господарського суду Черкаської області від 14.05.2013 у справі №18-10-14-01/2759 заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску станом на 29.03.2013 становила 182544,47 грн, яка була включена до кредиторських вимог управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області.

В той же час, лише ухвалою господарського суду Черкаської області від 25.09.2018 року у справі № 18-10-14-01/2759, провадження у справі про банкрутство боржника ВАТ «Черкаський завод телеграфної апаратури» закрито.

Таким чином, в період з 26.02.2013 по 25.09.2018 (період визнання позивача банкрутом) були відсутні підстави для нарахування позивачу єдиного внеску.

Натомість, відповідно до наданого на запит суду витягу з інтегрованої картки платника податків ПрАТ «Черкаський завод телеграфної апаратури» вбачається, що станом на 25.09.2018 (дата закриття провадження у справі про банкрутство позивача) за позивачем обліковувалась недоїмка зі сплати єдиного внеску у розмірі 247479,16 грн.

Наведене свідчить про нарахування позивачу грошового зобов`язання зі сплати єдиного внеску в період після оголошення його банкрутом в розмірі 64934,69 грн (різниця між сумою заборгованості з ЄСВ станом на 29.03.2013 - 182544,47 грн та станом на 25.09.2018 - 247479,16 грн), що суперечить положенням законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини.

З наведеного вбачається, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2020 №Ю-1200-17 не може бути визнана правомірною в частині визначення позивачу недоїмки зі сплати ЄСВ в сумі 64934,69 грн, яка була нарахована в період визнання позивача банкрутом, заборона щодо чого прямо передбачена у ч.1 ст.38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (247479,16 грн - 182544,47 грн).

З огляду на викладені обставини за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, беручи до уваги, що матеріалами справи підтверджується безпідставне нарахування позивачу зобов`язання зі сплати ЄСВ в сумі 64934,69 грн, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною та скасування спірної вимоги у відповідній частині.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, неправильне тлумачення закону, призвели до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Черкаський завод телеграфної апаратури» - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов приватного акціонерного товариства «Черкаський завод телеграфної апаратури» - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06 листопада 2020 року №Ю-1200-17 Головного управління ДПС у Черкаській області в частині визначення заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 64934,69 грн (шістдесят чотири тисячі дев`ятсот тридцять чотири грн 69 коп.).

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 26 травня 2021 року

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма