Справа № 420/1065/21
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1065/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Токмілової Л.М.,

за участю секретаря Мунтян С.І.,

за участю сторін:

представник позивача Петрова А.М.,

представника відповідача Коперсак М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Жилстройсервис-2» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

25.01.2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Жилстройсервис-2» до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 13.01.2021 року № , яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1191300 грн.

В обґрунтування позовної заяви, позивач зазначає, що винесене податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим, протиправним, складеним з порушенням вимог діючого законодавства України та такими, що порушує права та законні інтереси ТОВ «Жилстройсервис-2» як платника податків. Позивач наполягає на реальності господарських операцій, зазначає про профільну діяльність підприємства, наявність відповідних трудових ресурсів та можливість здійснювати господарську діяльність вільно на всій території України.

29.01.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

01.03.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Головним управлінням ДПС в Одеській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис.грн. з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах за результатами якої складено акт. У висновках акту перевірки зазначено, що перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2020 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, встановлено завищення від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду на суму 1191300 грн. На підставі зазначеного акту перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення Форми «В4» від 13.01.2021 року № . До вказаних висновків податковий орган дійшов враховуючи територіальне місцезнаходження ТОВ «Альтаріас», відсутність власних або орендованих основних фондів, відсутність трудових ресурсів та відсутність документів складання яких передбачено, чинним законодавством з питань охорони праці та не підтвердження перевіркою факту придбання послуг підприємством ТОВ «Жилстройсервис-2» у ТОВ «Альтеріас». Відповідач вважає, що оскільки реальність вчинення господарських операцій скаржника відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, задекларований на папері, таким чином, у платника податків не було підстав для податкового обліку вказаних операцій з придбання субпідрядних робіт, відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.

24.03.2021 року ухвалою суду продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

13.04.2021 року судом закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.05.2021 року 11.30 год.

18.05.2021 року представником відповідача надано додаткові письмові пояснення, в яких останній наголошує на безпідставності віднесення позивачем до податкового кредиту суми ПДВ за правовідносинами з ТОВ «Альтеріас» в сумі 1191300 грн.

В судовому засіданні 18.05.2021 року представник позивача позовні вимоги із викладених вище підстав підтримала у повному обсязі та просила задовольнити позов, представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити. В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Жилстройсервис-2» зареєстровано 21.03.2006 року, за номером 7018277, за адресою: 65062, місто Одеса, б.Французький, будинок 60/1, основний вид економічної діяльності Комплексне обслуговування об`єктів (код КВЕД 81.10).

19.10.2020 року ТОВ «Жилстройсервис-2» подано декларацію з податку на додану вартість за вересень 2020 року, в якій вказано:

в рядку 16 «Від`ємне значення, що включається до складу поточного звітного (податкового) періоду» зазначено суму 46304544 грн»;

в рядку 17 «Усього податкового кредиту» зазначено суму 49982244 грн;

в рядку 19 «Від`ємне значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» зазначено суму 49960116 грн»;

в рядку 20.3 «зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду» зазначено суму 49960116 грн»;

в рядку 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду» зазначено суму 49960116 грн (а.с.60-61, том 1).

З 26.11.2020 року по 04.12.2020 року на підставі наказу ГУ ДПС в Одеській області від 19.11.2020 № 5731-п, направлень від 25.11.2020 року, виданих ГУ ДПС в Одеській області № 965/15-32-07-13 та № 966/15-32-07-13 на головних державних ревізорів-інспекторів Одеського відділу перевірок платників-юридичних осіб управління податкового аудиту ГУ ДПС в Одеській області Стоянова П.П. та Шаповал С.О., ГУ ДПС в Одеській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Жилстройсервис-2» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2020 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 19.10.2020 року № від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис.грн. з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.

11.12.2020 року за результатами проведеної перевірки складено акт № 3332/15-32-07-13/34319566 (а.с. 24-56, том 1).

Під час перевірки встановлено порушення ТОВ «Жилстройсервис-2» п.п. «а» п. 198.1 ст. 198, абзаців 1-3 п. 198.2, абзаців 1-2 п. 198.3 і абз. 3 п. 198.6 ст. 198 та абзаців 2-3 п. 201.10 ст. 201 ПКУ, чим завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на суму 1191300 грн (а.с.56, том 1).

Як зазначено в акті в охопленому перевіркою звітному періоді платник податків оформляв взаємовідносини із ризиковими контрагентами, відображення яких у бухгалтерському і податковому обліку вплинуло на визначення у Декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування, зокрема і з ТОВ «Альтаріас».

Так ТОВ «Жилстройсервис-2» укладено договори підряду з ТОВ «Альтеріас», а саме:

Договір підряду від 16.04.2020 року № 01/16-04/20 предметом якого є поліпшення об`єкту: «приміщення апартаментів що складаються з 297 відокремлених об`єктів розташованих за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 60/1 (а.с.72-75);

Договір підряду від 24.01.2019 року № 0101/19 предметом якого є виконання комплексів робіт з обслуговування машин і устаткування на об`єкті « 24-поверховий оздоровчий комплекс з апартаментами та паркінгом: за адресою м. Одеса, французький бульвар, 60/1» (а.с. 76-79, том 1);

Договір підряду від 11.04.2019 року № 02-11/04/19 предметом якого є виконання комплексів робіт зі свердління та вирізання технологічних отворів на об`єктів « 24-поверховий оздоровчий комплекс з апартаментам та паркінгом за адресою: м. Одеса, французький бульвар, 60/1». Другий пусковий комплекс «Ресторан» (а.с.84-87, том 1);

Договір підряду від 06.02.2020 року № 02/06-02/20 предметом якого є поліпшення об`єкту: « 24-поверховий оздоровчий комплекс з паркінгом» за адресою; м. Одеса, Французький бульвар, 60/1, а саме: виконання робіт вирізання отворів та демонтування конструкцій відповідно до виданих Замовником (ТОВ «Жилстройсервис-2») технічних завдань (а.с.84-91, том 1);

Договір підряду від 06.02.2020 року № 01/06-02/20 предметом якого є поліпшення об`єкту: « 24-поверховий оздоровчий комплекс з паркінгом» за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 60/1, а саме: виконання робіт загального будівельного призначення відповідно до виданих Замовником технічних завдань (а.с.92-95);

Договір підряду від 11.04.2019 року № 01-11/04/19 предметом якого є виконання комплексу робіт з обслуговування машин і устаткування на об`єкті « 24-поверховий оздоровчий комплекс з апартаментами та паркінгом за адресою м. Одеса, Французький бульвар, 60/1», другий пусковий комплекс «Ресторан» (а.с.96-99, том 1).

Протягом серпня-вересня 2020 року підприємством ТОВ «Жилстройсервіс-2» перераховано грошові кошти на розрахунковий рахунок ТОВ «Альтеріас» у сумі: за серпень 2020 року 4353416,14 грн, за вересень 2020 року 2496637,95 грн.

В акті перевірки та у відзиві відповідач посилається на те, що ТОВ «Альтеріас» знаходиться на обліку в ГУ ДПС у Київській області, Києво-Святошинська ДПІ, юридична адреса підприємства 08132, Київська область, м. Вишневе, вул. Вишнева, буд. 36-1. Відповідно до відомостей про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам на підприємстві ТОВ «Альтеріас» протягом серпня-вересня 2020 року працювало 20 осіб, а сума нарахованої заробітної плати за місяць одній особі складає 500 грн. На переконання перевіряючих враховуючи кількість людей у підрядника ТОВ «Альтеріас» та фактичний відпрацьований ними час фізично неможливо виконати об`єм робіт заявлений у первинних документах (актах приймання виконаних будівельних робіт) наданих до перевірки. Крім того, враховуючи місцезнаходження ТОВ «Альтеріас» Київська область, то при виконанні робіт на об`єктах « 24-поверховий оздоровчий комплекс з паркінгом» та «Ресторан» за адресою: м. Одесса, Французький бульвар, 60/1, мали бути понесені витрати на відрядження фахівців підприємства.

Відповідач, враховуючи територіальне місцезнаходження ТОВ «Альтаріас», відсутність власних або орендованих основних фондів, відсутність трудових ресурсів та відсутність документів складання яких передбачена, чинним законодавством з питань охорони праці дійшов висновку, що перевіркою не підтверджено факт придбання послуг підприємством ТОВ «Жилстройсервис-2» у ТОВ «Альтеріас».

Відповідачем перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні позивачем за вересень 2020 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, встановлено порушення платником податків п.п. «а» п. 198.1 ст. 198, абз. 1-3 п. 198.2, абз. 1-2 п. 198.3 і абз. 3 п. 198.6 ст. 198 та абз. 2-3 п. 201.10 ст. 201 ПК України оскільки ним завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на суму 1191300 грн. (а.с.50, том 4).

13.01.2021 року на підставі вищевказаного акту перевірки ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу зменшено суму від`ємного значення на 1191300 грн. (а.с.54, том 4).

Не погодившись із вищезазначеними податковими повідомленнями-рішення, ТОВ «Жилстройсервис-2» звернулось за судовим захистом із даним позовом.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 21 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім НБУ), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до абз.абз. 1-2 п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з положеннями п. 75.1.2 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Порядок призначення та проведення документальної позапланової перевірки визначений ст. 78 ПК України.

Згідно пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України підставою для проведення документальної позапланової перевірки є, зокрема, подання платником декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності).

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Відповідно до п. 86.4 ст. 86 ПК України акт (довідка) документальної невиїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Застосування посадовими особами контролюючих органів при оформленні результатів документальних перевірок платників податків - юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, постійних представництв та представництв нерезидентів дотримання законодавства з питань державної митної справи, про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи регулюється Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015 р. (далі - Порядок № 727).

Пунктом 2 розділу І Порядку № 727 визначено, що акт документальної перевірки службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За приписами пунктів 1 та 2 розділу ІІ вказаного Порядку результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки документальної перевірки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт документальної перевірки, а у разі відсутності порушень - довідка документальної перевірки.

Акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках та підписується посадовими особами контролюючого органу, який проводив перевірку, а також посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою).

В свою чергу, відповідно до п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу

Згідно п.п. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

198.2. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (абз. 1-3 п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК України).

В п. 198.6 ст. 198 ПК України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статі 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.4 ст. 200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Предметом спірних правовідносин є оскаржуване податкове повідомлення-рішення про заниження суми від`ємного значення. Оскаржуване рішення про заниження суми від`ємного значення прийнято відповідачем на підставі висновків податкового органу з посиланнями на нереальність господарських операцій позивача з контрагентом ТОВ «Альтеріас». Відповідач вважає, що зазначена позивачем у декларації до відшкодування сума ПДВ стосується оплати послуг з контрагентом позивача ТОВ «Альтеріас», які є нереальними, а тому підстави для такого відшкодування відсутні.

Суд зазначає, що в підтвердження реальності господарських операції між ТОВ «Жилстройсервис-2» та ТОВ «Альтеріас» позивачем надано погодження цін на послуги, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, акти приймання виконаних будівельних робіт, технічні завдання, плани, схеми об`єктів, накладні вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) товарів, видаткові накладні, платіжні доручення на оплату послуг наданих ТОВ «Альтеріас» (а.с.100-248, том 1, а.с.1-250 том 2, а.с. 1-249 том 3).

В свою чергу, ТОВ «Альтеріас» складено та зареєстровано відповідні податкові накладні.

Висновки податкового органу базуються на неможливості надання ТОВ «Альтеріас» послуг з виконання будівельних робіт через відсутність необхідного трудового ресурсу. Такі висновки податкового органу обґрунтовані зібраною податковою інформацією щодо контрагента позивача. Проте, будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального закону.

Аналогічну правову позицію висловлено у постанові від 02.04.2020 року у справі №160/93/19.

Крім того, належних та допустимих доказів неможливості надання ТОВ «Альтеріас» послуг з виконання будівельних робіт через відсутність необхідного трудового ресурсу відповідачем до суду не надано та з матеріалів справи не встановлено. Відповідач у акті перевірки навів свої припущення стосовно неможливість виконання ТОВ «Альтеріас» будівельних робіт при наявності 20 осіб трудового ресурсу, проте не довів неможливість надання ТОВ «Альтеріас» будівельних робіт за укладеними договорами при наявності 20 осіб трудового ресурсу.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що нереальність господарських операцій з придбання платником податку товарів/послуг має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, обумовлених лише посиланням на недостатність у контрагента-покупця послуг трудових ресурсів. Відсутність у контрагента позивача трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ними господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Тому посилання відповідача на наявність лише 20 зареєстрованих працівників не є обґрунтованою.

Така ж позиція викладена в рішеннях Верховного Суду у справах №826/13929/17 від 15.04.2020 року та №520/7467/19 від 16.04.2020 року.

Також суд вважає необґрунтованим посилання контролюючого органу, як на підставу нереальності господарських операцій, віддаленість об`єкта. В акті перевірки зазначено, що ТОВ «Альтеріас» знаходиться на обліку в ГУ ДПС у Київській області, Києво-Святошинська ДПІ, юридична адреса підприємства 08132, Київська область, м. Вишневе, вул. Вишнева, буд. 36-1, а надання послуг ТОВ «Жилстройсервис-2» за укладеними договорами здійснювалось за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 60/1. Суд наголошує, що віддаленість об`єкта не свідчить про нереальність господарської операції та не може слугувати належним доказом фіктивності господарської діяльності підприємства. До того ж, за правилами ведення господарської діяльності, суб`єкт підприємництва вправі мати вільний вибір контрагента, а тому для підтвердження реальності такої діяльності суб`єкт підприємництва не має прямого обов`язку ведення господарської діяльності лише з контрагентами, територіальне розміщення яких не є віддаленим.

Також відповідачем не надано й доказів невідповідності господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності контрагента позивача, його збитковості тощо, які б окремо або в сукупності свідчили, що вчинення таких операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про безпідставність висновків перевірки і заперечень відповідача щодо відсутності фактичного здійснення господарських операцій, оскільки такі висновки не підтвердженні відповідними доказами та суперечать наявним у справі доказам. Зазначені в акті перевірки і відзиві обставини ні кожна окремо, а ні у своїй сукупності, не спростовують доводів позивача і наданих ним доказів. Інших аргументованих доводів, які б доводили достовірність зазначених в акті порушень і спростовували доводи позивача і надані ним докази, представник відповідача суду не зазначив.

Так, законодавцем презюмується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, а також достовірність документів податкового обліку, доки податковим органом це не спростовано належними та допустимими доказами.

Отже, висновок контролюючого органу про нездійснення позивачем спірних операцій є передчасним, оскільки цей висновок не відповідає фактам, покладеним в його основу. Викладені обставини та факти не відповідають таким ознакам, позаяк мають характер припущень. Жодного доказу на обґрунтування викладених у Акті перевірки та відзиві тверджень відповідачем до матеріалів справи не додано.

Беручи до уваги встановлені фактичні обставини, суд дійшов висновку, що позивачем виконано зобов`язання за договорами, укладеними з вищезазначеним контрагентом, про що свідчать належним чином оформлені первинні документи, які містять всі необхідні реквізити, що свідчить про реальність господарських операцій по виконанню зазначених договорів.

Суд зазначає, що належних доказів, які б підтверджували викладені в акті висновки щодо завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 1191300 грн відповідачем не надано.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень ст. 9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський суд підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах Беєлер проти Італії [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, Онер`їлдіз проти Туреччини [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, Megadat.com S.r.l. проти Молдови (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і Москаль проти Польщі (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і Тошкуце та інші проти Румунії (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Відповідно до п.50 Рішення Європейського суду з прав людини у справі ЩОКІН ПРОТИ УКРАЇНИ (CASE OF SHCHOKIN v.UKRAINE) (Заяви №№ 23759/03 та 37943/06) судом констатовано, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Салах Шейх проти Нідерландів, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17.07.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 13.01.2021 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Інші доводи сторін не спростовують висновків суду.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, а понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 133, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Жилстройсервис-2» (65062, Французький бульвар, буд.60/1, м. Одеса, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 13.01.2021 року № , яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1191300 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Жилстройсервис-2» судові витрати у розмірі 17069,50 грн. (сімнадцять тисяч шістдесят дев`ять гривень п`ятдесят копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано судом 27.05.2021 року.

Суддя Л.М. Токмілова