Справа № 161/5829/20
Суддя: Ковтуненко В. В.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/5829/20
Провадження № 2-а/161/37/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Камінського Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 10 в м. Луцьку адміністративну справу № 161/5829/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора УПП у Волинській області ДПП Хилюка Дмитра Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора УПП у Волинській області ДПП Хилюка Дмитра Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Просить суд визнати дії інспектора УПП у Волинській області ДПП Хилюка Дмитра Сергійовича незаконними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху № 2358481 з підстав, викладених в позовній заяві.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов підтримує в повному об`ємі, просить його задовольнити.

Відповідач, інспектор УПП у Волинській області ДПП Хилюк Дмитро Сергійович, в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Заявлений позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до вимог ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

08 квітня 2020 року, о 13.25 годин, інспектором УПП у Волинській області батальйону № 1 роти № 4 Хилюком Дмитром Сергійовичем винесено постанову серії ЕАК № 2358481, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 1 700,00 гривень.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, що ОСОБА_1 , 08 квітня 2020 року о 13.11 годині, керуючи транспортним засобом «Субару», державний номерний знак НОМЕР_1 , в місті Луцьку, по проспекту Грушевського, 1а, здійснив зупинку/стоянку в дії дорожнього знаку 5.38 місця для паркування, та додатковою табличкою до нього 7.17 інваліди, не маючи на те відповідного права, чим порушив п. 33 ПДР порушення вимог дорожніх знаків, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 штраф в розмірі 1 700,00 гривень

Дослідивши обставини, викладені в позовній заяві, на які позивач посилається як на підставу скасування оскаржуваної постанови, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КУпАП (в редакції, чинній станом на 08 квітня 2020 року) Зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" - тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом достовірно встановлено, і це також підтверджується відеозаписом з нагрудної боді-камери інспектора УПП у Волинській області батальйону № 1 роти № 4 ОСОБА_2 , що 08 квітня 2020 року інспектором УПП у Волинській області батальйону № 1 роти № 4 Хилюком Дмитром Сергійовичем було виявлено транспортний засіб «Субару», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який здійснив зупинку в межах дії дорожнього знаку 5.38 «місця для паркування», з додатковою табличкою до нього 7.17 «інваліди».

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Як вбачається із змісту відеозаписів з нагрудної боді-камери інспектора УПП у Волинській області батальйону № 1 роти № 4 ОСОБА_2 , що останнім після оголошення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, було повідомлено про закінчення розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови.

Відеозапис з нагрудної боді-камери інспектора УПП у Волинській області батальйону № 1 роти № 4 ОСОБА_2 не містить відомостей, що останній при винесенні оскаржуваної постанови з`ясував чи винна дана особа у вчиненні правопорушення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Інспектор УПП у Волинській області батальйону № 1 роти № 4 ОСОБА_2 не вжив заходів для відібрання пояснень в особи жіночої статі, яка була присутня на місці події, та намагалась надати пояснення в усній формі. Крім того, інспектором УПП у Волинській області батальйону № 1 роти № 4 Хилюком Дмитром Сергійовичем не було з`ясовано, чи не є зупинка даного транспортного засобу «Субару», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 характер вимушеної, що виключало б відповідальність водія за вчинене діяння.

Крім того, Інспектор УПП у Волинській області батальйону № 1 роти № 4 ОСОБА_2 не встановив жодних підстав для накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в максимально передбаченому санкцією ч. 5 ст. 122 КУпАП розмірі.

Інші докази, які б підтвердили дотримання інспектором УПП у Волинській області батальйону № 1 роти № 4 Хилюком Дмитром Сергійовичемвимог статті 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у відношенні ОСОБА_1 також відсутні.

Відповідачем, всупереч положенням частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, заперечуючи проти позову, на засадах змагальності сторін та вимогах частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України суду не доведено правомірність, законність та підставність оскаржуваної постанови.

А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному об`ємі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 гривень (а.с. 17). При цьому, суд прийшов до висновку про задоволення позову. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 840,80 гривень.

Керуючись ч. 1 ст. 121 КУпАП, ст.ст. 241 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора УПП у Волинській області ДПП Хилюка Дмитра Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити повністю.

Постанову інспектора УПП у Волинській області батальйону № 1 роти № 4 Хилюка Дмитра Сергійовича,серіїЕАК № 2358481 від 08 квітня 2020 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в сумі 1 700,00 гривень визнати протиправною та скасувати.

Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань УПП у Волинській області ДПП, (місцезнаходження: місто Луцьк, вулиця Залізнична, 15) на користь ОСОБА_1 понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя В.В. Ковтуненко