Справа № 520/17217/2020
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 р. Справа № 520/17217/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 р. (ухвалене суддею Мороко А.С.) по справі № 520/17217/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просила: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови поновити виплату пенсії ОСОБА_1 , з 01.02.2019 р.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 01.02.2019 р. на поточний (картковий) рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ "Приватбанк", отримувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (код: НОМЕР_2 ); допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати заборгованості з виплати пенсії з 01.02.2019 р. ОСОБА_1 , у межах суми стягнення за один місяць; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по даній справі протягом 20 днів з дня набрання рішенням законної сили.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 р. позов задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови поновити виплату пенсії ОСОБА_1 , з 01.02.2019 р.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 01.02.2019 р. на поточний (картковий) рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ "Приватбанк", отримувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (код: НОМЕР_2 ); в задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 р. та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримувала пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

У зв`язку із припиненням виплат пенсії з 01.02.2019 р., позивач, через свого представника звернулася до управління із відповідною заявою про поновлення пенсії.

Листом № 2000-0209-8/78816 від 15.10.2020 р. Зміївського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області позивачку про те, що управлінням був направлений виклик з проханням з`явитися та надати паспорт та ідентифікаційний код для підтвердження паспортних даних, який повернутий Укрпоштою 22.01.2019 р. через вибуття адресата. 23.01.2019 р. (вх. № В 19-597) на адресу управління надійшла інформація з Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про недійсність паспорта позивачки громадянина України серії НОМЕР_3 . Оскільки ОСОБА_1 не з`явилася на виклик, 01.02.2019 р. направлені запити до Зміївського РВ ГУ ДМС України в Харківській області № 1016-02/50, до Зміївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 1018-02/50, голові Шелудьківської сільської ради № 1017-02/50 з метою з`ясування інформації щодо місця перебування. Листом від 19.02.2019 р. № 02-19/96 виконавчий комітет Шелудьківської сільської ради повідомив, що позивачка дійсно зареєстрована на території ради за адресою: АДРЕСА_1 , але на даний час за вказаною адресою не проживає. Розпорядженням від 04.02.2019 р. припинено виплату пенсії з 01.02.2019 р. на підставі листа Державної міграційної служби України про недійсність паспортів.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності припинення відповідачем виплати пенсії позивачці з 01.02.2019 р.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно із ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 р. (в подальшому - Закон № 1058-ІV) виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; (Положення п. 2 ч. 1 ст. 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009 р.) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону № 1058-ІV, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного Фонду України 25.11.2005 р. № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 р. № 13-1) (в подальшому - Порядок № 22-1).

Пунктом 2.8 Порядку № 22-1 встановлено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до п. 1 Порядку 22-1, заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Згідно із п. 1.5 Порядку № 22-1, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Тобто, пунктом 1.5 Порядку № 22-1 передбачено можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником, при цьому, відсутні вказівки на те, що останній повинен звертатися до органу ПФУ особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою.

Аналогічні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 18.09.2018 р. по справі № 522/535/17 та від 03.12.2020 р. у справі № 500/484/17.

Судовим розглядом встановлено, що позивачка звернулася до відповідача через засоби поштового зв`язку із заявою від 07.09.2020 р. з проханням: повідомити чи приймалося рішення про припинення їй виплати пенсії; якщо рішення про припинення виплати пенсії приймалося, просила надати його копію; поновити виплату пенсії з моменту припинення; повідомити точну дату припинення їй пенсії; у випадку відмови просила прийняти офіційне рішення про відмову в поновленні пенсії з посиланнями на норми законодавства України; про результати просила повідомити її адвоката - Головінову Р.В. за адресою: АДРЕСА_2 .

До вищевказаної заяви додано наступні документи: нотаріально посвідчену копію паспорту ОСОБА_1 ; нотаріально посвідчену копію довідки про реєстрацію місця проживання №6334-; нотаріально посвідчену копію реєстраційного номера картки платника податків ОСОБА_1 ; оригінал заповненої та підписаної ОСОБА_1 заяви на поновлення пенсії згідно постанови правління Пенсійного фонду України віл 25.11.2005 р. № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"»; оригінал договору про надання правової допомоги від 27.07.2020 р.

Частиною 1 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Тобто, наведеною нормою встановлено право особи уповноважувати іншу особу на вчинення дій щодо призначення та перерахунку пенсії.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції зазначає, що законним представником є не лише особа, яка представляє майнові права та законні інтереси недієздатних та обмежено дієздатних осіб, як це встановлено статтею 242 Цивільного кодексу України, а й особа, яка представляє майнові права та інтереси дієздатних осіб, але таких, що через свій фізичних стан (старість, хвороба) не можуть особисто здійснювати свої права та виконувати свої обов`язки.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що подання ОСОБА_1 заяви про поновлення виплати пенсії до УПФУ особисто через її вік є ускладненим.

Відповідно до п. 1.5 Порядку № 22-1, заява про поновлення виплати пенсії подається до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України.

Згідно із п. 4.2. Порядку 22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Пунктом 4.7 Порядку № 22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Таким чином, з урахуванням вищезазначених норм, після отримання заяви позивачки про поновлення виплати пенсії, відповідач повинен був розглянути її та прийняти вмотивоване рішення, яке є актом індивідуальної дії, із наданням оцінки кожному аргументу позивачці.

Правовий акт індивідуальної дії виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме: індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" від 01.07.2003 вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Проте, оскаржуване рішення відповідача про відмову в поновленні позивачці пенсії прийняте у формі листа в даному випадку не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії та породжує його неоднозначне трактування, що, в свою чергу, впливає як на можливість реалізації права або виконання обов`язку позивача виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень, так і на можливість встановлення мотивів такого суб`єкта при прийнятті спірного акту.

Тобто, в спірних правовідносинах відповідачем допущена бездіяльність щодо неприйняття рішення за заявою позивачки, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції вважає необхідним визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 07.09.2020 р. про поновлення та виплату пенсії з 01.02.2019 р.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 01.02.2019 р. суд апеляційної інстанції вважає, що вказана вимога підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право голови держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуд у рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати "дискреційні повноваження", користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.

Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналогічні висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 10.04.2018 р. по справі №348/2160/15-а.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що належним способом захисту прав позивачки є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 07.09. 2020 р. про поновлення та виплату їй пенсії за віком з 01.02.2019 р.

Таким чином, відповідно до ст. ст. 315, ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 р. прийнято без дотримання норм матеріального права, суд апеляційної інстанції вважає необхідним його скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 р. у справі №520/17217/2020 - скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 07.09.2020 р. про поновлення та виплату пенсії з 01.02.2019 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення та виплату їй пенсії за віком з 01.02.2019 р.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич Я.В. П`янова