Справа № 520/5062/21
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

27 травня 2021 року № 520/5062/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Бадюков Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), в якому просить суд:

- визнати незаконними дії відповідача - Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області, щодо не зарахування до стажу роботи позивача ОСОБА_2 періодів праці на ГОАО "Шахта Вергелівська" ГП "Луганськуголь", на шахті "Ілліча"; на шахті "Ніканор-Нова", на шахті "Первомайська" п/о "Первомайськвугілля";

- скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області за № 5059 про відмову в призначенні пенсії, в частині не зарахування до стажу роботи позивача ОСОБА_2 , періоди праці на ГОАО "Шахта Вергелівська" ГП "Луганськуголь", на шахті "Ілліча"; на шахті "Ніканор- Нова", на шахті "Первомайська" п/о "Первомайськвугілля";

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до стажу роботи позивача ОСОБА_2 періоди праці на ГОАО "Шахта Вергелівська" ГП "Луганськуголь", на шахті "Ілліча"; на шахті "Ніканор- Нова", на шахті "Первомайська" п/о "Первомайськвугілля".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 05.10.2020 року позивач ОСОБА_3 , звернувся до відповідача із заявою, щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

07.10.2020 року, за результатами розгляду заяви позивача, відповідач в особі відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Харківській області, прийняв рішення за № 5059, яким позивачу ОСОБА_3 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до закону України «про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» було відмовлено, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач вважає дії відповідача щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 згідно із статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" протиправними. У зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою від 02.04.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у даній адміністративній справі, якою, серед іншого, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на адміністративний позов разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати до суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана сторонам по справі.

На виконання зазначено ухвали, представником відповідача до матеріалів справи надано відзив на позовну заяву, рішення № 5059 від 07.10.2020 відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та розрахунки загального страхового стажу та пільгового (список №1) стажу позивача.

Враховуючи зазначене, підстави для повторного витребування доказів відповідно до поданої заяви представником позивача від 20.05.2021 відсутні.

Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначив, що позивач звернувся до управління з заявою від 07.10.2020 р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На виконання положень п.4.2 розділу ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 року №22-1 органи Пенсійного фонду України при приймання документів перевіряють правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, зміст і належне оформлення наданих документів.

Із наданих документів для призначення пенсії ОСОБА_1 були надані уточнюючи довідки, перелік яких зазначається в рішенні про відмову в призначенні пенсії №5059 від 07.10.2020 року, видані підприємствами Луганської народної Республіки.

Враховуючи, вищевикладене до пільгового стажу зараховано періоди роботи з 01.01.1999 року по 31.12.2000 року, з 04.01.2011 року по 30.06.2014 рік, з 01.01.2015 року по 05.01.2015 відповідно до п. 20 Порядку №637, за даними Державного реєстру страхувальників.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, повно та всебічно дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, встановив наступні обставини.

Позивач, 05 жовтня 2020 року, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та надав відповідні документи, що підтверджується розпискою-повідомленням (а.с.16).

За результатами розгляду заяви прийнято Рішенням № 5059 від 07 жовтня 2020 року про відмову у призначенні пенсії (а.с. 13-14).

У вказаному рішенні зазначено, що гр. ОСОБА_1 для призначення пенсії надав:

- довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній вих. № 1044 від 29.07.2020 за період роботи з 21.09.1992 по 05.11.1996, вих. № 1045 від 29.07.2020 за період роботи з 08.09.1997 по 04.08.1998, вих. № 1046 від 29.07.2020 за період роботи з 05.08.1998 по 07.10.1999, вих.. №1047 від 29.07.2020 за період роботи з 08.10.1999 по 31.05.2000, вих. № 1048 від 29.07.2020 за період роботи з 01.06.2000 по 11.06.2001; копію наказу «Про результати атестації робочих місць» № 494 від 02.11.1995; копію листа головного управління праці та соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації, щодо матеріалів атестації робочих місць по умовам праці в СП шахті «Вергелевская» ГП «Луганскуголь», копію наказу «Про результати атестації робочих місць по умовам праці» № 661 від 30.10.2000; копію додатка до наказу № 661 від 30.10.2000, видані філією «Шахта Вергелевська» державного унітарного підприємства Луганської народної Республіки «Центрвуголь»;

- довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній вих. № 5- 662 від 03.07.2020 за період роботи з 08.01.1997 по 14.07.1997; довідку про період роботи з 26.12.1996 по 14.07.1997 в шахті «Ніканор-Нова» вих. № 5-661 від 03.07.2020, довідку для підтвердження стажу за період роботи на шахті «Ніканор-Нова» з 08.01.1997 по 14.07.1997 вих. № 5-663 від 03.07.2020; копію наказу «Про результати атестації робочих місць по умовам праці для визначення права робітників на пільгове пенсійне забезпечення» № 61 від 22.02.1996, копію додатка № 1 до наказу по шахті «Ніканор» № 61 від 22.02.1996 видані філією «Шахта «Ніканор-Нова» державного унітарного підприємства Луганської Народної Республіки «Центрвуголь»;

- довідку про період роботи з 04.01.2011 по 05.01.2015 в шахті «Первомайська» д/п «Первомайськвуголь» вих. № 1900 від 13.07.2020, довідку про період роботи вих. № 1897 від 13.07.2020, довідку про спуски-підйоми з шахти вих. № 1899 від 13.07.2020, копія наказу «Про результати атестації робочих місць по умовам праці» № 136 від 20.02.2010, копію додатка № 1 від наказу № 136 від 20.02.2010, виданих адміністрацією міста Первомайськ Луганської народної Республіки.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України":

1) державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

2) будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

3) будь який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Враховуючі вище вказане до пільгового стажу зараховано періоди роботи з 01.01.1999р. по 31.12.2000р., з 04.01.2011р. по 30.06.2014р., з 01.01.2015 по 05.01.2015 відповідно до п. 20 Порядку № 637, за даними Державного реєстру страхувальників.

Окрім цього вказано, що до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки, з 01.01.2004 по 08.06.2010 в управлінні податкової міліції, в зв`язку з відсутністю довідки про період роботи та про сплачені суми страхових внесків.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позов і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Суд зазначає, що предметом розгляду у даній адміністративній справи є наявність права на включення до пільгового стажу ОСОБА_1 усіх періодів його роботи на СП Шахта "Вергелівська" ГП "Луганськуголь", на шахті "Ніканор-Нова", на шахті "Первомайська" д/п "Первомайськвугілля", згідно наданих ним довідок.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991р. (далі-Закон №1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003р. (далі -Закон №1058-IV).

Згідно п. "а" ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ст.62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабміном України.

Згідно п. 1. Постанови Кабінету Міністрів України № 637 "Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" від 12.08.1993, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Згідно п. 1.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1), заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.

Згідно з п. 2.1. Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

- документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.;

- документи про місце проживання (реєстрації) особи; документи, які засвідчують особливий статус особи.

Згідно п. п. 4.1 Порядку №22-1 подання, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Відповідно до п.4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Пунктом 4.3 Порядку №22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Суд зважає на те, що позивачем для підтвердження наявності підстав для зарахування до пільгового стажу періоду роботи до суду надано копії наступних довідок:

- довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній на шахті «Вергелівська»: вих. № 1044 від 29.07.2020 за період роботи з 21.09.1992 по 05.11.1996, вих. № 1045 від 29.07.2020 за період роботи з 08.09.1997 по 04.08.1998, вих. № 1046 від 29.07.2020 за період роботи з 05.08.1998 по 07.10.1999, вих.. №1047 від 29.07.2020 за період роботи з 08.10.1999 по 31.05.2000, вих. № 1048 від 29.07.2020 за період роботи з 01.06.2000 по 11.06.2001 (а.с.68-71);

- довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній вих. № 5- 662 від 03.07.2020 за період роботи з 08.01.1997 по 14.07.1997; довідку про період роботи з 26.12.1996 по 14.07.1997 на шахті «Ніканор-Нова» вих. № 5-661 від 03.07.2020, довідку для підтвердження стажу за період роботи на шахті «Ніканор-Нова» з 08.01.1997 по 14.07.1997 вих. № 5-663 від 03.07.2020 (а.с.83-85);

- довідку про період роботи з 04.01.2011 по 05.01.2015 на шахті «Первомайська» д/п «Первомайськвуголь» вих. № 1900 від 13.07.2020, довідку про період роботи вих. № 1897 від 13.07.2020, довідку про спуски-підйоми з шахти вих. № 1899 від 13.07.2020 (а.с.40, 42-43, 44).

Судом встановлено, що в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 (дата заповнення 31.05.1988 року), за період з 21.09.1992 по 05.01.2015 року містяться наступні відомості про роботу:

- з 19.09.1992 по 05.11.1996 -підземний проходчик IV розряду з повним робочим днем (Шахта «Вергелівська»);

- з 26.12.1996 по 14.07.1997 - підземний проходчик V розряду з повним робочим днем у шахті (Шахта «Ніканор»);

- з 08.09.1997 по 11.06.2001 - підземний проходчик V розряду з повним робочим днем під землею, підземний гірничий майстер, в.о. головного технолога пов`язаного з підземними роботами (Шахта «Вергелівська»);

- з 26.06.2001 по 18.06.2002 - перебування на обліку у Стаханівському міському центрі зайнятості;

- з 19.06.2002 по 08.06.2010 - служба у податковій міліції;

- з 04.01.2011 по 05.01.2015 - електрослюсар підземний ІІІ та IV розряду з повним робочим днем під землею (Шахта «Первомайська») (а.с. 22-28).

Також суд зазначає, що у трудовій книжці міститься запис під №27 наступного змісту: «У результаті атестування робочих місць з умов праці підтверджується право перехода на пенсію на пільгових умовах».

З наданих до відзиву на адміністративний позов розрахунків стажу позивача судом встановлено, що за період з 21.09.1992 по 05.01.2015 року до пільгового стажу позивача враховано лише періоди: 01.01.1999 року по 31.12.2000 року, з 04.01.2011 року по 30.06.2014 рік, з 01.01.2015 року по 05.01.2015, що складає 5 років 5 місяців 2 дні. Загальний стаж з урахуванням перетину періодів 23 роки 5 місяців 3 дні, а саме до нього також включено наступні періоди: з 30.05.1988 по 21.11.1988, з 01.12.1988 по 06.12.1990, з 28.01.1991 по 03.09.1992, з 21.09.1992 по 05.11.1996, з 26.12.1996 по 14.07.1997, з 08.09.1997 по 31.12.1998, з 01.01.2001 по 11.06.2001, з 19.06.2002 по 31.12.2003, 01.08.2010 по 30.11.2010, з 01.12.2014 по 10.12.2014, з 15.01.2015 по 07.08.2015, з 24.09.2016 по 02.10.2016, з 18.10.2016 по 31.10.2016, з 01.11.2016 по 20.01.2017, з 26.01.2017 по 26.09.2017, з 01.10.2017 по 16.05.2018, з 18.05.2018 по 31.08.2020. Всього для розрахунку - 28 років 5 місяців 3 дні (а.с. 105).

Застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів "а" і "б" ст.13 та ст.100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", врегульовано Порядком застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт і професій, посад та показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 383 від 18.11.2005, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383).

Суд зазначає, що відповідно до Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинні на період роботи особи.

Крім того, періоди роботи після 21.08.1992 зараховуються до пільгового стажу за результатами проведеної атестації робочих місць за умовами праці на підприємстві.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Так, відповідно до п. 4.5 Порядку № 383, якщо атестація з 21.08.1992 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності "Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 01.08.1992 (далі Порядок № 442). У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1992, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання Постанови № 442 "Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці", затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) № 41 від 01.09.1992.

Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Згідно зі ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення", органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Комплексний аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 10 березня 2015 року по справі №21-51а15 та від 10 вересня 2013 року по справі №21-183а13.

Записи у трудовій книжці містять відомості щодо характеру роботи позивача у період з 21.09.1992 по 05.01.2015 року.

Окрім цього матеріали справи містять накази щодо атестації робочих місць та надавались позивачем до заяви про призначення пенсії, а саме:

- копію наказу «Про результати атестації робочих місць» № 494 від 02.11.1995; копію листа головного управління праці та соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації, щодо матеріалів атестації робочих місць по умовам праці в СП шахті «Вергелевская» ГП «Луганскуголь», копію наказу «Про результати атестації робочих місць по умовам праці» № 661 від 30.10.2000; копію додатка до наказу № 661 від 30.10.2000, видані філією «Шахта Вергелевська» державного унітарного підприємства Луганської народної Республіки «Центрвуголь» (а.с.77-81);

- копію наказу «Про результати атестації робочих місць по умовам праці для визначення права робітників на пільгове пенсійне забезпечення» № 61 від 22.02.1996, копію додатка № 1 до наказу по шахті «Ніканор» № 61 від 22.02.1996 видані філією «Шахта «Ніканор-Нова» державного унітарного підприємства Луганської Народної Республіки «Центрвуголь» (а.с.89);

- копія наказу «Про результати атестації робочих міць по умовам праці» № 136 від 20.02.2010, копію додатка № 1 від наказу № 136 від 20.02.2010, виданих адміністрацією міста Первомайськ Луганської народної Республіки (а.с.46-49).

Щодо посилання відповідача, що періоди роботи з 21.09.1992 по 05.01.2015 року, згідно наданих позивачем довідок частково зараховано до пільгового стажу лише за даними Державного реєстру страхувальників, оскільки уточнюючі довідки видані "Луганською Народною Республікою", суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 14 Закону України від 20 березня 2003 року № 638-ІV "Про боротьбу з тероризмом" (зі змінами, внесеними Законом України від 05 червня 2014 року) у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2018 року № 79-р) м. Первомайськ, м. Брянка, м. Зоринськ Луганської області належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Закон України від 18 січня 2018 року № 2268-VIII "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" (далі - Закон № 2268-VIII) має на меті визначити особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях.

У межах тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях діє особливий порядок забезпечення прав і свобод цивільного населення, визначений цим Законом, іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Відповідно до частин другої та третьої статті 9 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі "Ковач проти України" від 07 лютого 2008 року, пункт 59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19 жовтня 2004 року, пункт 50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13 січня 2011 року, пункт 54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Крім того, відповідач має враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Луганської області, відмова відповідачем - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації її права на отримання пенсії з підстави видачі архівної довідки установою, що розташована на тимчасово непідконтрольній українській владі території, порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З наведених підстав суд приймає до уваги інформацію, що міститься у вищенаведених довідках, наданих позивачем на підтвердження спірних періодів роботи, оскільки така інформація в повній мірі узгоджується з записами у трудовій книжці.

Також суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів роботи позивача на Шахті «Ілліча» та при зверненні з заявою про призначення пенсії до пенсійного органу також не надавались.

Враховуючи викладене частковому задоволенню підлягає вимога позивача про скасування рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 5059 від 07.10.2020 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_2 , в частині не зарахування до пільгового стажу періодів роботи на СП Шахта "Вергелівська" ГП "Луганськуголь", на шахті "Ніканор-Нова" та на шахті "Первомайська" д/п "Первомайськвугілля".

Відтак, за наявності рішення суб`єкта владних повноважень, яке підлягає скасуванню, суд зазначає, що оскаржувані дії поглинаються скасуванням прийнятого рішення, позаяк суб`єктом владних повноважень проявлено активну поведінку - прийнято рішення про відмову позивачу у зарахуванні певних періодів роботи.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до стажу роботи позивача ОСОБА_2 періоди праці на СП Шахта "Вергелівська" ГП "Луганськуголь", на шахті "Ніканор-Нова" та на шахті "Первомайська" д/п "Первомайськвугілля", суд зазначає наступне.

Так, згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Науковий висновок Верховного Суду щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією від 13 квітня 2018 року.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи бездіяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким;

- дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни "може", "має право", "за власної ініціативи", "дбає", "забезпечує", "веде діяльність", "встановлює", "визначає", "на свій розсуд". Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження; подібний термін є приводом для докладного аналізу закону на предмет того, що відповідне повноваження є дійсно дискреційним;

- при реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог;

- критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Водночас, з врахуванням позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 18.07.18 у справі №826/3520/15, зважаючи на природу та підстави даного спору та враховуючи Науковий висновок щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією, суд вважає за доцільне зазначити, що орган влади, використовуючи дискреційні повноваження, зобов`язаний повно і правильно оцінювати обставини, наявні у справі факти та правильно застосовувати до встановлених фактів чинні правові норми, не допускаючи при цьому зловживання владою у процесі прийняття відповідного рішення, в основі якого мають бути закладені конкретно визначені публічні інтереси. А завданням суду є належний та ефективний контроль відповідності таких дій закону й принципам права задля забезпечення дотримання таким органом прав особи, що звернулася за захистом.

У межах заявлених підстав позову, при розгляді цієї справи, судом надавалась оцінка лише питанню часткового неврахування періодів роботи позивача при вирішенні питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Тому, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України суд з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.10.2020 р. з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині судового рішення, про наявність підстав для врахування пільгового періоду стажу на СП Шахта "Вергелівська" ГП "Луганськуголь", на шахті "Ніканор- Нова" та на шахті "Первомайська" д/п "Первомайськвугілля", який досліджувався при розгляді цієї справи.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) № 5059 від 07.10.2020 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , в частині не зарахування до пільгового стажу періодів роботи на СП Шахта "Вергелівська" ГП "Луганськуголь", на шахті "Ніканор-Нова" та на шахті "Первомайська" д/п "Первомайськвугілля".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) від 05.10.2020 р. з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині судового рішення, про наявність підстав для врахування пільгового періоду стажу на СП Шахта "Вергелівська" ГП "Луганськуголь", на шахті "Ніканор-Нова", на шахті "Первомайська" д/п "Первомайськвугілля", який досліджувався при розгляді цієї справи.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судові витрати в загальному розмірі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 27 травня 2021 року.

Суддя Бадюков Ю.В.