Справа № 520/4137/2020
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 р. Справа № 520/4137/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на окрему ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2021, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., м. Харків, по справі № 520/4137/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

28.12.2020 року ОСОБА_1 (далі по тексту заявник, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з заявою (в порядку ст. 383 КАС України) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області (далі по тексту - ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач), в якій з урахуванням заяви про уточнення просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області щодо несвоєчасного виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 (в редакції постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020) у справі № 520/4137/2020 в частині зобов`язання виплатити ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці із розрахунку 80% від суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Донецького апеляційного господарського суду від 27.02.2020 № 06-47-46, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 18.02.2020;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 18.02.2020 р. по 31.12.2020 р. у сумі 1074644 грн.;

- визнати протиправною дію Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області щодо встановлення порядку виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 р. (в редакції постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 р.) у справі № 520/4137/2020 щодо виплати ОСОБА_1 заборгованості з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 18.02.2020 р. по 25.11.2020 р. у сумі 944690 грн. шляхом внесення до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, згідно Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 № 20-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.10.2018 за № 1189/32641;

- у зв`язку з допущеними порушеннями законодавства та приписів рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 р. (в редакції постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 р.) у справі № 520/4137/2020 винести окрему ухвалу, в якій поряд з вимогами про усунення порушень Закону поставити питання і про притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб, винних в допущених порушеннях законодавства та невиконанні судового рішення.

В обґрунтування поданої заяви позивачем посилався на протиправне невиконання відповідачем рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 року в редакції постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 року в частині виплати перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки окремо від Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду" № 649 від 22.08.2018 року, який скасовано судом, застосовано Порядок ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 № 20-1 (далі - Порядок № 20-1), що на думку заявника фактично змінило спосіб виконання рішення суду, чим порушив законні права позивача.

Окремою ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2021 року заяву ОСОБА_1 (в порядку ст. 383 КАС України) по справі №520/4137/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області щодо несвоєчасного виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.20 р. (в редакції постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 р.) у справі № 520/4137/2020 в частині зобов`язання виплатити ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці із розрахунку 80% від суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Донецького апеляційного господарського суду від 27.02.2020 р. № 06-47-46, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 18.02.2020 р.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 18.02.2020 р. по 31.12.2020 р. у сумі 1074644 грн.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області щодо внесення до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, згідно Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 № 20-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.10.2018 за № 1189/32641, відомостей про рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 р. (в редакції постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 р.) у справі № 520/4137/2020 щодо виплати ОСОБА_1 заборгованості з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 18.02.2020 р. по 25.11.2020 р. у сумі 944690 грн.

Повідомлено голову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про допущення протиправних бездіяльності та дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, допущених та вчинених при виконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 р. (в редакції постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 р.) у справі № 520/4137/2020 для вжиття невідкладених заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли встановленим судом порушенням.

Про вжиті заходи повідомити Харківській окружний адміністративний суд не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.

Відповідач, не погодившись із прийнятою окремою ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати окрему ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2021 по справі № 520/4137/2020.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області виконано рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі від 20.08.2020 року №520/4137/2020, за результатами чого здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, заборгованість по якій буде виплачена при надходженні бюджетного фінансування за відповідною бюджетною програмою. Відповідач зазначив, що Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649, визначає процедуру функціонування реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фонду України, при цьому в силу пункту 3 Порядку 20-1 у реєстрі обліковуються рішення, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», на виконання яких стягувачем нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що вважає апеляційну скаргу не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки Порядок № 20-1 не встановлює порядку або способу виконання рішення, а лише регулює питання обліку рішень у відповідному реєстрі. Наголосив, що суд першої інстанції дійшов єдиного вірного висновку про те, що відповідачем не було здійснено виплати позивачу заборгованості зі сплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за відсутності на те правових підстав. Звернув увагу, що виходячи зі змісту Порядку № 20-1 останній розроблений відповідно до пункту 3 «Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 649, який скасовано в судовому порядку, а тому окремо від норм Порядку № 649 Порядок № 20-1 існувати не може.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області (в особі відділу з питань перерахунку пенсій № 19, Управління застосування пенсійного законодавства) № 8 від 06.03.2020 р. щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Донецького апеляційного господарського суду № 06-47-46 від 27.02.2020 р. Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Донецького апеляційного господарського суду від 27.02.2020 р. № 06-47-46, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 18.02.2020 р. Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м. Свободи, б. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ). Допущено негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у межах суми стягнення за один місяць. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Харківським окружним адміністративним судом у зв`язку з ухваленням судового рішення по справі № 520/4137/2020 та зверненням його в частині до негайного виконання, 26 серпня 2020 року було видано позивачу виконавчий лист про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області (ідентифікаційний код юридичної особи 14099344, адреса місця реєстрації: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3-й під`їзд, 2-й поверх) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Донецького апеляційного господарського суду від 27.02.2020 р. № 06-47-46, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 18.02.2020 р. із одночасним зазначенням про допущення негайного виконання рішення суду в частині присудження виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у межах суми стягнення за один місяць.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 по справі № 520/4137/2020 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 80 % від суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Донецького апеляційного господарського суду від 27.02.2020 за № 06-47-46 скасовано. Прийнято в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволено, виклавши абзац 3 резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.20 по справі № 520/4137/2020 у такій редакції: Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Харківської області (ідентифікаційний код юридичної особи 14099344, адреса місця реєстрації: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3-й під`їзд, 2-й поверх) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 80 % від суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Донецького апеляційного господарського суду від 27.02.2020 за № 06-47-46, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 18.02.2020.. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 по справі № 520/4137/2020 залишено без змін.

08 грудня 2020 року відповідним державним виконавцем за його заявою було відкрито виконавче провадження № АСВП 63847239 про примусове виконання виконавчого листа в адміністративній справі № 520/4137/2020, виданого Харківським окружним адміністративним судом 03.12.2020 р. про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області (ідентифікаційний код юридичної особи 14099344, адреса місця реєстрації: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3-й під`їзд, 2-й поверх) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 80 % від суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Донецького апеляційного господарського суду від 27.02.2020 за № 06-47-46, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 18.02.2020.

08 вересня 2020 року на виконання зазначеного рішення суду в частині стягнення суми щомісячного довічного грошового утримання за один місяць відповідачем було прийнято рішення № 23, відповідно до якого здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача згідно рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 р. (в редакції постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020).

При цьому, здійснено нарахування суми заборгованості з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 18.02.2020 року по 31.12.2020 року у сумі 1074644,00 грн, проте заборгованість у розмірі 944690,00 грн виплачено не було із посиланням на внесення відповідних даних до електронного реєстру судових рішень відповідно до порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 № 20-1.

Зазначені обставини, на думку позивача, свідчать про вчинення відповідачем протиправних дій та допущення протиправної бездіяльності, оскільки зазначений порядок не може бути застосований у даному випадку до позивача ( останній отримує не пенсію, а щомісячне довічне грошове утримання). Водночас, позивачем наголошено, що діючи у такий спосіб, відповідачем було змінено спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 р. (в редакції постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020), у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно зі ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Аналіз наведених норм свідчить про те, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009, метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Положеннями Кодексу адміністративного судочинства України визначено загальні та спеціальні способи судового контролю.

Загальний судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому статтями 287 та 382 Кодексу адміністративного судочинства України, а спеціальний - закріплений у статті 383 цього Кодексу.

Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду.

Так, відповідно до частини 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною 6 статті статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Колегія суддів зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення по справі, що порушує права та законні інтереси позивача.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не заперечується, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області не виплачено позивачу заборгованості з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 944690,00 грн.

Отже, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 р. (в редакції постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 р.), в частині виплати позивачу перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залишається не виконаним, оскільки здійснено лише перерахунок та не здійснено виплату.

Разом з тим, відмова пенсійного органу у проведенні позивачу виплати вказаної компенсації порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном, оскільки чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення Європейського суду у справі Кечко проти України від 08 листопада 2005 року).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 серпня 2019 року у зразковій справі № 160/3586/19, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховується судом апеляційної інстанції.

Крім того, Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10).

Колегія суддів зауважує, що основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судове рішення є обов`язковим до виконання для всіх, і в тому числі для Головного управління Пенсійного фонду України Харківській області.

Доводи апелянта про те, що сума заборгованості включена до Реєстру судових рішень, облікована, що передбачено пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду" № 649 від 22.08.2018 року, та буде виплачена при надходженні фінансування за відповідною бюджетною програмою, є неприйнятними з огляду на набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 по справі № 640/5248/19, якою рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.11.2019 року змінено, а пункт 2 резолютивної частини рішення викладено у наступній редакції: "Визнати протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018 року "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду". Отже, на даний час у відповідача по справі відсутні підстави для невиплати позивачу заборгованості з пенсійних виплат із застосуванням приписів Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649, що втратила чинність.

Окремо колегія суддів наголошує, що положеннями Порядку № 20-1 врегульовано виключно правила ведення обліку реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, серед яких відсутні питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Доводи апелянта про відсутність бюджетних асигнувань для виплати нарахованої щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за судовим рішенням, як на обставину, що перешкоджає своєчасному виконанню судового рішення, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки такі доводи не підтверджені жодним належним доказом, яким можливо встановити обсяги відповідних фінансувань, плани їх надходження та графік погашення вказаних виплат.

Крім того, гарантовані законом виплати, пільги тощо неможливо поставити в залежність від видатків бюджету.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В справі "East/West Alliance Limited" проти України" (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією "небезпідставної скарги" та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).

З огляду на викладене, враховуючи факт відсутності в матеріалах справи доказів виконання відповідачем рішення суду в частині виплати перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, беручи до уваги, що виконання судового рішення є частиною процедури відновлення порушеного права особи в судовому порядку, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для винесення окремої ухвали відносно ГУ ПФУ у Харківській області.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України", суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині частково задоволення вимог заяви, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

Керуючись ч.4 ст. 241, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329, 370, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Окрему ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2021 по справі № 520/4137/2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова