Справа № 1540/3398/18
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 1540/3398/18

Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

рішення суду першої інстанції прийнято у

м. Одеса, 18 лютого 2021 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлій О.О., Єщенко О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Саніба», про підтвердження обґрунтованості повного адміністративного арешту майна,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року Головне управління ДФС в Одеській області (позивач) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Саніба» про підтвердження обґрунтованості повного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Саніба» () згідно рішення ГУ ДФС в Одеській області від 14.06.2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головним управлінням ДФС в Одеській області прийнято наказ №4193 Про проведення фактичної перевірки ТОВ Саніба. 14.06.2018р. на підставі вказаного наказу та направлень на перевірку від 14.06.2018р. було здійснено вихід за податковою адресою відповідача. 14.06.2018р. контролюючий орган було не допущено позивачем до проведення перевірки, про що складено акт про недопуск до фактичної перевірки від 14.06.2018р. №658/15-32-40-04/41610922, акт про відмову від ознайомлення з наказом та від підпису у направленнях на перевірку від 14.06.2018р. №657/15-32-40-04/41610922, акт про відмову від підпису акту про недопуск до перевірки від 14.06.2018р. №659/15-32-40-04/41610922. 14.06.2018р. о 17:50 начальником ГУ ДФС в Одеській області прийнято рішення про застосування повного адміністративного арешту платника податків ТОВ «Саніба.» Позивач, посилаючись на положення ст.ст. 16,20, 94 Податкового кодексу України, просить суд підтвердити обґрунтованість повного адміністративного арешту майна ТОВ Саніба згідно рішення ГУ ДФС в Одеській області від 14.06.2018р.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року, у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС в Одеській області відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Головним управлінням ДПС в Одеській області подано до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції під час ухвалення рішення у справі норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2021 року, за заявою апелянта замінено позивача у справі на правонаступника Головне управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, 65044, м.Одеса, вул..Семінарська, 5) як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

В обґрунтування скарги апелянт зазначає, що відповідачем у даній справі було відмовлено посадови особам ГУ ДФС в Одеській області у допуску до перевірки Товариства на підставі відповідного наказу, що в свою чергу стало підставою для прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна такого платника податків. У зв`язку зі тим, що Податковим кодексом України визначено необхідність підтвердження такого рішення, виникла необхідність у зверненні до суду з вимогою підтвердити обґрунтованість повного адміністративного арешту майна Товариства. Процесуальним законодавством передбачено існування двох способів перевірки судом обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, а саме - в особливому терміновому порядку, передбаченому п. 2 ч.1 3 статті 283 КАС України та в загальному порядку, передбаченому частиною 3 згаданої статті. Отже, положення статті 94 ПК України та частини 7 статті 283 КАС України щодо необхідності перевірки обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків протягом 96 годин стосуються виключно особливого провадження за заявою податкового органу, в той час як перевірка обґрунтованості адміністративного арешту майна в порядку позовного провадження здійснюється в загальному порядку без обмеження вказаним строком та без можливості негайного виконання рішення суду у разі підтвердження обґрунтованості арешту до набрання рішенням законної сили у встановленому нормами КАС України порядку. До того ж, у межах спірних правовідносин, норми процесуального закону (КАС України) превалюють над приписами норм матеріального права (ПК України) з огляду на необхідність завершення процедури підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту у загальному порядку розгляду справи, у зв`язку з неможливістю завершення такої процедури у порядку статті 283 КАС України. Однак, суд надав не вірну оцінку даним обставинам справи та прийшов до помилкових висновків, чим допустився порушення вищенаведених норм права.

В судове засідання сторони та їх представники не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи апеляційним судом.

24.05.2021 року (вхід.№ 11049/21) від представника Головного управління ДПС в Одеській області до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідач про причини неприбуття суду не повідомив. Жодних заяв/клопотань до суду не надав.

Відповідно до ст. 311 КАС України, розгляд справи продовжено в порядку письмового провадження.

У відповідності до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 14.06.2018р. начальником Головного управління ДФС в Одеській області прийнято наказ №4193 "Про проведення фактичної перевірки ТОВ "Саніба" ()", з метою здійснення контролю за дотриманням вимог чинного законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, порядку здійснення готівкових розрахунків, ведення касових операцій, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв, на підставі п.п. 191.1.4, 191.1.14 п.1911 ст.191, ст.20, п.п.80.2.5, 80.2.7 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України(а.с.14).

Проведення вказаної перевірки наказано провести з 14.06.2018р. за адресою господарської одиниці: Одеська область, Подільський район, м. Подільськ, вул. Соборна, 220, склад, тривалістю 10 діб, перевіряємий період з 02.02.2018 року - по дату закінчення фактичної перевірки.

Головним управлінням ДФС в Одеській області видано направлення на проведення перевірки від 14.06.2018 року №№ 1700, 1701, 1702, 1703 (а.с.15-18).

14.06.2018р. контролюючий орган було не допущено ТОВ «Саніба» до проведення перевірки, про що складено: акт про недопуск до фактичної перевірки №658/15-32-40-04/41610922 (а.с.23), акт про відмову від ознайомлення з наказом та від підпису у направленнях на перевірку від 14.06.2018 року №657/15-32-40-04/41610922(а.с.21), акт про відмову від підпису акту про не допуск до перевірки від 14.06.2018 р.№659/15-32-40-04/41610922(а.с.22).

14.06.2018р. начальником ГУ ДФС в Одеській області прийнято рішення про застосування повного адміністративного арешту майна та рахунків платника податків ТОВ «Саніба» (а.с.11).

З метою підтвердження обґрунтованості повного адміністративного арешту майна ТОВ «Саніба» позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що передбачений Податковим кодексом України 96 годинний строк для перевірки обґрунтованості накладеного арешту на майно, як на момент звернення позивача до суду так і на момент прийняття рішення сплив, відтак такий арешт є припиненим, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову Головного управління ДФС в Одеській області.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. п.16.1.9 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи.

Як встановлено п.20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Визначення адміністративного арешту, як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті 94 податкового кодексу України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Згідно з пунктом 94.4 статті94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Відповідно до пункту 94.2.3 статті 94 Податкового Кодексу України, арешт майна може бути застосовано якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до пункту 94.3 статті 94 Податкового Кодексу України, арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені в пункті 94.5 цієї статті.

Відповідно до пункту 94.4 статті 94 Податкового Кодексу України, арешт може бути накладений контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Відповідно до пункту 94.5 статті 94 Податкового Кодексу України, арешт майна може бути повним або умовним. Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. В цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Відповідно до пункту 94.6 статті 94 Податкового Кодексу України, керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених в пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Відповідно до пункту 94.10 статті 94 Податкового Кодексу України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірено судом. Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, в тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено. В цих випадках таке майно перебуває під режимом адміністративного арешту протягом строку, визначеного законом для визнання його безхазяйним, або в разі якщо майно є таким, що швидко псується, - протягом граничного строку, визначеного законодавством. Порядок операцій з майном, власника якого не встановлено, визначається законодавством з питань поводження з безхазяйним майном. Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Відповідно до п.2 розд.ІV Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 14.07.2017 №632 та реєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.08.2017 за №948/30816, обґрунтованість арешту, накладеного на майно платника податків рішенням керівника (його заступника або повноваженої особи) контролюючого органу, має бути перевірена судом протягом 96 годин.

У такому разі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу подається до суду протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють таке звернення до суду.

Відповідно до пункту 94.19.1 статті 94 Податкового Кодексу України, припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється в зв`язку з відсутністю протягом строку, зазначеного в пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для реалізації вказаного повноваження контролюючого органу щодо звернення до суду з вимогами про підтвердження обґрунтованості накладеного арешту на майно протягом 96 годин з часу прийняття відповідного рішення про такий арешт, статтею 283 КАС України передбачено право звернення до суду із відповідним поданням. Виключно у межах цього провадження суд наділений повноваженнями розглянути подання контролюючого органу у 96 годинний строк.

Виходячи з перелічених норм, з прийняттям 14.06.2018 року начальником Головного управління ДФС в Одеській області рішення про повний адміністративний арешт майна та рахунків платника ТОВ «Саніба», обмеження стосовно майна відповідача діяли протягом 96 годин, оскільки адміністративним судом не було прийнято рішення про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна.

За відсутності судового рішення про визнання арешту обґрунтованим, зі спливом 96 годин, без врахування вихідних, адміністративний арешт майна ТОВ «Саніба» припинений.

З огляду на викладене, звернення до суду з позовом про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна майже чим через місяць з часу, коли адміністративний арешт майна припинений, - правильно визнано окружним судом безпідставним.

Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Загалом доводи апеляційної скарги є несуттєвими, не містять обґрунтувань хибності висновків суду першої інстанції про які зазначається в апеляційній скарзі, обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 299, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, 65044, м. Одеса, вул.Семінарська, 5) як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року у справі № 1540/3398/18- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.