Справа № 580/4617/20
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2021-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4617/20 Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Черпіцької Л.Т. та суддів Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря Зуєнка Д.П., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від "28" грудня 2020 р. у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

19.10.2020 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 02.07.2020 за №, №, №, №. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що при проведенні фактичної перевірки у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_1 встановлені порушення п. 12 ст. 3, ч. 1 ст. 9, ч. 4 ст. 11 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», а саме: відсутність ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, зберігання у приміщенні магазину прозорої рідини з характерним запахом спирту у пластиковій тарі (пляшці) об`ємом 0,5 л без марок акцизного податку встановленого зразка, не маркованої та без супровідних документів; реалізація горілки з вмістом спирту 40% у пляшках 0,5л по ціні менше мінімальної роздрібної ціни. Оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями застосовані штрафні санкції за вказані порушення. Позивач не погоджується з висновками перевірки та із застосуванням штрафних санкцій та зазначає, що п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачає обов`язок суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. Проте у позивача відсутній обов`язок вести облік товарних запасів, оскільки порядок їх обліку визначений Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 №246, а згідно п. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» дія вказаної норми не поширюється на фізичних осіб-підприємців.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від "28" грудня 2020 р. позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 2 липня 2020 року № в частині застосування штрафу у сумі 1 600 ( одна тисяча шістсот) гривень.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 2 липня 2020 року № про застосування штрафу у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 2 липня 2020 року № про застосування штрафу у сумі 10 000 (десять тисяч ) гривень.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1741 (одну тисячу сімсот сорок одну) гривню 40 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині відмовлених вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Мотивуючи апеляційну скаргу, позивач зазначив, що у ФОП ОСОБА_1 відсутній обов`язок вести облік товарних запасів, а тому висновок у акті перевірки про порушення ним порядку обліку товарних запасів на складах або за місцем їх реалізації суперечить чинному законодавству України.

Крім того, апеляційну скаргу подано і відповідачем, в якому останній просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог та ухвалити рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, при продажі товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Недотримання вказаного обов`язку має наслідком застосування фінансової санкції у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації. На момент проведення перевірки позивачем не було надано податковому органу доказів ведення обліку товарів, які знаходились на реалізації. Позивач додатково не подавав жодних заяв щодо ведення ним обліку товарних запасів та зберігання первинних документів в іншому місці.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на підставі п.п. 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8, 20.1.11 ст. 20, п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.2.5 ст. 80 Податкового кодексу України, відповідно до наказу Головного управління ДПС у Черкаській області №597 від 01.06.2020 та направлень на проведення перевірки №285, №286 від 01.06.2020 посадовими особами Головного управління ДПС у Черкаській області була проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань контролю за дотриманням законодавства в частині виробництва та обігу підакцизних товарів, вимог законодавства щодо максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, мінімальних оптово-відпускних і мінімальних роздрібних цін на алкогольні напої, наявності марок акцизного податку встановленого зразка, внесення даних про реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій до відповідних ліцензій, відображення та правильного обрахунку акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів в розрахункових документах та фіскальних звітах, наявності документів, що підтверджують походження підакцизних товарів за місцем провадження господарської діяльності, а саме: АДРЕСА_1 .

Актом перевірки №125/23/05/ НОМЕР_1 від 11.06.2020 встановлено факт зберігання прозорої рідини з характерним запахом спирту у пластиковій тарі об`ємом 5 літрів, без марок акцизного податку встановленого зразка, без будь-яких документів, що реалізовувалась кінцевому споживачу по ціні 40,0 грн за 0,5 літра (згідно пояснень). У подальшому прозора рідина з характерним запахом спирту об`ємом 5 літрів у кількості 2-х ємностей добровільно надана платником податків (позивачем) для проведення дослідження, в тому числі на відповідність вимогам ДСТУ.

В письмовому поясненні від 03.06.2020 ОСОБА_1 вказав, що за місцем проведення діяльності в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що АДРЕСА_1 зберігалась з метою подальшої реалізації кінцевому споживачу прозора рідина з характерним запахом спирту у пластиковій тарі, не маркована, без марок акцизного податку встановленого зразка, що реалізовувалась по ціні 40 грн за 0,5 літра. У подальшому позивач надає дві ємності рідини на дослідження.

Крім цього, було проведено зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, що зберігались в магазині, про що складений акт зняття залишків ТМЦ від 03.06.2020, та платнику (позивачу) надано письмове звернення про отримання документів (їх належним чином засвідчених копій), що підтверджують право придбання, обігу, походження товарів підакцизної групи, що включені до опису, на загальну суму 10950 грн. Станом на 11.06.2020 будь-яких підтверджуючих документів позивачем не надано, чим порушено вимоги п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1991 №265.

Згідно з актом зняття залишків товарних запасів на торгівельному об`єкті від 03.06.2020, на момент перевірки в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », АДРЕСА_1 знаходились тютюнові вироби на суму 10150 грн. та прозора рідина з характерним запахом спирту у пластиковій тарі об`ємом 5 літрів, у кількості 2-х ємностей, на загальну суму 800 грн, всього на суму 10950 грн.

Під час перевірки позивачу було вручено письмове звернення від 03.06.2020, яким запропоновано надати накладні, документи, що підтверджують придбання, облік товарів підакцизної групи.

11.06.2020 відповідачем був складений акт ненадання документів (їх засвідчених копій) №33/23/10-05-0721 від 11.06.2020, яким засвідчено, що позивач не надав документи, що підтверджують придбання, облік, походження товарів підакцизної групи.

Згідно з протоколом випробувань вимірювальної виробничої лабораторії ТОВ ЗЛГЗ «Златогор» №789 від 11.06.2020 представником ФОП ОСОБА_1 надана для проведення випробування водно-спиртова рідина безбарвна з характерним запахом спирту; за результатами випробування міцність складає 32,8%, зразок не відповідає ДСТУ 4256:2003 «Горілки та горілки особливі. Технічні умови» за показниками міцності та пункт 4.4. «Маркування, підпункт 4.4.1 «Кожна пляшка повинна бути художньо оформлена з обов`язковим нанесенням маркування в доступній для споживача формі відповідно до чинного законодавства».

На підставі акта перевірки №125/23/05/ НОМЕР_1 від 11.06.2020 відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення:

№ від 02.07.2020, яким за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання застосовані штрафні санкції у сумі 21900 грн;

№ від 02.07.2020, яким за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, застосовано штрафні санкції у сумі 10000 грн;

№ від 02.07.2020, яким за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка застосовано штраф у сумі 17000 грн;

№ від 02.07.2020, яким за реалізацію фальсифікованих алкогольних напоїв застосовано штрафні санкції у сумі 17000 грн.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні відносини регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI та Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон №481).

Відповідно до п.61.1 ст.61 ПК України податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з підп.19-1.1.16 п.19-1.1 ст.19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.

Відповідно до підп.20.1.10 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Фактичною перевіркою, відповідно до пп.75.1.3. п. 75.1. ст.75 ПК України, вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (п.80.1. ст.80 ПК України).

Відповідно до п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Жодне з виключень, передбачене наведеною нормою, на позивача не розповсюджується. Здійснюючи торгівлю тютюном, позивач перебуває на загальній системі оподаткування.

Згідно зі статтею 20 зазначеного Закону до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Виходячи з аналізу даної норми колегія суддів приходить до висновку, що не надання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу є самостійною підставою для застосування штрафної санкції.

Відповідно до абзацу першого п.85.2 ст.85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) фізичні особи-підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи-підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді. Фізичні особи-підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

В апеляційній скарзі позивач стверджує про відсутність у нього, як фізичної особи-підприємця, що перебуває на загальній системі оподаткування, обов`язку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації чи зберігання, оскільки законодавчо не визначено порядку та способу його ведення та не затверджено форми відповідного обліку.

Дійсно, наказом Міністерства доходів і зборів України від 16 вересня 2013 року за № 481, яким затверджено нову форму Книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та порядок її ведення, не передбачено та не визначено спосіб та форму обліку товарних запасів за місцем їх реалізації чи зберігання.

Пункт 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» також не встановлює та не визначає порядку такого обліку, натомість міститься посилання щодо здійснення відповідного обліку товарних запасів в порядку, встановленому законодавством.

Разом з тим, пунктом 6 Наказу №481 передбачено, що самозайняті особи заносять до Книги відомості в такому порядку:

5) у графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг;

6) у графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня;

7) у графі 7 відображається сума витрат на оплату праці та нарахування на оплату праці найманих осіб, понесені у звітному місяці.

8) у графі 8 відображається сума фактично понесених інших витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу, які не зазначені в графах 6 та 7, зокрема, витрати на сплату послуг, зв`язку, орендних та комунальних платежів тощо;

Отже наведені графи передбачають внесення реквізитів документів, що підтверджують походження товару.

Колегія суддів наголошує на тому, що суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (пункт 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»).

Відповідно до ст. 1 Закону №481 алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД;

- фальсифікація алкогольних напоїв та тютюнових виробів - умисне, з корисливою метою виготовлення алкогольних напоїв та тютюнових виробів з порушенням технології чи з неправомірним використанням знака для товарів і послуг, чи копіюванням форми, упаковки, зовнішнього оформлення, а так само прямим відтворенням товару іншого підприємця з самовільним використанням його імені.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону №481 (в редакції, яка діяла на час прийняття податкових повідомлень-рішень) спирт етиловий, коньячний і плодовий та зерновий дистилят, спирт етиловий ректифікований виноградний, спирт етиловий ректифікований плодовий, дистилят виноградний спиртовий, спирт-сирець плодовий, біоетанол, алкогольні напої та тютюнові вироби повинні відповідати вимогам затверджених і зареєстрованих у встановленому законодавством порядку нормативних документів, які діють в Україні.

Згідно ч. 20 ст. 15 Закону №481 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Отже за змістом вказаних норм фальсифікованими алкогольними напоями є алкогольні напої, виготовлені з порушенням технології, виготовлені умисно з корисливою метою; роздрібна торгівля фальсифікованими алкогольними напоями забороняється.

Судом встановлено, що згідно з актом перевірки №125/23/05/ НОМЕР_1 від 11.06.2020, письмовим поясненням позивача від 03.06.2020 та протоколом випробувань вимірювальної виробничої лабораторії ТОВ ЗЛГЗ «Златогор» №789 від 11.06.2020 позивач зберігав у магазині «Живинка», що розташований Черкаська обл, м. Шпола, вул. Лебединська, 44, з метою подальшої реалізації кінцевому споживачу прозору рідину з характерним запахом спирту міцністю складає 32,8%, у пластиковій тарі об`ємом 5 літрів, у кількості 2-х ємностей, яка за результатами випробування не відповідає ДСТУ 4256:2003 «Горілки та горілки особливі.Технічні умови», отже є фальсифікованим алкогольним напоєм.

Згідно ч. 2 ст. 17 Закону №481 до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Отже, колегія суддів вважає, що податкове повідомлення-рішення № від 02.07.2020 про застосування фінансових санкцій у сумі 17000 грн. прийнято на законних підставах і скасуванню не підлягає.

Посилання позивача на ту обставину, що прозора рідина з характерним запахом спирту була придбана та використовувалась для дезінфекції та прибирання приміщення, колегія суддів оцінює критично, оскільки факт придбання рідини та використання з вказаною позивачем метою не доведено та спростовується змістом акта перевірки №125/23/05/ НОМЕР_1 від 11.06.2020 та письмовими поясненнями позивача від 03.06.2020, які підписані позивачем особисто.

Згідно з податковим повідомленням-рішенням № від 02.2020 фінансові санкції у сумі 17000 грн застосовані до позивача за порушення ч. 4 ст. 11 Закону №481, яка передбачає, що алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством (абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону №481).

Згідно з податковим повідомленням-рішенням № від 02.07.2020 фінансові санкції у сумі 10000 грн застосовані за порушення п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва» №957 від 30.10.2008, згідно з яким Державній фіскальній службі, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській і Севастопольській міським державним адміністраціям установити в межах своїх повноважень контроль за дотриманням державної дисципліни цін суб`єктами підприємницької діяльності всіх форм власності, які здійснюють оптову і роздрібну торгівлю алкогольними напоями за наявності у них ліцензій; Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 р. N 854, та встановлені розміри мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно з додатком.

Згідно з ч. 2 ст. 17 Закону №481 до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі:

оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень;

виробництва, зберігання, транспортування, реалізації алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Отже, вимоги щодо виробництва, зберігання, транспортування, реалізації алкогольних напоїв чи тютюнових виробів марками акцизного податку встановленого зразка та роздрібної торгівлі за цінами, не нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни встановлені лише щодо алкогольних напоїв.

Слід зазначити, що зберігання та реалізація фальсифікованих алкогольних напоїв законодавчо забороняється. Натомість вимога щодо маркування фальсифікованих алкогольних напоїв та їх продаж за цінами не нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни легітимізує продаж фальсифікованих алкогольних напоїв та нівелює відповідальність за їх продаж. Продаж фальсифікованих алкогольних напоїв є окремим порушенням, за яке до позивача окремо застосовано фінансові санкції у сумі 17000 грн.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення № від 02.07.2020 у сумі 17000 грн та податкове повідомлення-рішення № від 02.07.2020 у сумі 10000 грн прийняті за відсутності законних підстав, є протиправними і підлягають скасуванню.

Згідно з податковим повідомленням-рішенням № від 02.07.2020 до позивача застосовані фінансові санкції у сумі 21900 грн за порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995, який передбачає, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Отже, як вже зазначалось, суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Таким чином, фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, при продажі товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Недотримання вказаного обов`язку має наслідком застосування фінансової санкції у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації.

Вказаний правовий висновок зазначений у постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №813/2875/17.

Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Згідно абзацу двадцять першого статті 2 названого Закону книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в контролюючих органах книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Отже, неналежне ведення Книги обліку доходів і витрат у сукупності з фактом неподання позивачем суду КОРО унеможливлює встановлення обставин щодо не здійснення реалізації необлікованого товару, як наслідок погодитись з твердженнями позивача або спростувати доводи податкового органу.

З цього приводу колегія суддів звертає увагу, що в площині процесуального регулювання презумпції добросовісності суб`єкта господарювання відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного (частина 2 статті 77 КАС України).

Натомість, у разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої суб`єктом господарювання звітності, суб`єкт господарювання відповідно до встановленого частиною 1 статті 77 КАС України обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу), повинен довести наявність законних підстав, для врахування облікованих та стверджуваних ним даних.

Однак, позивачем не представлено будь-яких інших переконливих доказів ніж ті, що містяться у матеріалах справи.

Судом встановлено, що згідно з актом зняття залишків товарних запасів на торгівельному об`єкті від 03.06.2020, на момент перевірки в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », Черкаська область, м. Шпола, вул. Лебединська, 4 знаходились тютюнові вироби на суму 10150 грн. та прозора рідина з характерним запахом спирту у пластиковій тарі об`ємом 5 літрів, у кількості 2-х штук, на загальну суму 800 грн, всього на суму 10950 грн.

Під час перевірки позивачу було вручено письмове звернення від 03.06.2020, яким запропоновано надати накладні, документи, що підтверджують придбання, облік товарів підакцизної групи.

11.06.2020 відповідачем був складений акт ненадання документів (їх засвідчених копій) №33/23/10-05-0721 від 11.06.2020, яким засвідчено що позивач не надав документи, що підтверджують придбання, облік, походження товарів підакцизної групи.

Проте, позивач не надав Книгу обліку доходів та витрат а також підтверджуючі документи про походження товару.

За вказаної обставини наявні підстави для застосування штрафних санкцій у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів.

Щодо суми необлікованих товарів суд зазначає, що відповідач безпідставно включив до акта зняття залишків товарних запасів на торгівельному об`єкті від 03.06.2020 прозору рідину з характерним запахом спирту у пластиковій тарі об`ємом 5 літрів, на загальну суму 800 грн, оскільки продаж фальсифікованого алкогольного напою є забороненим з підстав, зазначених вище.

Отже вартість необлікованих товарів складає 10150 грн, тому сума штрафних санкцій складає 20300 грн. (10150 грн. х 2), у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення № від 02.07.2020 є необґрунтованим та підлягає скасуванню частково у сумі 1600 гривень.

Щодо доводів ОСОБА_1 про непідтвердження залишків необлікованих товарів, відсутність у відповідача права проводити зняття залишків товарів та відсутність факту продажу товарів як умови застосування штрафу суд зазначає наступне.

Посилання позивача на ту обставину, що у актах зняття залишків від 03.06.2020 не зазначено залишки запасів на початок звітної дати та вибуття (реалізація) запасів у визначений період, що виключає можливість вирахування надлишку чи нестачі товарів, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачає облік та надання документів на товари, які знаходяться у місці продажу на момент перевірки, що і встановлено актом зняття залишків товарних запасів від 03.06.2020.

Згідно з п.п. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Судом встановлено, що акт зняття залишків товарних запасів на торговому об`єкті від 03.06.2020 складений за участі посадових осіб відповідача та позивача і ним підписаний. За вказаної обставини участь посадових осіб відповідача у знятті залишків товарів не суперечить п.п. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» фінансової санкції застосовуються до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку. Тобто для притягнення до відповідальності має значення здійснення реалізації, а не фактичний продаж необлікованого товару.

Таким чином, доводи апеляційних скарг фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою скаржників з висновками суду першої інстанції по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст 241, 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від "28" грудня 2020 р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 25 травня 2021 року.

Головуючий суддяЛ.Т. Черпіцька
Судді: О.Є. Пилипенко
Я.М. Собків