Справа № 548/927/21
Суддя: Коновод О. В.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 548/927/21
Провадження № 2-а/548/21/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.05.2021 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Коновод О.В.

за участю секретаря судового засідання - Вовк М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Даценко Юлія Іванівна до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського взводу № 1 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержанта Калюжного Владислава Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ДП18 № 787504 від 31.03.2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управлінн патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського взводу № 1 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержанта Калюжного Владислава Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ДП18 № 787504 від 31.03.2021 року, мотивуючи його тим, що 31 березня 2021 року о 09 год. 55 хв. поліцейським взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП, сержантом Калюжним Владиславом Володимировичем складено на Пліш Олександра Володимировича постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 № 787504 .

Згідно вказаної Постанови поліцейський Калюжний Владислав Володимирович притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП за таке правопорушення: що ОСОБА_1 здійснював рух на транспортному засобі у якого була відсутня в правій верхній частині вітрового скла ТЗ, підлягає обов`язковому технічному огляду інформація про проходження обов`язкового технічного контролю, чим порушив п.п. 31.3.б ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Позивач вважає постанову незаконною, такою, що підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_1 адміністративне правопорушення не скоював, вини не визнає, оскільки згідно з положеннями ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» та постанов КМУ Про затвердження Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 137, автомобіль марки «Fiat Ducato 14», реєстраційний номер № НОМЕР_1 , не підлягає обов`язковому технічному контролю, при складанні постанови не перебував у русі та позивач не здійснював керування транспортним засобом.

На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 05.05.2021 року судом по справі було відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Як вбачається з повідомлення - відповідач про виклик до суду та ухвалу про призначення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні отримав, у встановлений судом строк відзив на позов не подав.

Оскільки в судове засідання не прибули обидві сторони спору, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод та її розгляд здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.9 ст. 205 КАС України.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За приписами ч.4 ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 283 КУпАП визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14„ Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній зокрема потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Так, згідно із ч.3 ст.121 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Згідно з пунктом 31.3.б Правил Дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають:

- легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

- легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років;

- технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України» (ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух»).

Відповідно до Державного стандарту України ДСТУ 3649-97 «Засоби транспортні дорожні», транспортний засіб вагою до 3500 кг і кількістю сидячих місць, крім сидіння водія, не більше восьми відносяться до категорії «В», тобто до легкових автомобілів.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Fiat Ducato 14» номерний знак НОМЕР_1 , фургон малотонажний, категорії В, повна маса якого становить 3325 кг. відноситься до легкових автомобілів, ОСОБА_1 не використовував та не використовує вказаний автомобіль для перевезення пасажирів або вантажів, в тому числі з метою отримання прибутку, відповідно автомобіль марки «Fiat Ducato 14» номерний знак НОМЕР_1 не підлягає під проведення обов`язкового технічного контролю.

Будь-яких доказів щодо використання позивачем автомобіля для перевезення пасажирів чи вантажів з метою отримання прибутку, відповідачем під час оформлення постанови та судового розгляду не встановлено та доведено належними та допустимими доказами.

Згідно з ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вказані вище обставини та відсутність будь-яких доказів на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, свідчать про недоведеність та не встановлення відповідачем наявності в діях ОСОБА_1 порушення п. 31.3 «б» ПДР України, що у свою чергу свідчить про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП за яке позивача було піддано адміністративному стягненню.

Тобто, фактично складаючи Постанову поліцейський не встановив та не підтвердив належними та допустимими доказами факту використання автомобіля для перевезення пасажирів або вантажів, факту обов`язковості/необов`язковості проведення технічного контролю для даного автомобіля; факту саме керування транспортним засобом ОСОБА_1 .. Окрім того, до Постанови не додані ні пояснення ОСОБА_1 , ні покази свідків, що є порушенням ст. 251 КУпАП, щодо доведеності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 № 787504 не погоджується, вважає себе не винним, обставини викладені в Постанові заперечує, вважає її безпідставною, незаконною, такою, що ґрунтується тільки на припущеннях поліцейського, а тому така постанова підлягає скасування, з огляду на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП .

Відповідно до частини 1статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 2ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Однак, в ході судового розгляду відповідачем жодними належними та допустимими доказами не доведено перед судом факту вчинення позивачем зазначеного у оскаржуваній постанові адміністративних правопорушень, зокрема, не представлено відео- або фото фіксації можливого порушення правил дорожнього руху, а також не надано чітких відомостей щодо факту вчинення даного правопорушення.

Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

Тому у світлі вищевикладеного, суд робить висновок, що розгляд справи про адміністративне правопорушення у даному конкретному випадку не кореспондувався із визначеними ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення, якими є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи і вирішення її в точній відповідності із законом, а тому прийнята за результатами такого розгляду постанова не може вважатись законною і підлягає скасуванню.

А наявність об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 121 КУпАП, у цьому випадку не була доведена згідно із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt), який застосовується при оцінці доказів, які, у свою чергу, можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

І, водночас, для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту.

Однак, нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з недоведеністю винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому суд вважає, що провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, який вказує на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому, суд не вбачає підстав для направлення справи новий розгляд уповноваженої особи, позаяк, установлена відсутність складу правопорушення у діях позивача, а тому повторний розгляд справи, у тому числі й через допущені процесуальні порушення, втрачає правовий сенс і буде йти у розріз із положеннями ст. 1 КУпАП щодо завдань цього Кодексу.

А тому, суд приходить до висновку, що права позивача є порушеними з мотивів, що наведені судом вище, і, відповідно, підлягають захисту у спосіб, що ним запропонований у позові, тобто шляхом скасування постанови і закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 139, 243-246 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Даценко Юлія Іванівна до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського взводу № 1 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержанта Калюжного Владислава Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ДП18 № 787504 від 31.03.2021 року,-задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП 18 № 787504 від 31.03.2021, винесену відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу правопорушення.

Судові витрати із сплати судового збору віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду через Хорольський районний суд Полтавської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 10-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 24.05.2021 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача: Даценко Юлія Іванівна,36003, вул. Дмитра Коряка, 3, офіс 804, м. Полтава, Полтавська область, електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1492, видане на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області 25.09.2015 р. № 8).

Відповідач: Управління патрульної поліції в Полтавській Області Департаменту патрульної поліції, адреса : вул. Кременчуцька, 2В, с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 38751, Електронна пошта: .

Поліцейський взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, сержант Калюжний Владислав Юрійович., адреса знаходження : вул. Кременчуцька, 2В, с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 38751.

Суддя: О.В. Коновод