Справа № 320/4490/21
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

24 травня 2021 року м. Київ № 320/4490/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши позовну заяву

ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Переяславської міської ради і

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління соціального захисту населення Переяславської міської ради, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Переяславської міської ради щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі меншому, ніж передбачено частиною 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту»;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Переяславської міської ради здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як інваліду війни ІІ-Ї групи за 2020 рік відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 ст. 28 Закон України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування» та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на момент проведення виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до вимог частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Судом під час вирішення питання про відкриття провадження у справі було встановлено недоліки позовної заяви, у зв`язку з чим ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.04.2019 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків, про які вказано в ухвалі, а саме шляхом подання до суду: письмових пояснень та доказів на підтвердження існування обставин, що об`єктивно перешкоджали особисто позивачеві звернутись до суду з адміністративним позовом у строки, визначені ст. 122 КАС України.

18.05.2021 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали суду по залишення позовної заяви без руху, у якій позивачем зазначено про те, що не маючи юридичної освіти, не знаючи особливостей законодавства, отримавши відмову відповідача від 12.03.2021 він звернувся до Переяслав-Хмельницького бюро правової допомоги» Броварського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги для отримання безоплатної правової допомоги. Позивач зазначив, що наказом Броварського місцевого центру з надання безоплатної вторинно; правової допомоги від 31.03.2021 року № 04-02/109 «Про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 », позивачу надано безоплатну вторинну правову допомогу, що передбачає складення документів процесуального характеру у справі щодо визнання бездіяльності протиправною та стягнення невиплаченої частини щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2020 рік. Додатково вказав, що 05.04.2021 року на виконання наказу від 31 03.2021 року позивачу надано для ознайомлення наказ Броварського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про прийняте рішення на звернення позивача від 29.03.2021 року та проведено першу зустріч уповноваженого працівника з позивачем, що підтверджується повідомленням про прийняте рішення від 05.04.2021 року, (додаток 3).

Отже, беручи до уваги строки встановлені ч.1 ст. 19 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», представник позивача приступив до виконання повноважень для складання документів процесуального характеру з моменту ознайомлення позивача з Наказом про надання безоплатної вторинної правової допомоги, тобто 05.04.2021 року, підготував позов з відповідним клопотанням, який позивач передав до суду 08.04.2021 року, тобто на 3 день після отримання повноважень строки яких регламентовані зазначеним Законом, а тому існують поважні причини пропуску строку звернення до суду.

Розглянувши заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Залишаючи дану позовну заяву без руху, суд в ухвалі вказав, що відповідно до приписів статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Військовослужбовцям, поліцейським, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ України, особам начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які проходять службу (крім пенсіонерів), виплата разової грошової допомоги здійснюється шляхом перерахування коштів органами праці та соціального захисту населення на спеціальні рахунки військових частин, установ і організацій за місцем їх служби.

Особам, які тримаються в установах виконання покарань і слідчих ізоляторах (крім пенсіонерів), виплата разової грошової допомоги здійснюється шляхом перерахування коштів центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, на спеціальні рахунки установ виконання покарань і слідчих ізоляторів.

Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Отже, 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної щорічної разової грошової допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 року справі № 607/7919/17.

Разом з тим, позивач не надав до суду доказів на підтвердження того, що до 30 вересня 2020 року він вчиняв дії щодо звернення до відповідача із відповідними заявами для встановлення суми недоотриманої чи отриманої у меншому розмірі вказаної допомоги.

Суд зазначає, що початок перебігу шестимісячного строку у процесуальному законі визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен був дізнатись», що містяться у частині 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому сама по собі необізнаність позивача з фактом порушення його прав не є підставою для автоматичного і безумовного поновлення строку звернення до суду.

При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позивач отримавши у 2020 році щорічну разову грошову допомогу до 5 травня був обізнаний про отримання належної виплати, відтак викладені в обґрунтування заяви від 18.05.2021 про поновлення пропущеного строку звернення до суду доводи не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу на практику Верховного Суду, який у своїх рішеннях, зокрема від 08.08.2019 справа № 127/13736/16-а (№ К/9901/42788/18) зазначає, що «незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.»

Позивач, звернувшись у квітні 2021 року до суду з даним позовом пропустив строк звернення до суду.

При цьому, у заяві про поновлення пропущеного строку позивач не зазначив причин, які саме перешкоджали йому звернутися до суду у строк визначений КАС України та які є за своїм змістом поважними причинами, зокрема хвороби, стихійні лиха, які відбулися у період 2020-2021 року, що перешкоджали позивачеві своєчасно звернутися до суду.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що викладені позивачем в обґрунтування заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду обставини не є поважними.

Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

При цьому слід враховувати, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (рішення Європейського суду з прав людини від 21.02.1986 справа «Стаббігс та інші проти Великобританії»).

Будь-яких інших належним та допустимих доказів неможливості звернутись до суду за захистом порушеного права у строк, визначений чинним законодавством України, позивачем не надано.

Відтак, суд дійшов висновку, що заява позивача про поновлення пропущеного строку не містить поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Пунктом 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно пунктів 1 та 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Беручи до уваги ту обставину, що позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про існування обставин, що об`єктивно перешкоджали йому звернутись з даним позовом до суду у межах строків, встановлених законом, а судом з позовної заяви та доданих до неї матеріалів не встановлено підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає поверненню позивачу.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню позивача до суду з подібним позовом після того, як перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, керуючись статтями 121-123, 161, 169, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Переяславської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,, - повернути позивачеві.

2. Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.