Справа № 620/5388/21
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
про залишення позовної заяви без руху
27 травня 2021 року Чернігів Справа № 620/5388/21
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Кабінету Міністрів України, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України в частині не виконання зобов`язань, передбачених пунктом 13 Розділу XII «Перехідні положення» Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» та пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», з приводу приведення своїх нормативно-правових актів та приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цими Законами; не внесення на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цими Законами України, не забезпечення перегляду і скасування міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів, що суперечать Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», що призвело до спричиненню матеріальної шкоди ОСОБА_1 у сумі 1 053 710,9 грн шляхом не отримання у період, з 06.04.2017 р. по 26.03.2020, частини належної заробітної плати, виплата якої передбачена статтею 81 Закону України «Про прокуратуру».
- стягнути з Держави України в особі Кабінету Міністрів України на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , матеріальну шкоду - грошові кошти, у вигляді неотриманої частини належної заробітної плати, визначеної статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», за період роботи в органах прокуратури Херсонської області, з 06.04.2017 по 26.03.2020, у сумі 1 053 710,90 грн (один мільйон п`ятдесят три тисячі сімсот десять гривень 90 копійок), які складають різницю між отриманим.
Відповідно до пунктів 3, 6 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
За правилами частини 1 статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
У свою чергу частиною 2 статті 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
За приписами частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
У свою чергу, як вбачається з адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині не виконання зобов`язань, передбачених пунктом 13 Розділу XII «Перехідні положення» Закону України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру» (далі Закон №1697-VII) та пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 №79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» (далі Закон №79-VIII), з приводу приведення своїх нормативно-правових актів та приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цими Законами; не внесення на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цими Законами України, не забезпечення перегляду і скасування міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів, що суперечать Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», що призвело до спричиненню матеріальної шкоди ОСОБА_1 у сумі 1 053 710,9 грн шляхом не отримання у період, з 06.04.2017 р. по 26.03.2020, частини належної заробітної плати, виплата якої передбачена статтею 81 Закону України «Про прокуратуру».
Суд зауважує, що Закон №79-VIII набув чинності з 01.01.2015, пунктом третім розділу II. Прикінцеві положення якого зобов`язано Кабінет Міністрів України у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом: подати до Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів України у відповідність із цим Законом; привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити перегляд і скасування міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону.
Отже Кабінет Міністрів України зобов`язаний був виконати вимоги Закону №79-VIII до 02.02.2015, а шестимісячний строк звернення до суду розпочався з 03.02.2015 та закінчився 04.08.2015.
Закон №1697-VІ набув чинності з 15.07.2015, пунктом 13 Розділу XII «Перехідні положення» якого зобов`язано Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.
Отже Кабінет Міністрів України зобов`язаний був виконати вимоги Закону №1697-VІ до 16.10.2015, а шестимісячний строк звернення до суду розпочався з 17.10.2015 та закінчився 16.04.2016.
Також позивач просить стягнути з Держави України в особі Кабінету Міністрів України на користь ОСОБА_1 , матеріальну шкоду - грошові кошти, у вигляді неотриманої частини належної заробітної плати, визначеної статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», за період роботи в органах прокуратури Херсонської області, з 06.04.2017 по 26.03.2020, у сумі 1 053 710,90 грн, які складають різницю між отриманим.
Отже шестимісячний строк звернення до суду про стягнення матеріальної шкоди закінчився 30.09.2020.
Проте позивач звернувся до суду лише 20.05.2021.
Наведене вище у сукупності свідчить про недотримання позивачем вимог КАС України, а саме пропуск останнім шестимісячного строку звернення до суду з адміністративним позовом, встановленого частиною 2 статті 122 КАС України, що, у свою чергу, є недоліком позовної заяви та створює перешкоди для вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі.
Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Разом з тим суд звертає увагу позивача, що ним не додано до адміністративного позову заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою з обґрунтуванням поважності причин такого пропуску та доказів на підтвердження поважності причин такого пропуску.
Так частиною 3 статті 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначає Закон України від 08.07.2011 №3674-VІ «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VІ).
Відповідно до статті 1 Закону №3674-VІ судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.
Згідно з пунктом 13 частини 2 статті 3 Закону №3674-VІ судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.
Частиною 5 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Зміст цієї норми вказує на те, що вимозі про відшкодування шкоди передує вимога про встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача. За такого правового врегулювання вимога про відшкодування шкоди не є об`єктом, за який справляється судовий збір. Водночас за вимогу, яка їй передує, такий платіж сплачується.
Аналогічні висновки щодо застосування зазначених норм права містяться в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 620/3536/19, від 02.05.2019 у справі №9901/167/19, ухвалах Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 597/664/18 та від 13.03.2018 у справі №820/5268/17.
Відтак позивач не є особою, яка звільнена від сплати судового збору в розумінні пункту 13 частини 2 статті 3 Закону №3674-VІ за позовну вимогу про визнання протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України в частині не виконання зобов`язань, передбачених пунктом 13 Розділу XII «Перехідні положення» Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» та пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», з приводу приведення своїх нормативно-правових актів та приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цими Законами; не внесення на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цими Законами України, не забезпечення перегляду і скасування міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів, що суперечать Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», що призвело до спричиненню матеріальної шкоди ОСОБА_1 у сумі 1 053 710,9 грн шляхом не отримання у період, з 06.04.2017 р. по 26.03.2020, частини належної заробітної плати, виплата якої передбачена статтею 81 Закону України «Про прокуратуру».
Згідно з частиною 1 статті 4 Закону №3674-VІ судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Частиною 2 статті 4 Закону №3674-VІ встановлено, що за подання до адміністративного суду фізичною особою адміністративного позову: немайнового характеру - ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У відповідності до статті 7 Закону України від 15.12.2020 №1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 01 січня 2021 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2270,00 грн.
Таким чином за подання фізичною особою до суду адміністративного позову, який містить вимогу немайнового характеру, ставка судового збору становить 908,00 грн.
Отже позивачу за подання до суду даного адміністративного позову, який містить вимоги немайнового характеру необхідно сплатити судовий збір у сумі 908,00 грн.
Поряд з цим у ході ознайомлення із позовною заявою та доданими до неї документами, колегією суддів виявлено, що останні не містять квитанції про сплату судового збору або копії документа, належним чином засвідченого, який підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
У свою чергу, згідно з частинами 1, 2 статті 169 КАС України суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 має бути залишена без руху та позивачу встановлено десятиденний строк, з моменту отримання копії ухвали суду, для усунення вказаного недоліку, шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з адміністративним позовом та доказів на підтвердження поважності причин такого пропуску; оригіналу документу про сплату судового збору у встановленому порядку і належному розмірі.
Керуючись статтями 160, 161, 169, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху.
Встановити позивачу десятиденний строк, з дня отримання зазначеної ухвали суду, для усунення недоліку поданої позовної заяви.
Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення зазначеного недоліку, у встановлений судом строк, відповідно пункту 1 частини 4 до статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява буде йому повернута.
Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.
Відповідно до частини 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею і згідно зі статтею 294 Кодексу адміністративного судочинства України оскарженню не підлягає.
Головуюча суддя В.В. Падій
Судді І.І. Соломко
О.М. Тихоненко