Справа № 280/4509/19(ПР/280/9/20)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2021 року м. Дніпросправа № 280/4509/19(ПР/280/9/20)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.07.2020 року (суддя Семененко М.О., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 20.07.2020 року) в справі №280/4509/19(ПР/280/9/20) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),-

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі по тексту відповідач), в якому просила визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.08.2019 року № Ф-104489-56 на суму 23785,08 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.07.2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтувала тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначила, що фізичним особам-підприємцям, які перебувають на загальній системі оподаткування нараховують єдиний соціальний внесок на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску. Апелянт наголошувала, що необхідна умова для сплати єдиного соціального внеску - реєстрація фізичною особою-підприємцем. Відомості про фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України. Апелянт вказувала, що державний реєстратор при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки зобов`язаний провести включення відомостей про діючі юридичні особи та фізичних осіб - підприємців і видати їм виписку з Єдиного державного реєстру. В єдиному державному реєстрі наявні відомості про недійсність його свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця тому вважає, що відсутні підстави для висновку щодо її реєстрації, станом на час виникнення спірних правовідносин, як фізичної особи-підприємця, з цих підстав вважає, що вимога про сплату боргу є незаконною. Також апелянт вказує, що є найманим працівником, отримує заробітну плату з якої сплачується єдиний внесок.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування. Не подання звітності та не здійснення підприємницької діяльності відповідно до вимог законодавства, не звільняє платника від сплати єдиного внеску. Нарахування платнику єдиного внеску здійснюється автоматично на рівні ДФС України поквартально в розмірі мінімального страхового внеску, що відображається в інтегрованій картці платника. Суд першої інстанції вказував, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, отже повинна сплачувати єдиний внесок, який нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, при цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі не отримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року, платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Починаючи з 01.01.2017 року встановлений безальтернативний обов`язок фізичної особи-підприємця регулярно сплачувати єдиний внесок з дати державної реєстрації підприємницької діяльності до дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності, при цьому в разі неотримання доходу, за будь яких умов, єдиний внесок має бути сплачений у розмірі не менше розміру мінімального страхового внеску на місяць. Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення недоїмки, штрафів, пені не застосовується. Позивачем не надано доказів наявності права на звільнення від сплати єдиного внеску. Доводи позивача про те, що вона в період за 2017-2019 роки фактично не здійснювала підприємницьку діяльність, у зв`язку з чим відсутній обов`язок сплачувати єдиний внесок, суд першої інстанції вважав безпідставними. Сплата єдиного внеску фізичною особою-підприємцем на загальній системі оподаткування за 2017 рік мала бути здійснена до 09.02.2018 у розмірі не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску та не менше за розмір мінімального страхового внеску. Суд першої інстанції вказував, що позивач не наводить аргументів стосовно того, що протягом періоду, за який вимогою нараховано недоїмку зі сплати єдиного внеску, вона була найманим працівником і за неї сплачувався єдиний внесок роботодавцем.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 була зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець від 07.09.2001 року, дата запису про державну реєстрацію 06.03.2007 року № запису 2 009857, відповідно до запису від 05.09.2019 року припинила підприємницьку діяльність - запис за № 009857.

Отже, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 взято на облік у контролюючих органах як платника податку 28.12.2001 року та знято з обліку 05.09.2019 року у зв`язку з припиненням суб`єкта підприємницької діяльності.

Матеріалами справи встановлено, що Головним управлінням ДФС у Запорізькій області 14.08.2019 року складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-10449-56 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 23785,08 грн. Підставою винесення вимоги є те, що ОСОБА_1 у 2018 році І-ІІ кварталах 2019 року була зареєстрована як фізична особа підприємець, та повинна сплачувати внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Вказана вимога сформована на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, з якої вбачається, що за ОСОБА_1 рахується недоїмка з ЄСВ в розмірі 23785,08, яка складається з: за 2017 рік у сумі 8448,00 грн., граничний строк сплати до 09.02.2018 року; 1 квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.04.2018 року; 2 квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.07.2018 року; 3 квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.10.2018 року; 4 квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн., граничний строк сплати до 21.01.2019 року; 1 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн., граничний строк сплати до 19.04.2019 року; 2 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн., граничний строк сплати до 19.07.2019 року.

Матеріалами справи встановлено, що діяльність ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця припинено з 05.09.2019 року.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 долучила довідку від 12.08.2020 року № 01-28/1271, видану Мелітопольським державним педагогічним університетом імені Богдана Хмельницького, про те, що вона працює в університеті з 06.12.1990 року, у 2017 2020 роках їй нараховувалась заробітна плата, на заробітну плату здійснювалось нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Надана копія трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 підтверджує, що вона безперервно працює у Мелітопольському державному педагогічному університету імені Богдана Хмельницького з 06.12.1990 року, відповідно до запису № 29 від 01.09.2017 року призначена на посаду завідувача кафедри фізичної географії і геології.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.04.2021 року витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 за формою ОК-5, ОК-7 про сплату внеску за період 2018 2019 роки.

Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області надало до суду Індивідуальні відомості про застраховану особу щодо ОСОБА_1 , відповідно до яких, сплату страхових внесків у 2018 2019 роках здійснював Мелітопольський державний педагогічний університет імені Богдана Хмельницького.

02.03.2021 року до суду надійшло клопотання Головного управління ДПС у Запорізькій області про заміну відповідача у справі з Головного управління ДФС у Запорізькій області на належного відповідача - Головне управління ДПС у Запорізькій області.

Відповідно до пункті 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року № 1200 утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року № 537 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби. Реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком. Установлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби. Головне управління ДФС у Запорізькій області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» від 30.09.2020 року № 893 ліквідуються як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, зокрема Головне управління ДПС у Запорізькій області.

Відповідно до наказу Державної податкової служби України «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» від 30.09.2020 року № 529 утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у Запорізькій області.

Згідно ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Встановлено, що Головне управління ДПС у Запорізькій області () перейняло на себе повноваження, зокрема щодо представництва у суді Головного управління ДПС у Запорізькій області та Головного управління ДФС у Запорізькій області. Таким чином, суд вважає за можливе здійснити заміну відповідача у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1, п. 1 ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом. Платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 5 ст. 7, ч. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску. При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру.

Згідно ч. 8 ст. 9 вищевказаного Закону, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Згідно п. 3 розділу ІІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449, для платників, зазначених у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, єдиний внесок встановлюється відповідно до Закону в розмірі 22 відсотків на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких такий платник перебував на обліку як платник єдиного внеску. У разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до частин 4, 8 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць.

Згідно пп. 1 п. 2 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449, сплата єдиного внеску здійснюється за місцем обліку такого платника в національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в органах Державної казначейської служби України, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь.

Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Встановлено, що діяльність ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця припинено, підприємницьку діяльність не проводила, з 06.12.1990 року працює викладачем у Мелітопольському державному педагогічному університету імені Богдана Хмельницького, що підтверджується трудовою книжкою, який сплачував у 2017-2019 роках, як роботодавець єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Дана обставина підтверджується випискою застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо ОСОБА_1 та Індивідуальними відомостями про застраховану особу.

Отже, ОСОБА_1 є застрахованою особою, є найманим працівником та за неї відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» сплачувало за вказаний період єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування її роботодавець Мелітопольський державний педагогічний університет імені Богдана Хмельницького. Отже, сплата єдиного внеску ОСОБА_1 , яка перебувала на обліку в органах ДПС і зареєстрована як фізична особа-підприємець (діяльність припинена 05.09.2019 року) господарську діяльність не здійснювала і доходи не отримувала), та яка одночасно перебуває у трудових відносинах з Мелітопольським державним педагогічним університетом імені Богдана Хмельницького спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

При винесенні рішення суд апеляційної інстанції керується судовою практикою, зокрема викладеною постановах Верховного Суду: від 04.12.2019 року у справі №440/2149/19, від 23.01.2020 року у справі №480/4656/18, від 18.03.2020 року у справі №140/1777/19, від 27.03.2020 року у справі №140/2214/19, від 19.06.2020 року у справі №824/876/19-а, від 17.08.2020 року у справі №120/1765/19-а, від 17.08.2020 року у справі № 140/1679/19, від 15.09.2020 року у справі №500/1762/19, від 03.12.2020 року у справі №140/2122/19.

Отже, Головне управління ДФС у Запорізькій області при винесенні оскаржуваної вимоги не врахувало, що єдиний внесок за ОСОБА_1 сплачується її роботодавцем, що позбавляло її обов`язку сплачувати такий єдиний внесок самостійно як фізичною особою-підприємцем за вказаний період.

Враховуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції ухвалюючи нове рішення вирішує питання про розподіл судових витрат. Всі здійсненні судові витрати по справі, здійснені позивачем, повертаються у разі задоволення позовних вимог.

При поданні позову ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. згідно копії квитанції № 0.0..1 від 11.09.2019 року, при поданні апеляційної скарги на ухвалу суду, було сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 19.12.2019 року. При поданні апеляційної скарги було сплачено судовий збір у розмірі 1166,43 грн., що підтверджується чеком № 0350 від 13.10.2020 року (№ платежу НОМЕР_2 ).

Відповідно до вимог ст.139 КАС України підлягають стягненню з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області всі здійснені та документально підтверджені позивачем судові витрати у розмірі 3855,83 грн.

Керуючись статтями 242, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Здійснити заміну відповідача у справі з Головного управління ДФС у Запорізькій області на Головне управління ДПС у Запорізькій області ().

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.07.2020 року в справі №280/4509/19(ПР/280/9/20) скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Запорізькій області від 14.08.2019 року №Ф-104489-56, якою визначено суму боргу єдиного внеску на загальну суму 23785,08 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНКПП НОМЕР_3 ) судові витрати у розмірі 3855,83 грн. (три тисячі вісімсот п`ятдесят п`ять гривень 83 копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області ().

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів відповідно до ст.,ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова