Справа № 357/2023/21
Суддя: Цуранов А. Ю.
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/2023/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А. Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 до 1) Адміністративної комісії виконавчого комітету Білоцерківської міської ради; 2) Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

01.02.2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила: 1) поновити строк на оскарження постанови № 565 адміністративної комісії виконавчого комітету м. Біла Церква від 24.11.2020 р.; 2) скасувати постанову № 565 адміністративної комісії виконавчого комітету м. Біла Церква від 24.11.2020 р. про застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу до ОСОБА_1 , справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позову вказала, що 24.11.2020 року адміністративно комісією виконавчого комітету Білоцерківської міської ради відносно неї було складено постанову про накладення адміністративного стягнення та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу 1 360 грн. Суть постанови полягає у тому, що ОСОБА_1 05.11.2020 року о 10:05 год. на опорах лінії електромережі поблизу будинку № 53-а по вул. Леваневського у м. Біла Церква здійснила розклейку рекламних оголошень у невідведеному для цього місці, чим порушила вимоги «Правил благоустрою території міста Біла Церква» п. 15.2.24.

Позивач вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю у її діях події та складу правопорушення.

24.02.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.

05.03.2021 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.

16.03.2021 року на виконання вимог ухвали позивач напивала до суду заяву про усунення недоліків, в якій просила залучити в якості співвідповідача Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради. До заяви додала квитанцію про сплату судового збору.

05.03.2021 року ухвалою судді прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом.

08.04.2021 року від представника відповідача, інспектора Донченка В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити позивачу в задоволенні позову.

Відзив обґрунтований тим, що постанову складено адміністративною комісією виконавчого комітету Білоцерківської міської ради на підставі протоколу про адміністративне правопорушення КП БМР «Муніципальна варта» з всебічним, повним та об`єктивним дослідженням всіх обставин справи в їх сукупності.

16.04.2021 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій остання виклала обставини, аналогічні змісту позовної заяви.

Відповідно до ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

24.11.2020 року адміністративно комісією виконавчого комітету Білоцерківської міської ради у складі: заступника голови Замашнюка М.М. , секретаря Донченка В.О. та членів комісії: Велігорської Т.О., Гавриляко Ю.О., Даценка Ю.В., Мар`янської А.О., Савченка О.І. розглянуто справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . За результатами розгляду винесено постанову № 656 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 360 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що « ОСОБА_1 вчинила правопорушення передбачене ст. 152 КУпАП, яке полягає в тому, що 05.11.2020 року о 10:05 год. на опорах лінії електромережі поблизу будинку № 53-а по вул. Леваневського у м. Біла Церква здійснила розклейку рекламних оголошень у невідведеному для цього місці, чим порушила вимоги «Правил благоустрою території міста Біла Церква» п. 15.2.24.».

24.11.2020 року копія постанови вручена особисто ОСОБА_1

11.12.2020 року вказана постанова була оскаржена до виконавчого комітету.

12.01.2021 року рішенням виконавчого комітету № 03 скаргу ОСОБА_1 на постанову по справі про адміністративне правопорушення залишено без задоволення.

З протоколу № 525/20 від 05.11.2020 про адміністративне правопорушення, на підставі якого було складено оскаржувану постанову, вбачається про наявність додатків до нього, а саме: фотофіксація та відеофіксація правопорушення (маркування пристрою відеофіксації у протоколі не зазначено).

До відзиву надано фото із зображенням на стовпі розміщеного зображення під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

ОСОБА_1 станом на 01.12.2020 року працює у ТОВ «Споживчий центр» на посаді фахівця з обслуговування клієнтів з 22.01.2020 р., що підтверджується довідко № 1143-Ф від 01.12.2020 р.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів визначено Законом України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 №2807-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №2807-IV).

Згідно з пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону №2807-IV вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки належать до об`єктів благоустрою населених пунктів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону №2807-IV на об`єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.

Частиною 1 ст. 20 Закону №2807-IV встановлено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Відповідно до положень статті 34 Закону №2807-IV, правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 42 Закону №2807-IV до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у порушенні встановлених державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів.

Так, рішенням Білоцерківської міської ради від 11.07.2008 № 800 затверджено Правила благоустрою міста Біла Церква (далі - Правила), які установлюють порядок благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою міста Біла Церква, визначають права та обов`язки учасників правовідносин у сфері благоустрою на території міста.

Згідно пункту 15.2.24 Правил встановлено, що на об`єктах благоустрою юридичним особам (їх філіям, представництвам, відділенням), фізичним особам-підприємцям, а також громадянам забороняється розклеювати оголошення, афіші на будинках, стовпах, парканах, деревах та інших не визначених для цього місцях.

Розділом 14 Правил визначено порядок розміщення та утримання об`єктів зовнішньої реклами, зокрема п. 14.3 визначено, що благоустрій території навколо елементів зовнішньої реклами, які розташовані як окремі об`єкти, по периметру в радіусі 5м здійснюють розповсюджувачі (власники) зовнішньої реклами за погодженням з відділом благоустрою управління житловокомунального господарства.

Відповідно до п. 17.1. Правил, громадяни, посадові особи підприємств, організацій, установ, незалежно від форм власності, балансоутримувачі об`єктів, фізичні та юридичні особи, громадяни, винні в порушенні Правил благоустрою території міста Біла Церква, притягуються до адміністративної відповідальності, передбаченої Кодексом України "Про адміністративні правопорушення" та матеріальної відповідальності, передбаченої чинним законодавством України.

Статтею 16 Закону України «Про рекламу» від 03.07.1996 №270/96-ВР встановлено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про рекламу» розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами несуть відповідальність за порушення законодавства про рекламу.

Відповідно до положень ст. 152 КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до змісту постанови про адміністративне правопорушення, адміністративною комісією визначено максимальний розмір штрафу за санкцією статті 152 КУпАП щодо громадянина, а саме вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 45 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року №2067, контроль за додержанням правил розміщення зовнішньої реклами здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад та інші органи відповідно до законодавства, уповноважені особи яких відповідно до пункту 46 цих Правил у разі порушення порядку розповсюдження та розміщення реклами звертаються до розповсюджувача зовнішньої реклами з вимогою усунення порушень у визначений строк.

Таким чином, суб`єктом порушення правил благоустрою територій населених пунктів, яке полягає у самовільному (без відповідної дозвільної документації) встановленні на об`єктах благоустрою об`єктів зовнішньої реклами, є особа, яка здійснює розповсюдження реклами (розповсюджувач зовнішньої реклами).

Відповідно до Посадової інструкції касира ТОВ «Споживчий центр», затвердженої Інспектором з кадрів ТОВ «Споживчий центр» 22.01.2020, до функціональних обов`язків касира не входить розміщення, узгодження або встановлення рекламних конструкцій.

Суд зазначає, що в силу закріпленого ст.7 КУпАП принципу законності ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачами не було надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем конкретного адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи доводи заперечень та незгоду позивача з постановою адміністративної комісії, внаслідок чого вона звернулась до суду з адміністративним позовом, заважаючи на відсутність будь-яких пояснень позивача в оскаржуваній постанові про визнання адміністративного правопорушення, а також невиконання відповідачами встановленого обов`язку довести правомірність свого рішення, як такого, що відповідає вимогам ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 77, 242-246, 250, 255, 262, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову № 565 адміністративної комісії Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області від 24.11.2020 року про застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу до ОСОБА_1 , справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково протягом десяти днів з дня його складення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

СуддяА. Ю. Цуранов