Справа № 345/1263/21
Суддя: Кулаєць Б. О.
Дата ухвалення: 2021-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №345/1263/21
Провадження № 2-а/345/17/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2021 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої- судді Кулаєць Б.О.,

секретаря Заткальницької Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Калуші справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції сторін.

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, в якому просить суд: скасувати постанову ЕАН № 3951283 від 21.03.2021 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 3 ст. 121 КУпАП, а також стягнутиза рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на його користь сплачений судовий збір в розмірі 454 грн.

Позивач зазначає у позові, що постановою серія ЕАН № 3951283 від 21.03.2021 його було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 3 ст. 121 КУпАП за те, що 21.03.2021 о 15.32 год. на автодорозі Стрий-Кам`янка він керував автомобілем «MersedesBenz 316», д.н. НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, а тим самим порушив п. 31.3.б. ПДР та вимоги ч. 3 ст. 121 КУпАП. Позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною, оскільки згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ «MersedesBenz 316», д.н. НОМЕР_1 , даний транспортний засіб відноситься до типу «фургон малотоннажний В», тобто є легковим транспортним засобом (оскільки в нього вантажопідйомність складає до 3,5 тон). Тож із врахуванням вимог ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» та п.1 ч.1 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, ТЗ «MersedesBenz 316», д.н. НОМЕР_1 , не підлягає обов`язковому технічному контролю. У зв`язку з вищенаведеним позивач змушений звернутись до суду з даним позовом.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

Ухвалою суду від 29.03.2021 відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін та призначено судове засідання на 09.04.2021 о 09.30 год і запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву.

09.04.2021 від представника відповідача ГУНП в Хмельницій області - Гладкостюк С.В. надійшов відзив на позов, відповідно до якого просить суд відмовити в задоволенні позову повністю. Мотивовано відзив тим, що транспортний засіб марки «MersedesBenz 316», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , не відноситься до транспортних засобів, зазначених у ч.2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», оскільки не є легковим автомобілем, а вантажним -2006 року випуску, із вантажопідйомністю до 3,5 тонн, тобто автомобіль перебуває у експлуатації більше двохрічного строку без обов`язкового проходження технічного контролю. А відтак, підпадає під загальне правило, встановлене ч.1 ст. 35 Закону України «Про Дорожній рух», про обов`язковість проходження технічного контролю. А тому, розглядаючи дану справу, поліцейський діяв на підставі і в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією, законами та КУпАП, а тому постанова серія ЕАН № 3951283 від 21.03.2021 є правомірна, винесена в повній відповідності до вимог закону та в межах повноважень (а.с. 20-22).

22.04.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказав, що відповідачем по справі не доведено ту обставину, що транспортний засіб, яким він керував належить саме до вантажного автомобіля. Зазначив, що його транспортний засіб застрахований щодо ОСЦПВВНТЗ, що підтверджується Полісом № ЕР -201996056, в якому також вказано, що даний транспортний засіб відноситься до типу ТЗ В3, а також в полісі вказано, що ТЗ не підлягає обов`язковому технічному контролю. Адже, якби даний ТЗ підлягав обов`язковому ТО, то без цього він би не зміг укласти договір ОСЦПВВНТЗ.

Вважає, що працівником поліції порушувався закон від самого початку, бо зупинив поліцейський транспортний засіб без будь-якої на те законної підстави, почав перевіряти документи, і при перевірці документів почав вимагати пред`явити талон проходження ТО. Однак, такі дії працівника поліції є грубим порушенням своїх повноважень, визначених Законом, адже статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Законом України Про національну поліцію чітко визначені підстави, межі та спосіб обмеження вільного пересування громадян. Так, у статті 35 цього Закону встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби, поінформувавши водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки. Таким чином, для того щоб поліцейський мав законне право здійснити перевірку документів, спочатку він повинен мати законне право зупинки транспортного засобу у чітко регламентованих випадках, передбачених статтею 35 Закону України Про Національну поліцію. В іншому випадку це буде порушенням прав громадян. Тож, оскільки інспектор поліції зупинив його без будь-якої причини, то відповідно у нього були відсутні правові підстави перевіряти у нього наявність документів, в тому числі і докази щодо технічного огляду. Таким чином вважає, що його позов підлягає до задоволення.

26.04.2021 позивачем до суду подана заява , згідно якої вимоги позовної заяви підтримує повністю, просить задоволити, а справу розглядати у його відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 21 березня 2021 року поліцейським відділу поліції №3 (смт. Летичів) Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції Возним І.Б. складено щодо ОСОБА_1 постанову серії ЕАН № 3951283 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн. за порушення п. 31.3 (б) ПДР України (а.с. 6)

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля марки «MersedesBenz 316», д.н.з НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 . Вказаний автомобіль відноситься до типу фургон малотонажний-В, повна маса - 3500, маса без навантаження 2190, об`єм двигуна 2685, кількість сидячих місць з місцем водія 2, особливі відмітки дов. рахунок ДПІ 001244 від 30.11.2011 має право користування ОСОБА_1 (а.с. 7).

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР -201996056, автомобіль марки «MersedesBenz 316», д.н.з НОМЕР_1 , застрахований. У вказаному полісі тип автомобілю зазначено, як «В3», а також в полісі вказано, що ТЗ не підлягає обов`язковому технічному контролю (а.с.30).

Оцінка суду.

Виходячи із змісту частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» (далі - Закон) встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабміну від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 31.3 "б" Правил дорожнього руху України, забороняється експлуатація транспортних засобів, згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно зі ст. 35 Закону України "Про дорожній рух", транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Частиною 2 цього Закону встановлено, що обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

На виконання даної норми Кабінетом Міністрів України винесено Постанову від 30.01.2012 року № 137, якою затверджений Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів.

Вказаний Порядок визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Згідно положень п. 3 Порядку № 137, періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить, зокрема, для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 121 КУпАП, відповідальність настає за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 19 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що транспортні засоби за своїм призначенням поділяються на: транспортні засоби загального призначення; транспортні засоби спеціалізованого призначення; транспортні засоби спеціального призначення.

При державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня. радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).

Як встановлено судом, автомобіль марки «MersedesBenz 316», д.н.з НОМЕР_1 , відноситься до типу фургон малотонажний-В, повна маса - 3500 , маса без навантаження 2190, об`єм двигуна 2685, кількість сидячих місць з місцем водія 2. Крім того, вказаний автомобіль застрахований, що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР -201996056 та у вказаному полісі тип автомобілю зазначено, як «В3».

Відповідно до Державного стандарту України ДСТУ 3649-97 «Засоби транспортні дорожні», ТЗ вагою до 3500 кг і кількістю сидячих місць, крім сидіння водія, не більше восьми відносяться лише до категорії «В», тобто до легкових автомобілів.

Відповідно до п. 2.13 ПДР України транспортні засоби належать до таких категорій, зокрема:

1) В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3 500 кілограмів (7 700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; 2) С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії СІ та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; 3) С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів.

Згідно протоколу Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України від 26 серпня 2011 року №278/2011 «Рекомендації з питань порядку укладення внутрішніх договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю», обов`язковому технічному контролю не підлягають: легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи -напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації.

З вищевикладеного вбачається, що автомобіль марки «MersedesBenz 316», д.н.з НОМЕР_1 , не підпадає під критерії опису транспортних засобів визначених категоріями Cl, С, тобто автомобіль не є вантажним, оскільки за своїми характеристиками відповідає критеріям визначеним категорією «В - легкових автомобілів», а тому не підлягає обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Положення ст. 251 КУпАП визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Дослідивши наявні в справі докази, суд вважає, що позивачем не було порушено вимоги п. 31.3 (б) ПДР України, а відповідачем в порушення вимог ст. 280 КУпАП, додатково не було встановлено тих обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Суд знаходить, що за обставинами справи постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути визнана належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вона не є самостійним беззаперечним доказом, являє собою рішення про притягнення до адміністративної відповідальності і обставини викладені в ній повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

На думку суду, відсутність передбачених законом доказів скоєння правопорушення може призвести до випадків безпідставного притягнення осіб до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. А в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачиться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачем жодним доказом не доведено правомірність винесеного оскаржуваного рішення, не доведено викладенні в постанові обставини та вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що посилання позивача в обґрунтування вимог щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими і доведеними, у зв`язку з чим, вимоги позивача підлягають задоволенню, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 340 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі ст.ст. 7, 9, 121, 245, 247, 251, 280 КУпАП, керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 90, 242-246, 286, 293 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського відділу поліції №3 (смт. Летичів) Хмсельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції Возного Ігоря Борисовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАН № 3951283 від 21.03.2021 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: