Справа № 640/19431/20
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Романович І.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Проксімус" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

15.08.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Проксімус» звернулося до суду із позовною заявою до Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.07.2020 №2, яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 106 650,00 грн. та застосовано штрафні санкції - 53 325,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки є безпідставними в частині встановлених в ході перевірки порушень ТОВ «Проксімус» вимог Податкового кодексу України під час здійснення господарських взаємовідносин з ТОВ «Велорс» на користь позивача, як контрагента, оскільки реальність господарських операцій з контрагентом позивача підтверджується належним чином оформленими первинними документами.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 січня 2021 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 10.07.2020 №2.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з необґрунтованості доводів податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства при проведенні господарських операцій, які не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування судом обставин справи. Доводи апеляційної скарги аналогічні, викладеним у письмовому відзиві, що міститься в матеріалах справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтовані, просить в її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до статті 311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що працівниками ГУ ДПС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Проксімус» з метою дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Велорс».

За результатами перевірки складено акт №207/26-15-05-02-01-14/31355139 від 19.03.2020, яким зафіксовано порушення ТОВ «Проксімус» вимог пункту п.44.1, п.44.2, п.44.6 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, п.п.5, 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Доходи», затвердженого наказом МФУ від 29.11.1999 №290, що призвело до заниження доходу, який враховується при обчисленні фінансового результату до оподаткування на загальну суму 595 500,00 грн., в тому числі за 2016 рік - 592 500,00 грн.

Виявлені порушення ґрунтуються на висновках про те, що ТОВ «Велорс» має анульоване свідоцтво платника ПДВ з причин неподання декларацій протягом року; за інформацією ЄРДР товариство віднесено до групи підприємств, які зареєстровані на підставних осіб з метою прикриття незаконної діяльності; крім того, ТОВ «Проксімус» було задекларовано придбання у ТОВ «Велорс» товар, але згідно ЄРПН останній здійснював придбання та реалізовував зовсім інші товари. Згідно бухгалтерського обліку ТОВ «Проксімус» оприбутковано з невідомого джерела товари на загальну суму 592 500,00 грн.

Крім того, контролюючий орган виходив з наявності кримінального провадження №0000028.

На підставі висновків акта №207/26-15-05-02-01-14/31355139 від 19.03.2020 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.07.2020 №2, яким визначено товариству суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 106 650,00 грн. та застосовані штрафні санкції - 53 325,00 грн.

Судом першої інстанції також було встановлено, що реальність господарської операції позивача з ТОВ «Велорс» при придбанні вимірювального приладу Rohde Schwarz NRP RF Power Meter w|NRP-Z22 Sensor (10Mhz-18Ghz-57 to+33 dbm) та вимірювального прилад GENCOMM GC710A Base Station Analyzer w/Cabl@antenna analyzer, підтверджується первинними документами податкового обліку, такими як видаткова накладна №РН-1115-12 від 15.11.2016 на суму 592 500,00 грн, рахунок на оплату №15/11-1 від 05.12.2016, платіжне доручення №5476 від 05.12.2016.

Названі первинні документи характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов`язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України, а їх оформлення відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і такі операції спрямовані на реальне настання правових наслідків, відповідають економічному змісту та чинному законодавству.

Результати вчинених між позивачем та ТОВ «Велорс» господарських операцій були відображені по рахунку бухгалтерського обліку 1521 «Придбання основних засобів» і зроблено відповідний запис в бухгалтерському обліку.

Придбаний товар - вимірювальний прилад - Rohde Schwarz NRP RF Power Meter вартістю 206 807,00 грн. без ПДВ та вимірювальний прилад -GENCOMM GC710A Base Station A - вартістю 286 943,00 грн. без ПДВ, в подальшому використаний позивачем у власній діяльності шляхом введення в експлуатацію 31.12.2016 об`єкта основних засобів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів враховує наступне.

Фактично виявлене контролюючим органом зводиться до того, що позивачем оприбутковано товари/послуги від невстановлених осіб, у зв`язку з чим товари/послуги є безоплатно отриманими. Відповідно невіднесення позивачем таких безоплатно отриманих товарів до складу інших операційних доходів призвело до заниження доходів ТОВ «Проксімус», що враховуються при обчисленні фінансового результату до оподаткування на загальну суму 592 500,00 грн, в тому числі за 2016 рік в сумі 592 500,00 гривень.

Тобто, ТОВ «Проксимус» занизило рядок 2120 «Iншi операцiйнi доходи» Звіту про фiнансовi результати, в зв`язку з невiдображенням в бухгалтерському обліку операцій з безоплатного отримання товарів, одержаних з невідомого джерела на загальну суму 592 500,00 грн.

Вищевказані обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, і не є спірними.

За змістом п. 44.1 і п. 44.2 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно пп. 134.1.1 п. 134 ст. 134 ПК України (у редакції чинній з 1 січня 2015 року), об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи;

Згідно із п.135.1 ст.135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід" визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про доходи підприємства та її розкриття у фінансовій звітності.

Пунктом 5 названого НП(С)БО передбачено, що дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Критерії визнання доходу, наведені в цьому Національному положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

Пунктом 7 НП(С)БО15 "Дохід" встановлено, що визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо).

Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів.

До складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг).

Пунктом 5.1 розд. II НП(С)БО 25 передбачено, що у статті «Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)» відображається дохід від реалізації продукції, товарів, робіт і послуг без непрямих податків і зборів та інших вирахувань з доходу.

У свою чергу за правилами бухгалтерського обліку фактичний показник річного доходу розраховується на підставі даних бухгалтерського обліку як суму оборотів зa рік за дебетом рахунків 70 «Доходи вiд реалізації», 71 «Інший операцiйний дохід», 72 «Дохід вiд участі в капіталі», 73 «Іншi фінансові доходи» та 74 74 «Інші доходи» з кредитом рахунку 79 «Фінансові результати».

Отже, для визначення фінансового результату звітного періоду слід зіставляти доходи звітного періоду з витратами, які були здійснені для отримання цих доходів.

Проведення господарських операцій суб`єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність.

Таким чином первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.

Згідно частини 2 статті 9 названого Закону неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Зважаючи на вимоги вищенаведених норм, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування фінансового результату та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів, робіт та послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, які містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Колегія суддів, перевіряючи досліджені судом першої інстанції первинні документи, погоджується з його висновком про дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум, що сформували фінансовий результат на підставі податкових накладних, виданих спірним контрагентом.

Надані позивачем первинні документи містять достатньо обов`язкових реквізитів, які дозволяють ідентифікувати учасників і суть господарських правовідносин, оформлених ними.

При цьому, наведені податковим органом обставини, з огляду на правила формування фінансового результату та податкового кредиту, регламентовані положеннями Податкового кодексу України не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних правочинів за умови наявності первинних документів або інших доказів, які спростовують такі доводи.

Судом першої інстанції цілком обґрунтовано не прийняті посилання відповідача на отримання придбаного товару від невстановлених осіб через наявність інформації про досудове розслідування, з огляду на відсутність відповідного вироку суду, який є обов`язковим для суду під час розгляду.

Судом першої інстанції правильно взято до уваги, що право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, не обмежено поданням виключно тих доказів, що надавалися ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та подавати докази на підтвердження таких заперечень, надається платникові як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу (на яких допускається подання учасником процесу нових доказів).

Оскільки позивач надав всі первинні документи, що стосуються господарських операцій за участю контрагентів, які фактично підтверджують реальне здійснення правочинів і досягнення позивачем законної мети їх здійснення для провадження господарської статутної діяльності, направленої на отримання прибутку, відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність формування позивачем фінансового результату на підставі розрахунків, проведених за наслідками господарських операцій з ТОВ «Велорс».

Інших переконливих доводів, ніж зазначено в апеляційній скарзі, в тому числі і в ході розгляду у суді попередньої інстанції, на підтвердження того, що відомості у первинних документах, складенням яких були опосередковані правовідносини між позивачем та ТОВ «Велорс», є недостовірними та суперечливими, податковою інспекцією не представлено.

Проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду і податковий орган, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини 2 статті 77 КАС України, не довів тих обставин, на які він посилається, а судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарги підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Повне судове рішення складено 24.05.2021 року.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2021 року - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Проксімус" до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263, п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів:О.В. Карпушова
Л.В. Губська
О.В. Епель