Справа № 560/4873/21
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4873/21
РІШЕННЯ

іменем України

26 травня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови/дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправною відмову/дії щодо відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у перерахунку ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника, виходячи з 50 відсотків розміру щомісячного довічного грошового утримання померлого годувальника - судді у відставці ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перерахувати з 12.01.2021 ОСОБА_1 розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника, виходячи з 50 відсотків розміру щомісячного довічного грошового утримання померлого годувальника ОСОБА_2 (перерахованого згідно з протоколом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 02.12.2020) та виплатити недоплачену різницю у пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона не працює, є пенсіонером, отримувала пенсію по інвалідності та повністю перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , який за життя отримував щомісячне довічне грошове утримання, як суддя у відставці.

Після смерті чоловіка позивачка звернулася до пенсійного органу з заявою про переведення на отримання пенсії у розмірі 50% довічного грошового утримання померлого годувальника, останній перерахунок якого проведено 02.12.2020. Проте Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протиправно перевело ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розмірі 50% від пенсії за віком, яка б могла бути призначена чоловіку позивачки, якби він отримував даний вид пенсії. Звертає увагу на те, що ОСОБА_2 ніколи не отримував пенсію за віком, оскільки отримував довічне грошове утримання судді у відставці.

Позивачка вважає, що щомісячне довічне грошове утримання, яке було призначене померлому чоловікові, є регулярною щомісячною грошовою виплатою, що виплачувалась територіальним органом Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.04.2021 заяву судді Блонського В.К. про самовідвід задоволено. Передано справу №560/4873/21 для здійснення автоматизованого розподілу справи на виконання вимог статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

За результатами автоматизованого розподілу, справу передано на розгляд судді Фелонюк Д.Л.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.04.2021 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивачка з 04.04.2007 по 11.01.2021 отримувала пенсію по інвалідності.

У той же час, ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника за померлого чоловіка в розмірі 50 відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

При цьому, як зазначає відповідач, довічне грошове утримання судді передбачено нормами спеціального законодавства, яким, в контексті спірних правовідносин, є Закон України "Про судоустрій і статус суддів". Вказаним законом чітко визначено коло суб`єктів, які мають право на таке утримання, а саме - судді.

Таким чином, виплата довічного грошового утримання нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді, а тому, її розмір не може бути базовою величиною при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, у випадку призначення такої пенсійної виплати непрацездатним членам сім`ї судді.

Наведене, на думку відповідача, свідчить про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області правомірно перевело позивачку з 12.01.2021 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, розмір якої обчислено згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.05.2021 у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін відмовлено.

Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі письмові докази, оцінивши їх у взаємозв`язку та сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 з 04.04.2007 по 11.01.2021 отримувала пенсію по інвалідності, як особа з інвалідністю ІІІ групи від загального захворювання, розмір якої обчислювався згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За змістом свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 ). За життя ОСОБА_2 отримував довічне грошове утримання судді у відставці.

Позивачка звернулася до відповідача з заявою від 12.01.2021 про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника з врахуванням розміру щомісячного довічного грошового утримання померлого годувальника.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 21.01.2021 по пенсійній справі №58 про відмову у переведенні на інший вид пенсії відмолено ОСОБА_1 у переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VІІІ згідно до поданої заяви від 12.01.2021, оскільки зазначеним Законом не передбачено призначення пенсій у зв`язку з втратою годувальника, виходячи з розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Листом від 01.03.2021 №1530-1110/К-03/8-2200/21 відповідач повідомив позивачку про вказане рішення. Зазначено про переведення ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, розмір якої обчислено згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивачка, вважаючи порушеними її права, звернулася з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування прийнято Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Цей закон визначає, зокрема, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника встановлені статтею 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Питання, пов`язані з обчисленням розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, унормовані статтею 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", частиною 1 якої визначено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Тобто, базовою величиною для визначення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі правових норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є саме розмір пенсії за віком померлого годувальника, яку, як встановив суд, чоловік позивачки не отримував.

В той же час, питання, пов`язані з обчисленням розміру пенсії за віком унормовані статтями 25, 27, 28, 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з положеннями частини 1 статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено сферу його дії, зокрема, зазначено, що ним врегульовані відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, крім іншого, види пенсійних виплат.

Разом з цим, вичерпний перелік видів пенсійних виплат, які можуть бути призначені відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі визначає стаття 9 цього закону, а саме: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Враховуючи викладене, оскільки позивачка звернулася за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника, розмір такої пенсії обчислюється виходячи з розміру пенсії за віком померлого годувальника на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У той же час, нормами Закону України "Про судоустрій і статус суддів", на який посилалася позивачка, не врегульовано питання пенсійного забезпечення членів сім`ї суддів у відставці у випадку втрати годувальника.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 1 статті 142 Закону України №1402-VIII від 02.06.2016 "Про судоустрій і статус суддів" судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

При цьому, статтею 46 Конституції України за громадянами закріплено право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Довічне грошове утримання судді не є видом пенсії у розумінні норм діючого національного законодавства.

З цього приводу суд зазначає, що призначення такої виплати передбачено нормами спеціального законодавства, яким, в контексті спірних правовідносин, є Закон України "Про судоустрій і статус суддів". При цьому, вказаними актом чітко визначено коло суб`єктів, які мають право на таке утримання, а саме - судді.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що конституційний принцип незалежності суддів забезпечує важливу роль судової влади в механізмі захисту прав і свобод людини і громадянина та є запорукою реалізації права на судовий захист, передбаченого частиною першою статті 55 Основного Закону України; положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невід`ємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, пов`язані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу й права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової влади; гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом встановлені у базових законах з питань судоустрою, судочинства, статусу суддів, мають конституційний зміст і разом з визначеними Основним Законом України складають єдину систему гарантій незалежності суддів та повинні бути реально забезпечені; конституційний статус судді дає підстави ставити до судді високі вимоги і зберігати довіру до його компетентності та неупередженості, передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя (рішення від 08.06.2016 у справі №4-рп/2016, від 20.03.2002 у справі №5-рп/2002, від 01.12.2004 у справі №19-рп/2004, від 11.10.2005 у справі №8-рп/2005, від 22.05.2008 у справі №10-рп/2008, від 03.06.2013 у справі №3-рп/2013).

У рішенні від 08.06.2016 у справі №4-рп/2016 Конституційний Суд України наголошував, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя.

У цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказував, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Тобто виплата довічного грошового утримання нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді, не є видом пенсії у розумінні законодавства, а тому, її розмір не може бути базовою величиною при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, у випадку призначенні такої пенсійної виплати непрацездатним членам сім`ї судді.

Аналогічна висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 у справі №236/3193/16-а, від 11.07.2019 у справі №667/1568/16, від 15.01.2020 у справі №592/7939/16-а, від 19.03.2021 у справі №318/2128/15-а.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач спростував, а позивачка не підтвердила правомірність заявлених позовних вимог, а тому, в їх задоволенні необхідно відмовити.

Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та відсутність підстав для задоволення позовних вимог, немає підстав для стягнення на користь позивачки сплаченого нею судового збору.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови/дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк