Справа № 420/869/20
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2021-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 травня 2021 року

Київ

справа №420/869/20

адміністративне провадження №К/9901/17724/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Желєзного І.В.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель»

на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2021 року

у справі № 420/869/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель»

до Міністерства культури та інформаційної політики України,

третя особа: Департамент культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації

про визнання протиправним та скасування припису і постанови,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства культури та інформаційної політики України, в якому просило визнати протиправним та скасувати припис від 28 жовтня 2019 року №46/10-5/74-19 та постанову від 28 грудня 2018 року №6/10/74-19 про притягнення позивача до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 358 700,00 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову Міністерства культури України від 28 грудня 2018 року №6/10/74-19 про накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» штрафу у розмірі 358 700,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2021 року апеляційну скаргу Міністерства культури та інформаційної політики України задоволено. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року в частині визнання протиправною та скасування постанови від 28 грудня 2018 року №6/10/74-19 скасовано та прийнято в цій частині постанову, якою відмовлено у задоволені позовних вимог. В іншій частині судове рішення залишено без змін.

15 квітня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача, в якій скаржник просив скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2021 року і залишити в силі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 26 квітня 2021 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2021 року у справі № 420/869/20 - повернуто особі, яка її подала, оскільки в такій відсутні підстави для касаційного оскарження судових рішень.

12 травня 2021 року позивачем повторно направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2021 року.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами частини 1 статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.

В касаційній скарзі позивач посилається на те, відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

При цьому, колегія суддів зазначає, якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини 4 статті 328 КАС України, він повинен зазначити конкретну норму права, практику застосування якої необхідно сформувати, правовідносини, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає його неправильність.

Дослідивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що обставини зазначені відповідачем не впливають на застосування правових норм, якими врегульовані правовідносини, що були предметом судового дослідження, і не є, у даному випадку, підставою для відкриття касаційного провадження.

Так, у касаційній скарзі позивачем не зазначено, який саме висновок щодо питання застосування норми права необхідно сформулювати та на підставі аналізу яких конкретних норм законодавства, а колегія суддів Верховного Суду не встановила, що у судовій практиці, яка пов`язана із застосуванням норм права у подібних правовідносинах, існують підстави, які б вказували на наявність проблеми, що потребує вирішенню шляхом формулювання правової позиції.

Колегія суддів зазначає, що саме лише посилання позивача на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах без його обґрунтування не може розцінюватись, як підстава для касаційного оскарження судових рішень передбачена пунктом 3 частини 4 статті 328 КАС України.

Отже, у касаційній скарзі не обґрунтовано наявність підстав касаційного оскарження передбачених частини 4 статті 328 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статті 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, а саме така касаційна скарга залишається без руху.

Виходячи з наведеного, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків касаційної скарги особі, яка її подала, шляхом надання до суду обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження згідно з частини 4 статті 328 КАС України.

У випадку неусунення недоліків касаційної скарги, така буде повернута особі, яка її подала, відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 та частини 2 статті 332 КАС України.

Керуючись ст. ст. 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Залишити без руху касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2021 року у справі № 420/869/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» до Міністерства культури та інформаційної політики України, третя особа: Департамент культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування припису і постанови.

Надати скаржнику строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді І. В. Желєзний

Я. О. Берназюк

Н. В. Коваленко