Справа № 320/6204/19
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6204/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Василенко Г.Ю.,
Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Бужак Н.П., Костюк Л.О.

при секретарі Хмарській К.І.

за участю:

позивачки: ОСОБА_1

представника позивача: Дубчак Ю.Є.

представника відповідача: Лиманюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі по тексту - відповідач, ГУ НП в Київській області) в якому просила:

- визнати незаконним та скасувати пункт № 2 Наказу ГУ НП України в Київській області № 2197 від 08.10.2019 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ НП в Київській області»;

- визнати незаконним та скасувати наказ ГУ НП в Київській області № 550 о/с від 18.10.2019 в частині звільнення зі служби ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Фастівського відділення поліції Васильківського ВП ГУ НП в Київській області;

- зобов`язати ГУ НП України в Київській області нарахувати та виплатити суми грошового забезпечення та інші нарахування за весь час з моменту звільнення до поновлення на посаді.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, без врахування всіх фактичних обставин справи та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та представників сторін, які з`явилися у призначене судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати, виходячи з наступного.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебувала на службі в органах внутрішніх справ України, починаючи з 10.03.2017 року та з 08.09.2017 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Фастівського відділення поліції Васильківського ВП ГУ НП в Київській області.

03.10.2019 року до ГУ НП у Київській області з Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київській області надійшла інформація про затримання поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київській області сержанта поліції ОСОБА_2 .

З метою з`ясування всіх обставин вчинення дисциплінарного проступку, наказом ГУ НП в Київській області від 04.10.2019 № 2181 за даним фактом призначено службове розслідування.

За результатами вказаного службового розслідування, дисциплінарною комісією 07.10.2019 складено висновок службового розслідування за фактом затримання поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київській області сержанта поліції ОСОБА_2 .

Так, зі змісту висновку службового розслідування встановлено наступне.

У невстановленому досудовим розслідуванням місці та часі, ОСОБА_2 діючи умисно, з корисливих мотивів, в супереч свого службового становища, вступив у злочинну змову з групою невстановлених досудовим розслідуванням службовими особами Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київської області, з метою вимагання та одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб, в порушення своїх службових обов`язків та вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, шляхом незаконного повернення особі ( ОСОБА_3 ) посвідчення водія, яке вилучено у останнього працівниками Національної поліції України за керування транспортним засобом у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння та складено адміністративні протоколи за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

Для здійснення своєї злочинної діяльності, у групі невстановлених досудовим розслідування службових осіб Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київської області, ОСОБА_2 було відведено роль посібника, тобто у сприянні одержання неправомірної вигоди іншими учасниками злочинної групи та для себе, шляхом підшукання осіб у яких працівниками поліції вилучено посвідчення водія за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, надання останнім поради та вказівок щодо їх подальших дій.

Дисциплінарною комісією, зокрема встановлено, що відповідно до наказу Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київській області № 111 від 25.06.2019 «Про своєчасне формування інформаційних підсистем «Адмінпрактика» по лінії «ГБ», «ПДР» та «ДТП» в Інтегрованій пошуковій системі» дільничного офіцера поліції сектору превенції Фастівського відділення поліції Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_1 призначено відповідальною за своєчасне внесення та коригування відомостей до інформаційної підсистеми «Адмінпрактика» по лінії «ПДР».

Відповідно до наказу Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київській області від 30.09.2019 року № 162 «Про своєчасне формування інформаційних підсистем «Адмінпрактика» по лінії «ГБ», «ПДР» та «ДТП» в Інтегрованій пошуковій системі» ОСОБА_1 залишено відповідальною за своєчасне внесення та коригування відомостей до інформаційної підсистеми «Адмінпрактика».

При службовому розслідуванні встановлено, що адміністративний протокол № 058050 стосовно ОСОБА_3 складений 17.08.2019 року, проте до Журналу обліку адміністративних правопорушень Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київській області цей протокол занесений лише 29.08.2019 року. До інформаційної системи даний протокол, на прохання ОСОБА_1 , внесений іншою особою, яка не відповідає за внесення даних по лінії «ПДР» лише 30.08.2019 року.

Крім того, під час перевірки, дисциплінарною комісією встановлено, що до Журналу реєстрації адміністративних матеріалів, складених відносно порушників ПДР, відповідальність за які передбачена ст. 130 КУпАП, інформація вноситься невчасно, не в повному об`ємі або взагалі не вноситься.

За результатами проведеної перевірки, 08.10.2019 року ГУ НП України в Київській області прийнято наказ № 2197 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ НП в Київській області» та 18.10.2019 року наказ № 550 о/с, якими ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції, за пунктом 6, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту, частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Позивачка, вважаючи оскаржувані накази протиправними та такими, що прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, звернулася з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а тому оскаржувані накази є правомірними і не підлягають скасуванню.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті та доводи апеляційних скарг і учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до частин 1 статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Статтею 18 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Правовими положеннями ч. 1, 3 та 4 ст. 59 Закону № 580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 60 Закону № 580-VIII).

Згідно зі статтею 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента країни і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

У статті 11 Дисциплінарного статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст. 12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч. 1 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Частиною 3 статті 13 Дисциплінарного статуту визначено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Згідно з порядком накладання дисциплінарних стягнень, визначеним у статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до статті 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Статтею 18 Дисциплінарного статуту визначено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Відповідно до статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються:

1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;

2) підстава для призначення службового розслідування;

3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку;

4) пояснення поліцейського щодо обставин справи;

5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;

6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;

7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;

8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення;

10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону;

11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 09 листопада 2016 року №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Відповідно до частини першої Розділу ІІ Правил передбачено, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази та доводи апелянта, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що дії позивача, встановлені за результатами проведеної службової перевірки є вчинком, який дискредитує систему органів поліції та поліцейських в очах громадськості, а відтак, є підставою для її звільнення, з огляду на наступне.

Мотиви суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 та правомірність оскаржуваних наказів полягали у тому, що відповідно до наказу Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київській області № 111 від 25.06.2019 «Про своєчасне формування інформаційних підсистем «Адмінпрактика» по лінії «ГБ», «ПДР» та «ДТП» в Інтегрованій пошуковій системі» дільничного офіцера поліції сектору превенції Фастівського відділення поліції Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_1 призначено відповідальною за своєчасне внесення та коригування відомостей до інформаційної підсистеми «Адмінпрактика» по лінії «ПДР».

Відповідно до наказу Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київській області від 30.09.2019 року № 162 «Про своєчасне формування інформаційних підсистем «Адмінпрактика» по лінії «ГБ», «ПДР» та «ДТП» в Інтегрованій пошуковій системі» ОСОБА_1 залишено відповідальною за своєчасне внесення та коригування відомостей до інформаційної підсистеми «Адмінпрактика».

Під час службового розслідуванні встановлено, що адміністративний протокол №058050, стосовно ОСОБА_3 , складений 17.08.2019 року, проте до Журналу обліку адміністративних правопорушень Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київській області цей протокол занесений лише 29.08.2019 року. До інформаційної системи даний протокол, на прохання ОСОБА_1 , внесений іншою особою, яка не відповідає за внесення даних по лінії «ПДР» лише 30.08.2019 року.

Крім того, під час перевірки, дисциплінарною комісією встановлено, що до Журналу реєстрації адміністративних матеріалів, складених відносно порушників ПДР, відповідальність за які передбачена ст. 130 КУпАП, інформація вноситься невчасно, не в повному об`ємі або взагалі не вноситься.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на доводах відповідача, між тим, накази Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київській області № 111 від 25.06.2019 «Про своєчасне формування інформаційних підсистем «Адмінпрактика» по лінії «ГБ», «ПДР» та «ДТП» в Інтегрованій пошуковій системі» та від 30.09.2019 року № 162 «Про своєчасне формування інформаційних підсистем «Адмінпрактика» по лінії «ГБ», «ПДР» та «ДТП» в Інтегрованій пошуковій системі», які стали підставою для винесення оскаржуваних наказів, судом першої інстанції досліджено не було і в матеріалах справи вони відсутні.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 30.03.2021 року зобов`язано ГУ НП в Київській області надати Шостому апеляційному адміністративному додаткові докази по справі, серед яких міститься копія наказу від 30.09.2019 року № 162 «Про своєчасне формування інформаційних підсистем «Адмінпрактика» по лінії «ГБ», «ПДР» та «ДТП» в Інтегрованій пошуковій системі».

Так, дослідивши копію вищевказаного наказу, суд апеляційної інстанції зазначає, що на ній відсутній підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з даним наказом.

Копію наказу Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київській області № 111 від 25.06.2019 року відповідачем не надано, між тим, апелянт наполягає, що вказаний наказ має іншу дату, а саме: 09.08.2019 року, з яким позивача також ознайомлено не було.

Як зазначає апелянт, остання взагалі не була повідомлена про існування оскаржуваних наказів, обов`язки щодо формування інформаційних підсистем «Адмінпрактика» по лінії «ГБ», «ПДР» та «ДТП» в Інтегрованій пошуковій системі» та своєчасне внесення та коригування відомостей до інформаційної.

Тобто, посилання відповідача на невиконання позивачем службових (функціональних) обов`язків, передбачених наказами Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київській області від 30.09.2019 № 162 та № 111 від 25.06.2019, що призвело до порушення ОСОБА_1 Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» є безпідставними, оскільки позивачка не було повідомлена про покладені на неї обов`язки, відповідно до норм чинного законодавства.

Також, судом було витребувано у відповідача матеріали перевірки та службового розслідування, згідно яких було встановлено, що позивачка в рамках проведеного службового розслідування взагалі пояснень не надавала.

Даний факт свідчить про порушення порядку проведення службового розслідування, що є підставою для скасування висновків відносно позивача.

Оцінюючи правомірність застосування відповідачем дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що таке звільнення є невиправданим з огляду на неповідомлення відповідачем ОСОБА_1 належним чином про виконання останньою своїх функціональних обов`язків.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем, під час визначення виду стягнення у вигляді суворої дисциплінарної відповідальності, а саме: звільнення зі служби ОСОБА_1 не було враховано характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржувані накази ГУ НП України в Київській області (пункт № 2) № 2197 від 08.10.2019 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ НП в Київській області» та № 550 о/с від 18.10.2019 в частині звільнення зі служби ОСОБА_1 є незаконними та підлягають скасуванню.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

З огляду на скасування судом апеляційної інстанції оскаржуваних наказів як протиправних, задоволенню підлягає позовна вимога про поновлення лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0117383) на службі на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області, починаючи з 22.10.2019 року, як похідна вимога.

Як визначає ч. 5 ст. 24 Дисциплінарного статуту у разі поновлення порушених прав поліцейського у судовому порядку вищий керівник зобов`язаний негайно вжити заходів до поновлення прав поліцейського, усунення обставин, що призвели до таких порушень, та притягти до відповідальності осіб, винних у вчиненні порушень.

Таким чином, позивач має бути поновлений на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Правовими положеннями ч.1 ст. 235 Кодексу законів про працю України регламентовано, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Частиною 2 ст.235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі по тексту - Порядок), відповідно до п.2 якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Із пункту 5 вказаного Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Пунктом 8 вказаного Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Отже, кількість днів вимушеного прогулу з дня звільнення позивача та до винесення судом даного рішення про поновлення на роботі незаконного звільненого працівника, в даному випадку - з 22 березня 2019 року по 18 травня 2021 року включно (дата ухвалення рішення судом) - складає 575 робочих днів (71 день в 2019 році, 366 днів в 2020 році, 138 днів у 2021 році).

14.04.2021 року на адресу суду надійшла витребувана довідка №189 від 05.04.2021 року про доходи ОСОБА_1 , в якій зазначено, що середньоденне грошове забезпечення останньої становить 358,82 грн.

За таких підстав, на користь ОСОБА_1 , належить виплатити суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 206 321,50 грн. (575 х 358,82 грн.).

Слід зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом визнання протиправними та скасування наказів ГУ НП в Київській області № 2197 від 08.10.2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ НП в Київській області» та №550 о/с від 18.10.2019 року в частині звільнення зі служби ОСОБА_1 ; поновлення лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області, починаючи з 22.10.2019 року; стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу (грошового забезпечення) в розмірі 206 321,50 грн, без врахування податків та обов`язкових зборів.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).

Аналіз наведених положень дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов повністю.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати пункт № 2 наказу Головного управління Національної поліції в Київській області № 2197 від 08.10.2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області».

Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області № 550 о/с від 18.10.2019 року в частині звільнення зі служби ОСОБА_1 .

Поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0117383) на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, починаючи з 22.10.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області нарахувати та виплатити суму грошового забезпечення ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу з 22.10.2019 року по дату винесення рішення у даній справі, тобто по 18.05.2021 року включно в розмірі 206 321,50 грн. (двісті шість тисяч триста двадцять одна грн. 50 коп.), без врахування податків та обов`язкових зборів.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено 26.05.2021 року