Справа № 946/8199/20
Суддя: Бурнусус О. О.
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/8199/20
Провадження № 2-а/946/3/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Коробко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області та відмінити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3542403 та протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 095445 від 11 грудня 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.12.2020 року інспектором Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області інспектором поліції Сааковим С.О. було винесено постанову про накладення адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3542403 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Як зазначено в оскражуваній постанові 11.12.2020 року о 10 годині 52 хвилини в м. Болград за межами населеного пункту ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 2107 д/н НОМЕР_1 не ввімкнув ближнє світло фар, чим порушив п. 9.8.(а) Правил дорожнього руху. З зазначеною постановою позивач не згоден, оскільки прилади контролю на передній панелі вказували, що фари включені. Рухавшись зі швидкістю біля 80 км/год. На рівні колишнього єврейського кладовища, приблизно у 2 - х км. від м.Болграду, на дорожньому покритті є «поріг», який залишився після ремонту дороги. Автомобіль у тому місті постійно «підкидає». Автомобіль позивача 1989 року випуску. Під час «підкидання» можливо, що запобіжники (габарити, ближче світло, дальнє світло та інші) частково відходять. Для усунення цієї несправності необхідно відкрити коробку запобіжників та підправити запобіжники ближнього світла. Проте, що не були включені фари ближнього світла, як зазначив відповідач в постанові, позивач не знав, оскільки, на панелі контролю приладів, прилад показує, що фари включені.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити та зазначив, що фари автомобіля яким він керував були ввімкнені, прилади автомобіля це підтверджували, іншого співробітником поліції взагалі не доводилось на місці зупинки.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Одеській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав відзив до позовної заяви, просив справу розглянути за його вістуності, якою в задоволенні позову просить відмовити, мотивуючи тим, що відповідно до пояснень інспектора Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області Саакова С.О. 11.12.2020 року о 10 годині, знаходячись на службі у складі наряду СРПП «Брама - 151» спільно з інспектором СРПП Болградського ВП Буюклі Ю.П. та начальником СРПП № 2 Болградського ВП Машевим С.Ф. переміщувались на службовому транспорті по трасі Т1631 м. Ізмаїл - м. Болград поза межами населеного пункту с. Оксамитне Болградського району, побачив, що на зустріч наближався автомобіль марки ВАЗ 2107 д/н НОМЕР_1 без ввімкненого ближнього світла фар. На підставі п. 9.8 Правил дорожнього руху України вказаний автомобіль був зупинений. Водієві автомобіля ОСОБА_1 було роз`яснена причина зупинки та у подальшому складена адміністративна постанова серії ЕАН №542402 за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Крім цього, у своєму позові позивач ОСОБА_1 також підтверджує скоєння адміністративного правопорушення та відсутність ближнього світла фар руху на транспортному засобі ВАЗ 2107 д/н НОМЕР_1 , посилаючись на те, що можливо світ фар ближнього світла пропав під час руху по дорожньому покриттю біля м.Болград, де на вказаній ділянці дороги є поріг на якому при швидкості 80 км/год. його автомобіль підкинуло та можливо за все запобіжники відійшли, що і спричинило відсутність світла під час руху. Тобто, таким чином позивач підтверджує, що рухався на транспортному засобі без ввімкнутого ближнього світла фар, допускаючи адміністративне правопорушення за яке був притягнутий.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.03.2021 року замінено неналежного відповідача на належного відповідача, а саме на Головне управління Національної поліції в Одеській області.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.05.2021 року закрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та протоколу про адміністративне правопорушення, в частині вимог щодо скасування протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 095445 від 11 грудня 2020 року.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 11.12.2020 року інспектором Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області Сааковим С.О. було винесено постанову про накладення адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3542403 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

З постанови про накладення адміністративного стягнення від 11.12.2020 року вбачається, що 11.12.2020 року о 10 годині 52 хвилини в м. Болград за межами населеного пункту ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107 д/н НОМЕР_1 не ввімкнув ближнє світло фар, чим порушив п. 9.8.(а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно п. 9.8 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами), під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: у колоні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Підставою для накладення інспектором поліції штрафу може бути фото- та відеофіксація, а також показання свідків. Візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення. Відповідну Постанову у справі № 357/10134/17 Верховний Суд прийняв 23.10.2019 року.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР України відповідними доказами.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17.

Проте, відповідачем в даному випадку не надано жодних належних доказів на підтвердження обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та порушення п. 9.8 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами), що під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: у колоні.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській областів частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Також, враховуючи положення ч.2 ст.9, ч.3 ст.286 КАС України, суд вважає за необхідне провадження по справі у відношенні ОСОБА_1 закрити на підставі пункту першого статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, приймаючи до уваги, що місцевий загальний суд як адміністративний суд при розгляді справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може прийняти лише одне з рішень, передбачених ч.3 ст.286 КАС України, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, суд приходить висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій відповідача незаконними, є такими, що не відповідають вимогам передбаченим КАС України та, відповідно, задоволенню не підлягають.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини вказує на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати мотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення.

Суд вважає за можливе не давати оцінку іншим доводам позивача та представника відповідача, оскільки вони на висновки суду не впливають.

Керуючись ст.ст. 72, 75, 76, 77, 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області від 26.03.1996 року, РНОКПП - НОМЕР_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (розташоване за адресою: м.Одеса, вул. Єврейська, б. 12) про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3542403 за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Текст рішення складено 26 травня 2021 року.

Суддя: О.О.Бурнусус