Справа № 462/1877/21
Суддя: Постигач О. Б.
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/1877/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2021 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Постигач О.Б.

за участю секретаря Колобич О.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Чернявської В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії БАА № 598294 від 13.03.2021 року у справі про адміністративне правопорушення і справу закрити. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13.03.2021 року командиром взводу М-1 роти М-2 батальйону М-1 УПП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Горо М.В. винесено постанову Серії БАА №598294 від 13.03.2021 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до оскаржуваної постанови, у позивача, на автомобілі Міцубісі Ланцер НОМЕР_1 , яким він керував на трасі Львів-Шегіні 10 км 200 м, номерний знак закріплений у не встановленому для цього місці, та позивач не надав документи при зупинці автомобіля, чим порушив ч. 1 А, ч. 1 Б ПДР України, що є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 126 КупАП. Позивач не погоджується з винесеною постановою та вважає її неправомірною. Позивач зазначає, що правил дорожнього руху він не порушував, а тому не був зобов`язаний виконувати вимогу представника поліції. Також позивач зазначає, що автомобіль зареєстрований і експлуатується ним на території України з 2007 року і немає жодного випадку притягнення позивача до адміністративної відповідальності за неналежне закріплення номерного знаку згідно ч. 6 чт. 121 КУпАП. Враховуючи наведене просить позов задоволити.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 17.05.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути адміністративну справу за правилами ст. 286 КАС України, про що повідомлено сторони.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили суд його задовольнити, додатково вказали,що позивачем не порушувались Правила дорожнього руху України в частині закріплення номерного знаку, а , відтак, позивач мав повне право не пред`являти документи поліцейському, які він вимагав, оскільки позивачем було пред`явлено паспорт громадянина України.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, однак скерував до суду відзив, в якому зазначив, що оскаржувана постанова винесена правомірно, а тому просив в позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд виходив з наступного.

За умовами ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

За частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

За приписами статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Як вбачається з постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 13.03.2021 р. серії БАА № 598294 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 13.03.2021 року о 10:30 год. на автодорозі Львів-Шегіні 10 км 200 м керував автомобілем у якого в неналежному місці закріплений номерний передній знак та водій не пред`явив посвідчення водія на право керування таким та не пред`явив реєстраційного документу на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1 А, Б ПДР України, що є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 126 КупАП /а.с. 20/.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Таким чином, згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги, заперечив факт порушення ним ПДР та вказав, що мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною.

Разом з тим, з досліджених судом доказів, знайшло своє підтвердження факт відмови позивача пред`явити документи на вимогу поліцейського, зокрема, даний факт визнаний позивачем та його предтавником в судовому засіданні, а тому у суду відсутні підстави для скасування постанови в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст. 126 КУпАП, за відмову від пред`явлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на законну вимогу поліцейського.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. З пояснень позивача встановлено, що позивач зазначив про готовність пред`явити документи лише після надання йому доказів вчинення ним порушення правил дорожнього руху, що стали підставою для зупинки його транспортного засобу. Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи. Така позиція узгоджується із правовою позицією, висловленою Касаційним адміністративним судом у складі Верховно суду у постанові від 25.09.2019р. № 127/19283/17. Крім того, пред`явлення позивачем паспорта громадянина України замість посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб не ґрунтуються на вимогах закону та не спростовують правомірності винесення оскаржуваної постанови.

Окремо варто зауважити, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт неналежного закріплення номерного знаку на автомобілі не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, аналізуючи вказані правові норми та дослідивши подані докази, суд дійшов до висновку, що факт порушення позивачем ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме не пред`явлення на вимогу поліцейського посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб для перевірки є встановленим, не оспореним та не спростованим, а тому оскаржувана в межах даної справи постанова про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП винесена правомірно, за формою та змістом відповідає вимогам ст.283 КУпАП, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 7, 9, 72-77, 90, 241-242, 254-246, 255, 257, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду в порядку визначеному ч. 4 ст. 286 та ст. 297 КАС України.

Суддя Постигач О.Б.