Справа № 580/3109/21
Суддя: М.А. Білоноженко
Дата ухвалення: 2021-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Черкаси

25 травня 2021 року справа № 580/3109/21

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Білоноженко М.А., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради про скасування рішення, та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

20.05.2021р. до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради (далі - відповідач) в якій позивач просить:

- скасувати рішення Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 21.04.2021 про відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради зареєструвати місце проживання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За наслідками її звернення із заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини, відповідачем відмовлено в реєстрації місця проживання її сина, у зв`язку із неподанням заявником згоди батька на реєстрацію малолітньої особи.

При цьому, у позовній заяві позивач зазначає, що вона не має змоги отримати згоду батька сина, оскільки останній проживає на території Автономної Республіки Крим, при цьому не може в`їхати на територію України, оскільки згідно даних сайту "Миротворець" приймав участь у військовій операції по захопленню Криму. Зазначено, що рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 19.06.2015р. шлюб між позивачкою та ОСОБА_3 розірвано. Крім того, батько долею дитини не цікавиться та самоусунувся від виконання обов`язків, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

За наслідками вирішення питання чи належить подану позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства, суд зазначає наступне.

Юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних/кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, тобто, діяти в межах встановленої компетенції.

Пункти 1 - 3 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративною справою визначають переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; а адміністративним судом - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Важливо враховувати, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий, однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Під час визначення предметної юрисдикції справ, необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Так, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом із тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що предметом даного спору є зобов`язання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради зареєструвати місце проживання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановивши вказані обставини, суд зазначає, що ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

В той же час, згідно з ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

При цьому, пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02..03.2016 №207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що між позивачкою та ОСОБА_3 (батько дитини) не вирішувалося питання щодо згоди батька на зміну місця проживання та реєстрації місця проживання їх спільної дитини - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, беручи до уваги викладені норми та проаналізувавши зміст викладених позивачем у позовній заяві обставин, суд зазначає що існування невирішеного питання між позивачкою та ОСОБА_3 (батьком дитини) щодо надання згоди одного з батьків на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідчить про те, що даний спір виник у сфері сімейних/житлових відносин.

Судом враховано правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду, у постанові від 19.02.2020 року у справі №640/109/19 за схожих правовідносин, згідно якої, якщо особа стверджує про порушення її прав наслідками, що спричинені бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, яку вона вважає неправомірною, і такі наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав або інтересів цієї особи чи пов`язані з реалізацією нею майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, то визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів.

Таким чином, зважаючи на суб`єктний склад та характер правовідносин у цій справі, суд доходить висновку про те, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, натомість підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Суд також враховує, що відповідно до ст. 319 КАС України, порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у даній адміністративній справі.

Приписами ч.6 ст. 170 КАС України визначено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 170,171, 256, 293, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради про скасування рішення, та зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачу, що розгляд даного позову віднесено до юрисдикції загального суду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали разом із позовною заявою та всіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили відповідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.А. Білоноженко