Справа № 160/4519/21
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

26 травня 2021 року Справа 160/4519/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліпець Н.Є., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі заяву представника Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" про відвід судді Сліпець Н.Є. у справі №160/4519/21 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" до Державної податкової служби України в особі Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25.03.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної податкової служби України в особі Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, в якій просить:

- визнати протиправними дії Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків в частині надання відмови Приватному акціонерному товариству «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» у перерахуванні переплати з податку на додану вартість в сумі 10 000 000,00 грн. на рахунок Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» у системі електронного адміністрування податку на додану вартість;

- зобов`язати Державну податку службу України скоригувати загальну суму поповнення рахунку Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» в системі електронного адміністрування податку на додану вартість шляхом її збільшення на суму 10 000 000,00 грн.

02.04.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито спрощене позовне провадження за вищезазначеним позовом та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 20 квітня 2021 року о 13 годині 30 хвилин.

26.05.2021 року на електронну пошту Дніпропетровського окружного адміністративного суду представником позивача подано заяву про відвід судді Сліпець Н.Є. у справі №160/4519/21.

В обґрунтування заяви про відвід зазначає про те, що в діях судді вбачається упередженість, зокрема, надання процесуальної переваги відповідачу, оскільки головуючою у справі було прийнято до матеріалів справи відзив на позов з пропуском строків, встановлених в ухвалі про відкриття провадження, без доказів надіслання даного відзиву позивачу, крім того, було відкладено судове засідання 11.05.2021 року через неприбуття до суду представника відповідача, який не надав доказів на підтвердження поважності причин не прибуття до суду. Отже, сукупність цих обставин дає підстави стверджувати, що суддя Сліпець Н.Є. фактично здійснює дії, які перешкоджають здійсненню правосуддя. З огляду на практику Європейського суду з прав людини, фактичною підставою для відводу є наявність у позивача навіть припущення, що суддя в силу певних чинників не може зберегти безсторонність. Просив суд задовольнити дану заяву та здійснити відвід судді Сліпець Н.Є. у справі №160/4519/21.

Суд, дослідивши подану представником позивача заяву про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сліпець Н.Є., зазначає наступне.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.36 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Частиною 4 ст.36 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Необхідно зазначити, що головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" (безсторонність) судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (Рішення ЄСПЛ у справі "Мироненко і Мартенко проти України", "Олександр Волков проти України").

У висновку N 3 (2002) КРЄС для Комітету Міністрів Ради Європи підкреслюється, що мета, для досягнення якої повноваження надані суддям, - дати їм можливість здійснювати правосуддя шляхом застосування закону, забезпечуючи право кожної людини реалізовувати належні йому права та/або законні інтереси, яких вона була або може бути несправедливо позбавлена.

Отже, прийняття процесуальних актів, а також дії суду під час розгляду справи належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження дій чи актів, що стосуються здійснення правосуддя, неможливий. Правову оцінку дій суду під час розгляду справи, перевірку законності та обґрунтованості прийнятих судових рішень має виключно відповідний суд згідно процесуальним законодавством в межах провадження відповідної справи.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Разом з тим, необхідно зауважити, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Враховуючи викладене, заявлений представником позивача відвід має бути вмотивований, тобто містити відповідні аргументи та докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

При цьому, не можуть бути підставами для відводу судді дії суду під час розгляду справи, заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами чи процесуальні рішення судді під час здійснення правосуддя.

Подання заяви про відвід судді, яка містить лише припущення, свідчить про неповагу до суду.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Наведені заявником аргументи відводу судді зводяться до не згоди з процесуальними діями суду під час розгляду справи, що відповідно до зазначених вище імперативних приписів ч.4 ст.36 Кодексу адміністративного судочинства України не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу.

Отже, аргументи, якими заявник мотивує свою заяву про відвід судді, не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді як з погляду на "суб`єктивний критерій", так і з погляду на "об`єктивний критерій", сформульовані Європейським судом з прав людини.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій в ухвалі від 17.07.2020 у справі №826/11409/17.

Відповідно до ч.3 ст.40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Як зазначено у частині 4 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно з п.11 ст.40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Враховуючи, що заява представника позивача Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" про відвід судді надійшла до суду раніше ніж за три робочі дні до наступного засідання та суд дійшов висновку про її необґрунтованість, з урахуванням вищезазначених положень Кодексу адміністративного судочинства України, матеріали справи підлягають передачі для визначення складу суду для вирішення питання про відвід.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати заяву представника Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" про відвід судді Сліпець Н.Є. у справі №160/4519/21 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" до Державної податкової служби України в особі Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - необґрунтованою.

Передати матеріали адміністративної справи №160/4519/21 для визначення складу суду для вирішення питання про відвід судді.

Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремо оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Є. Сліпець