Справа № 540/3716/20
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/3716/20
Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та середньомісячного заробітку за затримку виплати належних сум,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Служби безпеки України в Сумській області (надалі відповідач, УСБУ), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати на підставі наказу начальника УСБУ від 04.09.2020 року №371-ос/ДСК грошового, матеріального забезпечення та матеріальної допомоги на оздоровлення за 2017 рік та допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік згідно до Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, затвердженої наказом Служби безпеки України від 10.04.2018 року №515/ДСК;

- стягнути з УСБУ на користь ОСОБА_1 суму грошового забезпечення в розмірі 23950,00 грн., суму матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 23950,00 грн., матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі 23950,00 грн.;

- стягнути з УСБУ на користь ОСОБА_1 за затримку виплати належних сум у відповідності до підстав, визначених наказом №371-ос/ДСК від 04.09.2020 року в розмірі з 01.09.2020 року середньомісячний заробіток по дату ухвалення судового рішення в розмірі 72481,04 грн. за період з 07.09.2020 року по 07.12.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що при наданні позивачу щорічної відпустки за 2017 рік відповідач був зобов`язаний виплатити грошове забезпечення за весь час відпустки і не пізніше трьох днів до її початку, а також допомогу на оздоровлення і матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, однак станом і на час звернення до суду цього не зробив. Порушення встановлених строків виплати грошового забезпечення, на думку позивача, повинно мати для відповідача наслідком настання відповідальності у вигляді обов`язку сплатити середній заробіток за затримку виплати належних позивачу сум грошового забезпечення за час щорічної відпустки за 2017 рік, допомоги на оздоровлення і матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Дану справу було розглянуто судом першої інстанції у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що наказом голови Служби безпеки України від 25.01.2020 року №83-ОС/дск полковника ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні начальника Управління Служби безпеки України в Херсонській області за посадою начальника відділу, призначено начальником 2 відділу головного відділу захисту національної державності Управління Служби безпеки України в Сумській області.

Підставою для прийняття цього наказу зазначені доповідна записка від 20.01.2020 року та рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 13.08.2019 року у справі №821/811/18 та від 19.12.2018 року у справі №821/907/18.

На підставі рапортів позивача від 30.03.2020 року, від 15.05.2020 року позивачу були надані щорічні відпустки за 2019-2020 роки з 02.04.2020 року по 16.05.2020 року та з 18.05.2020 року по 22.06.2020 року.

При наданні цих відпусток позивачу було нараховано і виплачено допомогу на оздоровлення в сумі 13845,00 грн. та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в сумі 4650,00 грн..

У подальшому позивачем подано 27.08.2020 року рапорт про надання йому щорічної відпустки за 2017 року, починаючи з 09.09.2020 року та з виплатою допомоги на оздоровлення і матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Наказом голови УСБУ від 04.09.2020 року №371-ос/дск позивачу надано щорічну основну відпустку за 2017 рік тривалістю 46 календарних днів з 09 вересня по 24 жовтня 2020 року.

При цьому допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань йому не нараховувалась і не виплачувалась. Ця обставина сторонами не заперечується.

У подальшому позивач звернувся до відповідача із рапортом від 23.10.2020 року, в якому просив вжити невідкладних заходів для нарахування і виплати йому додаткового грошового забезпечення у вигляді відпускних, допомоги на оздоровлення і матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Листом від 26.11.2020 року відповідач з посиланням на норми затвердженої наказом Служби безпеки України від 10.04.2018 року №515/ДСК Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, повідомив позивача про відсутність підстав для виплати йому допомоги на оздоровлення і матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в 2020 році позивачу було виплачено грошове забезпечення за час перебування у відпустці за 2017 рік та було виплачено допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за час перебування у відпустці за 2020 рік, а тому виплачувати вдруге за рік вказані допомоги за відпустку за 2017 рік, у відповідача не було правових підстав.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1, п.2 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються

Щорічна основна відпустка надається протягом календарного року. В особливих випадках з дозволу прямого начальника, уповноваженого, зокрема, керівниками правоохоронних органів, щорічна основна відпустка за минулий рік надається в першому кварталі наступного року, якщо раніше її не було надано.

Згідно із п.3 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення та державні допомоги сім`ям з дітьми в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.

У свою чергу, пунктами 1, 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова №704) затверджено, зокрема, схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Служби безпеки згідно з додатком 4; додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу в розмірах згідно з додатком 15. Установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Визначено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу належить здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Пунктом 5 Постанови №704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Крім того, на виконання вказаної постанови Центральним управлінням Служби безпеки України прийнято Наказ від 10.04.2018 року №515/ДСК, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.04.2018 року за №512/31964, яким затверджено Інструкцію про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України (далі Інструкція №515/ДСК). За змістом п.4 наказу він застосовується з 01.03.2018 року.

За змістом п.п.16, 17 Розділу І Інструкції №515/ДСК, виплата грошового забезпечення військовослужбовцям за поточний місяць здійснюється щомісяця з 05 до 20 числа. У випадку, коли встановлений строк виплати грошового забезпечення збігається з вихідним днем, дозволяється здійснювати раніше або пізніше встановленого строку. Одноразові види грошового забезпечення виплачуються після виникнення права на їх отримання, одночасно з виплатою грошового забезпечення.

Військовослужбовцям, які вибувають у відрядження (відпустку), якщо вони повертаються до місця служби пізніше строку виплати грошового забезпечення, дозволяється здійснювати його виплату раніше встановленого строку. Належне грошове забезпечення при вибутті у відрядження чи відпустку може бути виплачене не раніше ніж за 5 робочих днів до дня вибуття, не враховуючи вихідних та святкових днів, але не пізніше дня вибуття у відрядження чи відпустку.

Згідно із пунктами 1, 2 глави 2 Розділу IV Інструкції №515/ДСК, за час перебування військовослужбовців у відпустках, які згідно з чинним законодавством надаються зі збереженням грошового забезпечення, їм здійснюється виплата грошового забезпечення у порядку та розмірах, визначених цією Інструкцією.

Отже, грошове забезпечення при вибутті у відпустку виплачується військовослужбовцю не раніше ніж за 5 робочих днів до дня вибуття, не враховуючи вихідних та святкових днів, але не пізніше дня вибуття у відпустку.

Пунктами 1, 2 глави 16 Розділу ІІІ Інструкції №515/ДСК установлено, що військовослужбовцям один раз на рік виплачується допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Зазначена допомога виплачується на підставі відпускного посвідчення, за яким військовослужбовець вибуває у чергову відпустку або за мотивованим рапортом військовослужбовця.

Пунктами 1, 2 глави 17 Розділу ІІІ Інструкції №515/ДСК передбачено, що військовослужбовцям один раз на рік виплачується матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, що виплачується військовослужбовцям, визначається окремо на кожний бюджетний рік і затверджується Головою Служби безпеки України під час ухвалення основних напрямків бюджетної політики Служби безпеки України на відповідний рік. Зазначена допомога виплачується військовослужбовцям при вибутті у чергову відпустку або за мотивованим рапортом військовослужбовця.

Отже, з наведеного вбачається, що допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань входять до складу грошового забезпечення військовослужбовця як одноразові додаткові види грошового забезпечення, які виплачується один раз на рік.

При цьому, надання допомоги на оздоровлення та її розмір гарантовано статтею 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тоді як матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується при вибутті у чергову відпустку або за мотивованим рапортом військовослужбовця, у разі наявності фонду грошового забезпечення. Крім того, надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань віднесено до прав, а не обов`язків відповідача.

При цьому їх виплата пов`язується з певним фактом наданням саме чергової щорічної відпустки або подачею військовослужбовцем мотивованого рапорту.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що наказом голови УСБУ від 04.09.2020 року №371-ос/дск позивачу надано щорічну основну відпустку за 2017 рік тривалістю 46 календарних днів з 09 вересня по 24 жовтня 2020 року. Позивач був документований відпускним квитком №483.

Відпустку надано на підставі рапорту позивача від 27.08.2020 року, в якому він також просив надати йому допомогу на оздоровлення і матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань.

Позивач стверджує, що грошового забезпечення за час вказаної відпустки, допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань при наданні відпустки йому не було виплачено.

Відповідач в свою чергу не заперечує факту невиплати позивачу допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, але спростовує посилання на невиплату грошового забезпечення.

Як вбачається з довідки №354 від 10.12.2020 року, виданої УСБУ, з серпня по листопад 2020 року позивачу виплачено грошове забезпечення в сумі 104996,00 грн., у тому числі: серпень 2020 року 24311,50 грн., вересень 2020 року - 24311,50 грн., жовтень 2020 року - 32061,50 грн., листопад 2020 року - 24311,50 грн..

Грошове забезпечення складається з посадового окладу за 43 тарифним розрядом 7750,00 грн., окладу за військовим званням 1480,00 грн., надбавки за вислугу років (50%) 4615,00 грн., надбавки за особливості проходження служби 9691,50 грн. та премії 775,00 грн., додатково у жовтні позивачу виплачено одноразову нагороду 7750,00 грн..

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що позивачу виплачено грошове забезпечення за час перебування у відпустці за 2017 рік. Позивачем на спростування цієї обставини не надано жодного доказу (виписки з рахунку, довідки банківської установи чи таке інше).

Що стосується одноразових додаткових видів грошового забезпечення, таких як допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, то як вже було зазначено вище, допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення виплачується виключно один раз на рік, при наданні чергової щорічної відпустки або за мотивованим рапортом військовослужбовця. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань також виплачується виключно один раз на рік, але у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, що виплачується військовослужбовцям, визначається окремо на кожний бюджетний рік і затверджується Головою Служби безпеки України під час ухвалення основних напрямків бюджетної політики Служби безпеки України на відповідний рік. Зазначена допомога виплачується військовослужбовцям при вибутті у чергову відпустку або за мотивованим рапортом військовослужбовця.

З матеріалів справи та з наказу від 04.09.2020 року №371-ос/ДСК вбачається, що надана позивачу щорічна відпустка за 2017 рік не є черговою.

Чергову відпустку за 2020 рік позивачу було надано частинами з 02.04.2020 року по 16.05.2020 року та з 18.05.2020 року по 22.06.2020 року, і у травні 2020 року йому було виплачено за поточний рік допомога на оздоровлення в розмірі 13845,00 грн. та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань в сумі 4650,00 грн., розмір яких не є предметом розгляду даної справи.

Таким чином, позивачу у 2020 році було виплачено одну допомогу на оздоровлення та одну матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за чергову відпустку 2020 року, а тому колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що у нього були відсутні правові підстави для виплати позивачу вдруге за рік допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Судом першої інстанції вірно було встановлено, що позивач будь яких інших підстав в обґрунтування позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та стягнення допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, окрім як констатації факту їх невиплати при наданні у 2020 році відпустки за 2017 рік, не наводив.

За таких підстав, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати на підставі наказу начальника УСБУ від 04.09.2020 року №371-ос/ДСК грошового, матеріального забезпечення та матеріальної допомоги на оздоровлення за 2017 рік та допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік, а тому така вимога задоволенню не підлягає.

Інші позовні вимоги щодо стягнення з УСБУ на користь позивача сум грошового забезпечення, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, та середньомісячний заробіток за затримку виплати належних сум, також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від основної вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати грошового, матеріального забезпечення та матеріальної допомоги на оздоровлення за 2017 рік та допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік, яку визнано необґрунтованою.

Також колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відхилення доводів позивача про порушення порядку надання щорічних відпусток, оскільки ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», пунктами 53 60 «Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України», затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007р. №1262/2007, пунктами 6.1 6.12 «Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України», затвердженої наказом Служби безпеки України від 14.10.2008 року №772 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 31.12.2008 року за №1323/16014, щорічна основна відпустка має бути використана протягом календарного року і лише в особливих випадках з дозволу начальника щорічна основна відпустка виключно за минулий рік (або невикористана її частина) надається в першому кварталі наступного року, якщо раніше її не було надано. З матеріалів справи видно, що надання спершу щорічних відпусток за 2019-2020 роки обумовлено відповідним проханням самого позивача, викладеними ним у своїх рапортах про надання відпусток із зазначенням конкретних дат початку таких відпусток. Норми трудового законодавства не підлягають застосуванню в даному випадку, оскільки надання щорічних відпусток військовослужбовцям вичерпно урегульовано спеціальним законодавством, яке регулює їх правовий статус.

Тверджень позивача про неналежність як доказу поданого відповідачем витягом з наказу УСБУ в Сумській області від 04.09.2020 року №371-ос/ДСК, також слід відхилити, оскільки відповідно до ст.94 КАС України відповідач вправі подати не копію документу, а витяг з нього. Крім цього, суд першої інстанції вірно вказав, що позивач не зазначив в чому саме наданий витяг з наказу та наведена у ньому інформація не відповідає дійсності, при тому що позивач сам указує, що згідно з цим наказом перебував у відпустці і прийнято його саме на підставі рапорту позивача від 27.08.2020 року.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.