Справа № 520/15030/2020
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 р.Справа № 520/15030/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2021, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 26.01.21 по справі № 520/15030/2020

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України

про скасування податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, в якому, після зменшення позовних вимог, просив суд визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Харківській області стосовно нарахування фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 загального боргу в розмірі 531 006, 42 грн. та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнобов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 86 415,74 грн.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що на його думку, відповідач нарахувуючи фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 загальний борг в розмірі 531 006, 42 грн. та недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнобов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 86 415,74 грн. діяв безпідставно та протиправно, чим порушив права, свободи та інтереси позивача.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 року адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкової вимоги - задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Харківській області стосовно нарахування фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 загального боргу в розмірі 531 006, 42 грн. та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнобов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 86 415,74 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Відповідач зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідач вважає, що рішення суду першої інстанції не містить обставини, які вказують на порушення конкретних індивідуальних прав позивача при прийнятті спірних вимог, процедура прийняття відповідачем оскаржуваних вимог не призвела до порушення прав та інтересів позивача.

Таким чином, на думку відповідача, відсутність об`єкту порушеного права, не надавала підстав для задоволення позову.

Позивач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначає, що тільки після звертання до суду та відкриття провадження по справі відповідач як стягувач направив листа до виконавчої служби про закриття виконавчого провадження, що підтверджує відповідач в своїй апеляційній скарзі. Виконавець закрив провадження, але запис, який там зараз є не дає пояснень, на якій підставі виконавче провадження було закрите (чи то помилка стягувала, чи дійсно був борг перед державою у підприємця і він його сплатив). Доступ до реєстру виконавчих проваджень має будь-яка особа, в тому числі теперішні і потенційно майбутні контрагенти, фінансові та банківські установи. Виникають питання щодо ділової репутації позивача в зв`язку з таким записом.

Позивач наголошує, що таке законне рішення суду першої інстанції на сьогодні дає і дасть в майбутньому можливість: зобов`язати відповідача в майбутньому безпідставно не нараховувати та не направляти не законні вимоги на адресу позивача щодо недоїмки зі сплати внеску на загальнобов`язкове державне соціальне страхування (як це мало місце: вимоги від 01.10.2020 р., а потім вимога від 06.11.2020 р.); безсистемно та безконтрольно двічі відкликати їх листами з різними датами (13.11.2020 р. 17.11.2020 р.) та з різних підстав, без принесення своїх вибачень на адресу позивача; зобов`язати відповідача притягнути винних, причетних до незаконних дій по відношенню до позивача, до дисціплінарної або іншої відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що на адресу позивача був направлений лист Відповідача від 13.11.2020 р., яким було повідомлено, що ГУ ДПС у Харківської області відкликає податкову вимогу від 22.09.2020 р. № 74958-57 про сплату загального боргу на суму 531 006, 42 грн. та вимогу про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальнобов`язкове державне соціальне страхування від 02.10.2020 р. № Ф-131-13 про сплату 86 415,74 грн. на підставі: через оскарження їх у судовому порядку (ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2020 р. по справі № 520/15030/2020).

На адресу позивача був направлений другий (повторний) лист Відповідача від 17.11.2020 р., яким було повідомлено, також, що ГУ ДПС у Харківської області повторно вдруге відкликає податкову вимогу від 22.09.2020 р. № 74958-57 про сплату загального боргу на суму 531 006, 42 грн. та вимогу про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальнобов`язкове державне соціальне страхування від 02.10.2020 р. № Ф-131-13 про сплату 86 415,74 грн. але вже зовсім на іншій підставі: через оскарження їх у судовому порядку (ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 р. по справі № 2040/6313/18).

Також, позивач додатково отримав від відповідача ще одну вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску № Ф-131-13, але вона вже була датована 06.11.2020 року та збільшена майже на 2000 грн. у порівнянні з вимогою від 02.10.2020 року. Позивач був змушений подати ще один додатковий адміністративний позов про скасування отриманої нової вимоги. Своїм листом Відповідач від 02.12.2020 р. також відкликав її.

Харківський окружний адміністративний суд своєю ухвалою від 21.12.2020 року по справі № 520/1694/2020 відмовив у задоволенні клопотання представника Відповідача про об`єднання справ в одне провадження № 520/15030/20 та № 520/16944/20, тим самим визнавши, що це різні вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску від 02.10.2020 р. та від 06.11.2020 р.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії відповідача щодо нараховування недоїмки по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, є протиправними.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Пунктом 299.11 статті 299 Податкового кодексу України передбачено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Позивач може достеменно стверджувати, що станом на день складання цього адміністративного позову він є на законних підставах платником єдиного податку третьої групи, тому ніякого боргу згідно надісланої податкової вимоги від 22.09.2020 р. № 74958- 57 не може бути, так як реєстрація його платником єдиного податку не анульована. Відповідач без всяких на то правових підстав не законно йому донарахував неіснуючий борг та недоїмку.

Відповідач безпідставно застосував норми ст. 25 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», склавши оспорювану вимогу про сплату боргу по ЄСВ, яка також підлягає скасуванню у судовому порядку.

Приписами частин 2 та 3 статті 9 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (надалі - Закон), що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок,

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2019, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2019, у справі № 2040/6313/18 адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Харківській області задоволено, скасовані податкові повідомлення - рішення від 10.07.2018 № 5 про визначення грошових зобов`язань з податку на додану вартість у загальному розмірі 278 298,75 грн, № 5 про визначення грошових зобов`язань з податку на доходи з фізичних осіб у загальному розмірі 55 438,75 грн., № 5 про визначення грошових зобов`язань з військового збору у загальномурозмірі 5 031,41 грн., № про застосування штрафних санкцій з податку на доходи з фізичних осіб у загальному розмірі 170 грн, вимога від 10.07.2018 № Ф-5 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску на суму боргу 72 954,54 грн, рішення від 10.07,2018 № 5 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в загальному розмірі 18 875,00 гривень.

Не погодившись з вказаними судовими рішеннями ГУ ДФС області 03.09.2019 подано до Верховного Суду касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду від 19.06.2020 у даній справі касаційна скарга ГУ ДФС області задоволена частково, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 та постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2019 скасовані, справу направлено на новий розгляд.

Згідно з ч .1 ст. 359 КАС України постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 прийнято до провадження вказану адміністративну справу.

Вимога від 22.09.2020 № 74958-57 про сплату боргу в загальному розмірі 531 006,42 грн та вимога від 02.10.2020 № Ф- 131-13 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску в загальному розмірі 86 415,74 грн відкликані на підставі рішення ГУ ДПС, оформленого листом від 17.11.2020 № 20395/ФОП/20-40-13-12-19, і інтегровані картки з податків і зборів приведені у відповідність, борг відсутній.

Крім того, постановою державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 13.11.2020 закінчено виконавче провадження по виконавчому документу - вимозі про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску від 02.10.2020 № ф-131-13 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ГУ ДЦС єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 86 415,74 грн на підставі листа ГУ ДПС від 13.11.2020 (ВП № 63575585).

Рішення ГУ ДПС, оформлене листом від 17.11.2020 № 20395/ФОП/20-40-13-12-19, направлено платнику поштою 17.11.202 та отримано позивачем, що не заперечувалося під час судового розгляду.

Таким чином, аналізуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час судового розгляду не враховано, що оскаржувані податкова вимога від 22.09.2020 № 74958-17 про сплату боргу в загальному розмірі 531 006,42 грн та вимога від 02.10.2020 № Ф- 131-13 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску в загальному розмірі 86 415, 74 грн не порушили права, свободи або законні інтереси позивача.

Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 07.11.2019 у справі № 826/1647/16, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України, у чинній редакції, яка передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Виходячи зі змісту наведених норм, судовому захисту підлягає лише порушене право особи. До адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Водночас, відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов`язковою умойою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Якщо ж таке право порушеним не є, то, відповідно, воно не може бути захищеним (поновленим) судом, таким чином беручи до уваги відсутність порушеного права, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України є обгрунтованими.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, зробив передчасні висновки.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 року по справі № 520/15030/2020, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 по справі № 520/15030/2020 скасувати.

Прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 26.05.2021 року