Справа № 400/1926/21
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 р. № 400/1926/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М., розглянув в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), пр. Миру, 46/1, м. Миколаїв, 54056

треті особи:Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020

про:визнання протиправною та скасування постанови від 03.02.2021 ВП № 62215684,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (надалі відповідач або Відділ), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сазонова Д.К. від 03.02.2021 про закінчення виконавчого провадження №62215684.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що виконавче провадження ВП № 62215684 було відкрито у зв`язку з виконанням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду по справі 400/3381/19 від 15.11.2019 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії в розмірі 73% відповідних сум грошового забезпечення відповідно до постанови КМУ №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018, починаючи з 01.01.2016 року. Державним виконавцем була винесена постанова про закриття виконавчого провадження підставі п. 9 ч. 1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Позивач вважає, що вказана постанова винесена із порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки рішення суду виконано не було, і відповідачем в порушення вимог законодавства не було вжито всіх необхідних заходів, визначених названим Законом для його виконання. З цих підстав просить позов задовольнити повністю.

Відповідача подав відзив на позов, в якому заперечив проти задоволення позову та зазначив, що ГУ ПФУ у Миколаївській області на постанову про відкриття виконавчого провадження було проінформовано про те, що 17.12.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_2 було проведено відповідно до покладених судом зобов`язань. Отже, державним виконавцем була винесена постанова про закриття виконавчого провадження підставі п. 9 ч. 1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою суду від 31.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання.

09.04.2021 відповідач подав до суду клопотання про залучення до участі у справі третьої особи.

Ухвалою від 27.04.2021 суд задовольнив клопотання відповідача та залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України її Миколаївській області.

12.05.2021 до суду надійшли пояснення третьої особи, в яких ГУ ПФУ в Миколаївській області просило відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, матеріали, що містяться у справі, суд встановив таке.

Миколаївським окружним адміністративним судом 20.10.2019 видано виконавчий лист щодо зобов`язання ГУ ПФУ у Миколаївській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії в розмірі 73% відповідних сум грошового забезпечення, відповідно до постанови КМУ №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018, починаючи з 01.01.2016 року.

На виконання рішення суду державним виконавцем 01.06.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62215684.

ГУ ПФУ у Миколаївській області, на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження, листом від 11.06.2020 №1400-0801-8/31370 повідомило виконавця про те, що рішення суду ними виконано добровільно. Зокрема, вказано, що 17.12.2019 проведено перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 відповідно до покладених судом зобов`язань.

10.07.2020 ОСОБА_1 подав до Відділу скаргу у зв`язку з невиконанням рішення суду боржником.

27.07.2020 державний виконавець направив вимогу до Головного управління ПФУ, в якій вимагав надати пояснення (роз`яснити) правильність перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно рішення суду з урахуванням викладених доводів у скарзі.

05.08.2020 на адресу Відділу надійшла відповідь на вимогу, в якій ГУ ПФУ в Миколаївській області повідомило, що на виконання рішення суду від 03.05.2018 по справі №814/486/18 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії. Після перерахунку розмір пенсії склав 6502,83 грн., доплата до попереднього розміру пенсії 410,59 грн., загальний розмір пенсійної виплати склав 6913,42 грн. Рішенням Миколаївського окружного суду від 15.11.2019 по справі №400/3381/19 зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 73% відповідних сум грошового забезпечення, відповідно до постанови КМУ №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018, починаючи з 01.01.2016 року. Оскільки рішенням від 03.05.2018 по справі №814/486/18 визначено яку саме довідку про розмір грошового забезпечення необхідно використовувати при перерахунку пенсії, тому при виконанні рішення суду від 15.11.2019 ГУ ПФУ враховано саме довідку від 04.05.2017, з премією зазначеною в розмірі 2,31% на суму 209,75 грн. Оскільки перерахунок пенсії позивача призвів до зменшення розміру пенсії, то йому щомісяця проводилась доплата до попереднього розміру пенсії. Таким чином, на думку ГУ ПФУ, рішення суду по справі №400/3381/19 виконано ним в повному обсязі добровільно.

03.02.2021 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сазоновим Д.К. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №62215684 підставі п. 9 ч. 1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Не погодившись з такими діями, з підстав неповного та неналежного виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області рішення суду у справі № 400/3381/19 відповідача, позивач, звернувся до суду.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зауважує.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 1 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі-Закон №1404-VIII), визначає, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ст. 5 Закону №1404-VIII).

Частинами 1-3 статті 11 Закону №1404-VIII визначено, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію, який встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону №1404-VIII).

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Відповідно до вимог статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, а також має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону та з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За правилами частин першої - третьої статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із частинами першою, другою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд також наголошує, що обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до частини четвертої статті 14 КАС України і Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", виконання судових рішень у адміністративних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом встановлено, що Ліквідаційною комісією Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області 21.03.2018 підготувало оновлену довідку ОСОБА_1 про розмір грошового забезпечення відповідно до вимог статей 43, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а саме:

посадовий оклад - 3500,00 грн.;

оклад за військове (спеціальне) звання 2400,00 грн.;

надбавка за стаж служби 45% (2655,00 грн.);

надбавка за службу в умовах режимних обмежень - 15% (525,00 грн.);

премія 8,77% (796,32 грн.).

Однак, при перерахунку пенсії ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Миколаївській області було використано довідку від 04.05.2017 №9966, в якій зазначено премія у розмірі 2,31%, що складає 209,75 грн.

Відтак, суд вважає, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.11.2019 по справі № 400/3381/19 виконано не у повному обсязі, зокрема, при перерахунку пенсії позивачу була використана стара довідка про розмір грошового забезпечення, в якій розмір премії становить 2, 31 %, натомість в довідці від 21.03.2018 розмір премії вказаний 8,77%.

Відтак відповідач виносячи постанову про закінчення виконавчого провадження від 03.02.2021 року ВП №62215684 не переконався, що боржник Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на виконання рішення суду вжив всіх відповідних заходів для перерахунку грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії.

Отже, оскільки на даний час рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.11.2029 по справі № 400/3381/19 повністю не виконано, порушення прав позивача не припинено.

Належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дії, є повне виконання рішення суду.

Невиконання рішення суду, що набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дії, що є недопустимим з огляду на статтю 129-1 Конституції України. статей 14, 370 КАС України, тому суд дійшов висновку про задоволення позову шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо неповного виконання зазначеного рішення суду у вказаній справі.

З огляду на те, що примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка зобов`язана вживати передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів щодо примусового виконання рішень, державний виконавець діяв з порушенням вказаного Закону, при цьому прийняв неправомірне рішення про закінчення виконавчого провадження №62215684 від 03.02.2021 року.

З огляду на вказане постанова державного виконавця ВП № 62215684 від 03.02.2021 про закінчення виконавчого провадження винесена без врахування обставин справи, з порушенням норм закону, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а дії державного виконавця щодо її винесення - визнанню неправомірними.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що відповідач, діяв не на підставі Конституції та законів України.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, у разі задоволення позову суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 260-262, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сазонова Д.К. від 03.02.2021 про закінчення виконавчого провадження № 62215684.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (пр. Миру, 46/1, м. Миколаїв, 54056, ідентифікаційний код 543315529) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Мельник