Справа № 460/339/21
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі
27 травня 2021 року м. Рівне №460/339/21
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом
доОб`єднаної житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Об`єднаної житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якому просив суд:
визнати бездіяльність об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови мені, ОСОБА_1 , пенсіонеру Міністерства оборони України, 1966 року народження, у внесенні змін до моєї облікової справи № 93 та в список військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на квартирному обліку в Сарненському гарнізоні у загальній черзі на підставі абзацу 4 пункту 9 розділу VI Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 року № 380, протиправною;
зобов`язати об`єднану житлову комісію військової частини А 0153 внести зміни до облікової справи ОСОБА_1 , пенсіонера Міністерства оборони України, 1966 року народження, № 93 та в список військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на квартирному обліку в Сарненському гарнізоні у загальній черзі на підставі абзацу 4 пункту 9 розділу VI Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 року № 380, шляхом зміни дати зарахування на квартирний облік враховуючи період мого попереднього перебування на обліку в органах місцевого самоврядування.
Ухвалою суду від 25.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
24.02.2021 розгляд справи відкладено до 30.03.2021, яке в подальшому відкладено до 20.04.2021.
В судовому засіданні 20.04.2021 протокольною ухвалою суду оголошено перерву до 12.05.2021.
У судове засідання, призначене на 12.05.2021, представники сторін не прибули. Про дату, місце і час судового розгляду повідомлялися належним чином. До початку судового засідання представник позивача та представник відповідача подали клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.
Зокрема, в матеріалах справи наявне клопотання відповідача про закриття провадження у справі, яке обґрунтоване тим, що позивач звернувся до адміністративного суду з позовом, направленим на поновлення порушеного права пов`язаного з отримання житла. Вважає, що цей позов поданий на визнання прав позивача у сфері житлових відносин і повинен розглядатися у порядку цивільного судочинства.
Згідно з ч.1 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.4 ст.229 КАС України).
Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість клопотання про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначено, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у п.1 ст.6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".
Отже, під поняттям "суд, встановлений законом" розуміється і суд, який розглядає справу, що належать до його юрисдикції.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За визначенням, яке міститься у пункті 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічно-правовий спір це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
В свою чергу, за правилами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних осіб з органом державної влади, предметом яких є перевірка законності індивідуальних актів правової дії, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Як встановлено судом що позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, направленим на поновлення його права на отримання житла, порушеного відповідачем. Отже, цей позов поданий на поновлення прав позивача у сфері житлових відносин. Дане твердження підтверджується, зокрема, і тим, що позов ґрунтується на нормах статей 33, 34, 40, 47 Житлового кодексу України.
За правилами статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Спори про зняття з квартирного обліку громадян (зокрема, про внесення змін в список військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов), та про зобов`язання поновити на такому квартирному обліку (зокрема, щодо зміни дати зарахування на квартирний облік, як того просить позивач) підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки у такому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного саме цивільного права, отже, цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а пов`язаний з вирішенням питання щодо права особи на житло. Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.05.2018 у справі №2а-310/12 (провадження №К/9901/6824/18), де предметом спору був розпорядчий акт про зняття позивача з квартирного обліку та зобов`язання поновити позивача та членів її сім`ї на квартирному обліку в пільговій черзі.
В своїй постанові Касаційний адміністративний суд покликався на те, що аналогічний підхід щодо застосування відповідних норм процесуального права наведений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.04.2018 по справі №806/104/16.
Такий же підхід міститься і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 по справі №2а-87/11, де міститься покликання на те, що Велика Палата не вбачає правових підстав для того, щоб відступити від аналогічної правової позиції Верховного Суду України, наведеної у постанові від 02.03.2016 по справі №6-14цс16.
За правилами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи наведене і той факт, що спірні правовідносини у цій справі пов`язані із захистом порушених житлових прав ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України, не зважаючи на те, що у спірних правовідносинах відповідач виконував владні управлінські функції.
За правилами пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
А в силу вимог частини першої статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.
Відповідно до вимог частини другої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.
Керуючись пунктом 1 частини першої статті 238, частиною другою статті 238, статтями 239, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В :
Провадження у справі №460/339/21 за позовом ОСОБА_1 до Об`єднаної житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій,- закрити.
Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Роз`яснити позивачеві, що розгляд таких справ віднесено до юрисдикції загальних судів і здійснюється у порядку цивільного судочинства, тобто за правилами Цивільного процесуального кодексу України.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну ухвалу суду складено 27 травня 2021 року

Суддя У.М. Нор