Справа № 400/2151/20
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/2151/20
Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицькій Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Антимонопольного комітету України про визнання протиправними та скасування наказів,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2020 року ОСОБА_1 (надалі-позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Антимонопольного комітету України (надалі відповідач або Комітет), в якому, з урахуванням доповнень до позову, просив визнати протиправними та скасувати:

- наказ «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » від 06.05.2020 року №434-ВК;

- наказ «Про дисциплінарне стягнення» від 13.07.2020 року №666-ВК.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що спірні накази були винесені без належних для того правових підстав з порушенням вимог діючого законодавства та містять в собі висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи, та мають своєю метою покарання позивача за його незгоду із діями Антимонопольного комітету України щодо реорганізації територіальних відділень Антимонопольного комітету України.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В заяві від 04.05.2021 року апелянт просив розглянути справу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи обставини даної справи полягають в наступному.

Позивач з 13.10.2010 року обіймав посаду голови Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Розпорядженням Антимонопольного комітету України №23-рп від 28.11.2019 року «Про реорганізацію територіальних відділень Антимонопольного комітету України» з 01.06.2020 року припинено Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України шляхом приєднання його до Одеського обласного територіального відділення Комітету.

ОСОБА_1 оскаржив розпорядження №23-рп від 28.11.2019 року в судовому порядку, звернувшись до Окружного адміністративного суду міста Києва з відповідним позовом Антимонопольного комітету України (справа №640/6625/20).

В ході розгляду справи №640/6625/20 Миколаївським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України було подано заяву про забезпечення позову, яку підписану ОСОБА_1 , як головою Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, а також цим відділенням було сплачено судовий збір за подачу такої заяви про забезпечення позову.

Наказом Антимонопольного комітету України від 06.05.2020 року №434-ВК, який підписано керівником апарату Комітету Литвиним Ю., було порушено дисциплінарне провадження стосовно позивача та відсторонено його від виконання обов`язків голови Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на час здійснення дисциплінарного провадження.

Зі змісту цього наказу вбачається, що дисциплінарне провадження порушено у зв`язку з виявленням в діях ОСОБА_1 порушення, передбаченого п.9 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу», у вигляді використання повноважень в особистих (приватних) інтересах.

03.07.2020 року дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ Антимонопольного комітету України направила подання керівнику апарату Антимонопольного комітету України Литвину Ю.М., в якому міститься висновок про те, що в діях ОСОБА_1 , наявний дисциплінарний проступок, визначений п.9 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу», а саме у використанні повноважень в особистих (приватних) інтересах. Також у цьому поданні міститься пропозиція застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади держаної служби.

13.07.2020 року Антимонопольним комітетом України був виданий наказом №666 «Про дисциплінарне стягнення», який підписано керівником апарату Комітету Литвиним Ю., в якому зазначено про неможливість застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у зв`язку з перебуванням останнього у відпустці без збереження заробітної плати до 29.05.2021 року, та наказано начальнику Управління персоналу ОСОБА_2 встановити контроль за ходом обставин, які відповідно до частини 4 статті 74 Закону України «Про державну службу» унеможливлюють застосування до голови Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення та після їх усунення невідкладно надати відповідну інформацію для вжиття необхідних заходів реагування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем дотримано процедуру здійснення дисциплінарного провадження щодо позивача та доведено суду правомірність прийнятого рішення в частині порушення дисциплінарного провадження та застосування до позивача дисциплінарного стягнення з підстави, передбаченої п.9 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, апелянт в апеляційній скарзі вказує на ненадання судом оцінки всім доводам позивача, які позивач викладав в позовній заяві та в заявах по суті справи. Апелянт, зокрема, зазначає, що суд не дав жодної оцінки доводам позивача про відсутність в його діях ознак дисциплінарного проступку, визначеного п.9 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу», який і став підставою для прийняття спірних наказів. Також апелянт зазначає, що ні відповідачем, ні судом першої інстанції не спростовані його доводи про те, що в силу приписів ч.8 ст.9 Закону України «Про державну службу» було скасовано розпорядження Антимонопольного комітету України №23-рп від 28.11.2019 року «Про реорганізацію територіальних відділень Антимонопольного комітету України», а тому подання Миколаївським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України заяви про забезпечення позову у справі №640/6625/20 мало метою попередити неправомірне виконання такого розпорядження. Також апелянт вказує на ігнорування судом першої інстанції його доводів про відсутність правових підстав для відсторонення його спірним наказом 06.05.2020 року №434-ВК від виконання обов`язків голови Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

При вирішенні даного спору, колегія суддів виходить з наступного.

Оскільки спірні накази відповідача безпосередньо впливають на права та інтереси позивача, то ці накази можуть бути предметом оскарження в рамках адміністративного судочинства, а тому адміністративний суд повинен оцінити ці накази на відповідність їх критеріям, закріпленим в частині 2 статті 2 КАС України, якою визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини, які пов`язані з проходженням позивачем державної служби на посаді голови Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, врегульовані Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ (далі - Закон №889-VІІІ), яким, в тому числі визначаються засади дисциплінарної відповідальності державного службовця.

Так, відповідно до частини 1 статті 64 Закону №889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності згідно частини 1 статті 65 Закону №889-VIII є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

В частині 2 статті 65 Закону №889-VIII наводиться перелік дисциплінарних проступків, до яких включені, зокрема, такі: порушення Присяги державного службовця; порушення правил етичної поведінки державних службовців; вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; дії, що шкодять авторитету державної служби; невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення; використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, тощо.

Відповідно до частини 1 статті 66 Закону №889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:

1) зауваження;

2) догана;

3) попередження про неповну службову відповідність;

4) звільнення з посади державної служби.

Згідно частини 5 статті 66 Закону №889-VIII звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини 2 статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини 2 статті 65 цього Закону.

Отже, вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку у вигляді використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб є однією з підстав для застосування до державного службовця такого виняткового виду дисциплінарного стягнення, як звільнення з посади державної служби.

Згідно ч.1 ст.68 Закону №889-VIII дисциплінарне провадження порушується шляхом видання відповідного наказу (розпорядження): міністром - стосовно державного секретаря відповідного міністерства; суб`єктом призначення - стосовно інших державних службовців. А пунктом 2 частини 2 цієї статті визначено, що Дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються) на державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В»: зауваження - суб`єктом призначення;інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.

Відповідно до пунктів 4 та 10 ч.2 ст.17 Закону №889-VIII саме керівник державної служби в державному органі призначає громадян України, які пройшли конкурсний відбір, на посади державної служби категорій «Б» і «В», звільняє з таких посад відповідно до цього Закону та приймає у межах наданих повноважень рішення про заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В»;

Відповідно до ч.1 ст.71 Закону №889-VIII порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджується Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог ч.1 ст.71 Закону №889-VIII постановою КМ України від 04.12.2019 року №1039 був затверджений Порядок здійснення дисциплінарного провадження (надалі Порядок №1039), який визначає процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців.

Оскільки, як вже було зазначено вище, спірні накази підписані керівником апарату Антимонопольного комітету України Литвиним Ю.М., то це підтверджує прийняття таких рішень уповноваженою на то посадовою особою.

Викладені позивачем в позовній заяві, в інших заявах по суті спору та в апеляційній скарзі доводи про відсутність правових підстав для порушення відносно нього дисциплінарного провадження спірним наказом від 06.05.2020 року №434-ВК колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.

З наданих суду сторонами матеріалів, а також з матеріалів дисциплінарного провадження відносно позивача вбачається, що дисциплінарне провадження порушено у зв`язку з тим, що в рамках адміністративної справи №640/6625/20, в якій ОСОБА_1 , як фізична особа, захищає свій приватний інтерес, Миколаївським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України за підписом голови цього відділення Харченком В.Г. було подано заяву про забезпечення позову та апеляційну скаргу на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.04.2020 року про відмову у забезпеченні позову, а також цим відділенням було сплачено судовий збір в сумі 1261,00 грн. за подачу такої заяви про забезпечення позову та в сумі 2102,00 грн. за подачу апеляційної скарги. При цьому, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову з рахунків відділення не сплачувався, а був профінансований особисто ОСОБА_1 , судовий збір за подачу апеляційної скарги було сплачено з рахунків відділення.

Ці факти відповідач оцінює як використання позивачем своїх службових повноважень в особистих (приватних) інтересах, що підпадає під ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 9 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу».

Колегія суддів погоджується з тим, що наведені обставини надавали відповідачу підстави для порушення відносно позивача дисциплінарного провадження, адже підписуючи від імені Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України зави про забезпечення позову та апеляційну скаргу по справі №640/6625/20, голова цього відділення ОСОБА_1 діяв в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки у справі №640/6625/20 він є позивачем як фізична особа, яка захищає свої приватні інтереси.

В статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» надано тлумачення терміну реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Незважаючи на те, що у справі №640/6625/20 Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України було залучено в якості третьої особи, і безвідносно до того, чи наявні або відсутні ознаки протиправності розпорядження Антимонопольного комітету України №23-рп від 28.11.2019 року «Про реорганізацію територіальних відділень Антимонопольного комітету України» з 01.06.2020 року, яке є предметом оскарження у справі №640/6625/20, і про які зазначає апелянт, ОСОБА_1 , як голова Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України повинен був уникати вчинення дій в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів і не підписувати від імені цього відділення зазначених заяв та скарг у справі №640/6625/20.

Також колегія суддів відхиляє доводи апелянта про відсутність підстав для відсторонення його спірним наказом від 06.05.2020р. №434-ВК від виконання обов`язків голови Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на час здійснення дисциплінарного провадження.

Частинами 1-2 статті 72 Закону №889-VIII передбачено наступне:

- державний службовець може бути відсторонений від виконання посадових обов`язків у разі виявлення порушень, встановлених пунктами 1, 7-10 та 14 частини другої статті 65 цього Закону, за які до нього може бути застосовано дисциплінарне стягнення;

- рішення про відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків приймається відповідно керівником державної служби або суб`єктом призначення одночасно з прийняттям рішення про порушення дисциплінарного провадження або під час його здійснення у разі: наявності обставин, що дають підстави вважати, що такий державний службовець може знищити чи підробити речі і документи, які мають суттєве значення для дисциплінарного провадження; впливу на працівників державного органу та інших осіб, зокрема, здійснення протиправного тиску на підлеглих, погрози звільненням з роботи;перешкоджання в інший спосіб об`єктивному вивченню обставин вчинення дисциплінарного проступку;

- тривалість відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків не може перевищувати часу дисциплінарного провадження.

Враховуючи, що дисциплінарне провадження порушено внаслідок дій позивача, які пов`язані з використанням службових повноважень в особистих (приватних) інтересах, то відсторонення позивача від виконання обов`язків голови Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на час здійснення дисциплінарного провадження як раз і направлено на унеможливлення використання ОСОБА_1 своїх повноважень з метою знищення чи підроблення речей і документів, які мають суттєве значення для дисциплінарного провадження, або ж унеможливлення його впливу на працівників вказаного відділення.

В цьому зв`язку колегія суддів звертає увагу на наявний в матеріалах дисциплінарного провадження лист виконуючого обов`язки голови Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України Тимківа П. від 26.05.2020 року №64-02-828К, який, крім інших, повідомляє Керівника апарату Антимонопольного комітету України Литвина Ю. про здійснення на нього, а також на інших працівників відділення тиску з боку ОСОБА_1 з метою перешкоджання збору та передачі дисциплінарній комісії інформації, пояснень та документів (т.3 а.с.9-13).

Це в свою чергу підтверджує обґрунтованість відсторонення позивача від виконання посадових обов`язків на час здійснення дисциплінарного провадження.

Водночас, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що в мотивувальній частині спірного наказу від 06.05.2020 року №434-ВК в якості підстави для порушення дисциплінарного провадження необґрунтовано вказується вже про факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, передбаченого п.9 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу», оскільки встановлення в діях порушника складу дисциплінарного проступку має відбуватися в рамках такого дисциплінарного провадження.

Колегія суддів зазначає, що у спірному наказі від 06.05.2020 року №434-ВК могло бути зазначено лише про ознаки вчинення позивачем вказаного дисциплінарного проступку, однак така передчасність у формулюваннях оцінки дій позивача з боку відповідача не спростовує самих підстав для порушення дисциплінарного провадження відносно позивача, а тому і не може бути достатньою підставою для скасування такого наказу.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем було дотримано процедуру здійснення дисциплінарного провадження щодо позивача. Колегія суддів з наявних у справі матеріалів дисциплінарного провадження не вбачає ознак порушення прав та інтересів позивача у такому провадженні, в якому було забезпечено право позивача брати в ньому участь шляхом надання своїх пояснень, заперечень та доказів.

Що стосується правомірності наказу «Про дисциплінарне стягнення» від 13.07.2020 року №666-ВК, то, як вже зазначено вище, даний наказ не є наказом про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а направлений лише на виконання приписів частини четвертої статті 74 Закону України «Про державну службу», відповідно до якої дисциплінарне стягнення не може бути застосовано під час відсутності державного службовця на службі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, під час перебування його у відпустці або у відрядженні.

Оскільки позивачу згідно наказу керівника апарату Антимонопольного комітету України №545-ВК від 09.06.2020 року надано відпустку без збереження заробітної плати у зв`язку з тим, що дитина потребує домашнього догляду тривалістю 355 календарних днів з 09.06.2020 року до 29.05.2021 року включно, то спірним наказом від 13.07.2020 року №666-ВК встановлюється лише механізм контролю за ходом обставин, які тимчасово унеможливлюють застосування до позивача дисциплінарного стягнення.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування цього наказу.

Підсумовуючи все вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги наведених вище висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді даної справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи були допущені такі порушення норм процесуального права, які вплинули на правильність вирішення судом першої інстанції даного спору по суті.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328, ст.329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.