Справа № 640/3449/19
Суддя: Зуб Г. А.
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 640/3449/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді Зуб Г.А.

за участю секретаря Черниш О.М.,

за участю представника Моїсеєнко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

13.02.2019 року позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову Харківської митниці ДФС від 07.02.2019 року №0117/80700/19 у справі про порушення митних правил; та закрити справу у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого приписами ст. 485 МК України.

В обгрунтування позовних вимог посилається на наступне. Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а саме за ст. 485 МК України, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів у розмірі 34040,04 грн. Позивач вважає вказаною постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачем порушено строк розгляду справи, так як митну декларацію було подано 02.05.2018 року, лист надійшов на адресу митного органу 08.08.2018 року, а постанова складена 07.02.2019 року, та відсутні будь-які докази, що підтверджують наявність або доведеність прямого умислу позивача на вчинення вказаного правопорушення. Також митним органом було безпідставно проведено зміну коду класифікації товару, оскільки позивачем для митного оформлення разом з митною декларацією в електронному вигляді подані всі необхідні документи.

Представником відповідача Харківською митницею ДФС, правонаступником якої є відповідач, подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем не вірно зазначено УКТ ЗЕД, що призвело до сплати митних платежів на суму 11346,69 грн., та наданий до суду висновок Харківської ТПП не може бути доказом по справі. За вказаних обставин, Харківська митниця ДФС вважає, що вимоги позивача є безпідставними, та не підлягають задоволенню.

Позивач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась у встановленому законом порядку.

Представник відповідача Слобожанської митниці Держмитслужби Моїсеєнко В.В. в судовому засіданні заперечувала проти позову з підстав зазначених у відзиві на адміністративний позов.

13.02.2019 року до суду надійшла вказана позовна заява та розподілена судді Ніколаєнко І.В.

Ухвалою судді від 18.02.2019 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній.

Ухвалою суду від 16.04.2019 року зупинено провадження по вказаній справі.

17.04.2020 року здійснено повторний автоматизований розподіл вказаної справи, справу перерозподілено судді Зуб Г.А.

Ухвалою суду від 09.03.2021 року прийнято вказану справу до провадження судді, відновлено провадження по справі та призначено судове засідання.

27.05.2021 року в судовому засіданні задоволено клопотання представника відповідача про заміну сторони в адміністративній справі, та замінено відповідача Харківську митницю ДФС на Слобожанську митницю Держмитслужби.

Стаття 458 Митного кодексу України (далі - МК України) передбачає, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За змістом статей 10, 11 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків; правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Згідно зі ст. 319 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Диспозиція статті 485 МК України передбачає адміністративну відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

17.01.2019 Харківською митницею ДФС складено протокол про порушення митних правил № 0117/80700/19 відносно ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що її дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, внаслідок чого не доплачено митні платежі у розмірі 11346,69 грн., що має ознаки порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України.

07.02.2019 Харківською митницею ДФС винесено постанову у справі про ПМП №0117/80700/19, згідно якої ОСОБА_1 визнано винною у порушенні митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 34040,04 грн.

В постанові зазначено, що 08.08.2018 року до УПМП та МВ Харківської митниці ДФС надійшов акт ГУ ДФС у Харківській області від 19.07.2018 №2919/20-40-14-15-07/39524321 «Про результати документальної невиїздної перевірки ТОВ «Автозеніт» дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи при правильності кваліфікації згідно з УКТ ЗЕД товарів з комерційною назвою «Компресор кондиціонера…» оформленого за митними деклараціями від 23.09.2016 №807100000/2016/37098, від 03.03.2017 №UA807170/2017/300546, від 27.06.2017 № UA807170/2017/319178, від 15.08.2017 №UA807170/2017/326752, від 11.12.2017 № UA807170/2017/347387, від 06.02.2018 № UA807170/2018/5250, та від 02.05.2018 № UA807170/2018/20469 за кодом відповідно до УКТ ЗЕД». Згідно вказаних МД було здійснено

оформлення товару «Компресор кондиціонера…» за кодом УКТ ЗЕД , ставка ввізного мита 2%. Проте, вказаної перевіркою встановлено, що кваліфікацію товару було здійснено без повного опису товару в графах 31 МД, без зазначення вирішальних характеристик товару, які б мали вирішальне значення при кваліфікації товарів в товарній позиції 8414. Відповідно до перевірки технічних властивостей, функцій, зовнішнього вигляду, вказаний товар повинен кваліфікуватися у товарній під категорії згідно УКТ ЗЕД як герметичні компресори авто кондиціонерів, які використовуються у холодильному обладнанні, де ставка ввізного мита 5%, і як результат недобір митних платежів, що підлягали сплаті на момент оформлення вказаних митних декларацій становить 11346,68 грн.

Тобто, під час розмитнення товару для митного контролю та митного оформлення товарів що імпортуються на митну територію України позивачем були подані митні декларації від 23.09.2016 № 807100000/2016/37098; від 03.03.2017 № UA807170/2017/300546; від 27.06.2017 № UA807170/2017/319178; від 15.08.2017 № UA807170/2017/326752; від 11.12.2017 № UA807170/2017/347387; від 06.02.2018 № UA807170/2018/5250; від 02.05.2018 № UA807170/2018/20469, в яких зазначено код товару згідно УКТ ЗЕД 8414 80 80 00.

08.08.2018 року до УПМП та МВ Харківської митниці ДФС надійшов акт ГУ ДФС у Харківській області від 19.07.2018 №2919/20-40-14-15-07/39524321 «Про результати документальної невиїздної перевірки ТОВ «Автозеніт» дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи при правильності кваліфікації згідно з УКТ ЗЕД товарів з комерційною назвою «Компресор кондиціонера…» оформленого за митними деклараціями від 23.09.2016 №807100000/2016/37098, від 03.03.2017 №UA807170/2017/300546, від 27.06.2017 № UA807170/2017/319178, від 15.08.2017 №UA807170/2017/326752, від 11.12.2017 № UA807170/2017/347387, від 06.02.2018 № UA807170/2018/5250, та від 02.05.2018 № UA807170/2018/20469 за кодом відповідно до УКТ ЗЕД».

За результатами невиїздної перевірки встановлений факт неправильної класифікації товарів, оформлених згідно зазначених митних декларацій.

Згідно висновку робочої групи, яка проводила перевірку, зазначені товари повинні класифікуватись, як герметичні компресори авто кондиціонерів, які використовуються у холодильному обладнанні, де ставка ввізного мита 5% за кодом УКТ ЗЕД .

Позивач з визначенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД не погодилась, та 13.02.2019 року Харківською ТПП надано експертний висновок №150/19 від 12.02.2019 року, відповідно до якого вказаний товар має код УКТ ЗЕД . Вказаний висновок відповідачем спростовано не було.

Не погодившись з постановою відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 458 Митного кодексу України, в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови, (далі - МК України) порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 485 МК України встановлено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів,

стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Для притягнення до відповідальності, згідно з статтею 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, щодо коду УКТ ЗЕД ввезеного товару, вини у формі прямого умислу, а також наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру.

За змістом статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При цьому, статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно неможливо заявити неправдиві відомості.

Отже, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння, передбаченого статтею 485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта вчинення такого на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (визначений законом порядок сплати податків та зборів).

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 14.02.2020 у справі №159/1687/17, від 22.05.2020 у справі №751/1477/17, від 20.08.2020 у справі № 553/1435/17, від 24.12.2020 у справі № 461/3117/17, від 10.09.2020 у справі №676/5860/16-а.

Суть виявленого порушення митних правил, що слугувала підставою для притягнення позивача до відповідальності згідно з оскаржуваною постановою в справі про порушення митних правил за статтею 485 МК України, полягає у невірному зазначенні позивачем в поданих митних деклараціях коду товару згідно УКТ ЗЕД.

Частиною 1 статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

За правилами частини 7 статті 257 МК України перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до частини 8 статті 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться зазначені у цій частині відомості, у тому числі у вигляді кодів.

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), що є товарною номенклатурою Митного тарифу України.

Митний тариф України регулюється Законом України «Про Митний тариф України» від 19.09.2013 року №584-VІІ, чинні на час виникнення спірних правовідносин, з врахуванням Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, відповідних приміток до розділів та груп, текстового опису товарних позицій, та тих характеристик товару, які є визначальними для класифікації.

Відповідно до приписів правила 1 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД: для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не

передбачено іншого, відповідно до правил.

Пунктом 3 (а) цих Основних правил визначений порядок класифікації товару у разі коли товар на перший погляд можна віднести до двох чи більше товарних позицій.

Пунктом 4 Основних правил передбачено, що товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

Відповідно до частини 4 статті 280 Митного кодексу України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України.

Системний аналіз зазначених законодавчих положень в контексті статті 485 МК України дозволяє суду дійти до висновку, що сам по собі факт невірного зазначення коду товару згідно з УКТЗЕД не становить склад правопорушення згідно статті 485 МК України, оскільки згідно з диспозицією вказаної норми порушення митних правил має місце у разі зазначення декларантом: неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту); неправдивих відомостей щодо ваги або кількості товару, країни походження, відправника та/або одержувача товару; неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №640/5082/17, від 14.01.2021 у справі № 640/5081/17.

При цьому, положення Митного кодексу України передбачають, що контрольну функцію стосовно вірності визначення декларантом коду товару за УКТЗЕД здійснює митний орган і законодавцем відповідальність для заявника (декларанта) встановлена не за неправильне визначення декларантом певного коду товару за УКТЗЕД (у разі наявності якої митниця самостійно приймає рішення про визначення коду товару), а за заявлення в митній декларації неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД, тобто недостовірних даних (інформації) стосовно товару, які враховуються при його класифікації віднесення до тієї чи іншої позиції за УКТЗЕД.

Відповідно до статті 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно з вимогами статті 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В оскаржуваній постанові в справі про порушення митних правил факт подання ОСОБА_1 як особою уповноваженою на роботу з митницею ФОП « ОСОБА_2 », недостовірних документів чи недостовірної інформації стосовно товару, які враховуються при його класифікації віднесення до тієї чи іншої позиції за УКТЗЕД, не встановлено, доказів наявності такого відповідачем до суду не подано.

В свою чергу, можлива помилковість визначеного позивачем коду митної вартості, як зазначено відповідачем, сама по собі ніяк не вказує на прямий умисел з боку позивача при віднесенні коду товару до УКТ ЗЕД, або заявленння ним неправдивих відомостей. За відсутності обґрунтованих доказів, які б підтверджували саме умисел декларанта на заниження митних платежів (шляхом повідомлення недостовірної інформації про товар) відсутні підстави для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил відповідно до статті 485 МК України.

За результатами митного оформлення товар випущено у вільний обіг, порушень законодавства та фактів не вірної класифікації у відповідності до УКТ ЗЕД виявлено не було.

Контролюючим органом на підставі акту № 2919/20-40-14-15-07/39524321 від 19.07.2018 року перевірки винесено податкові повідомлення рішення від 06.08.2018 р. № , яким збільшено суму грошового зобов`язанню за платежем: мито на товари,

що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності у розмірі 11819 грн (в т.ч. основний платіж 9455,57 грн, штрафна санкція 2363,89 грн) та податкове повідомлення рішення від 06.08.2018 р. № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів суб`єктами підприємницької діяльності у розмірі 2363.89 грн, (в т.ч. основний платіж 1891,11 грн, штрафна санкція 472,78 грн).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 року, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2021 року, скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 06.08.2018 р. № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності у розмірі 11819 грн.; та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 06.08.2018 р. № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів суб`єктами підприємницької діяльності у розмірі 2363,89 грн.; та вирішено питання про розподіл судових витрат.

В рамках розгляду вказаної адміністративної справи судом була призначена судова товарознавча експертиза, та в рішенні суду від 30.09.2020, що набрало законної сили, зазначено, що наданий висновок судової товарознавчої експертизи свідчить про те, що товар, ввезений за МД від 23.09.2016 № 807100000/2016/37098; від 03.03.2017 № UA807170/2017/300546; від 27.06.2017 № UA807170/2017/319178; від 15.08.2017 № UA807170/2017/326752; від 11.12.2017 № UA807170/2017/347387; від 06.02.2018 № UA807170/2018/5250; від 02.05.2018 № UA807170/2018/20469 відповідає товару у товарній підкатегорії 8414 80 80 00 за УКТ ЗЕД, а не товарній підкатегорії 8414 30 81 90 за УКТ ЗЕД, яку визначено контролюючим органом в акті перевірки від 19.07.2018 р. №2919/20-40-14-15-07/39524321.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, надаючи правову оцінку аргументам сторін, аналізуючи вимоги ч. 1 ст. 486, статті 489 МК України, щодо з`ясування обставин кожної справи та вирішення її з дотриманням вимог закону, а також приписів ч. 1 ст. 466 МК України, щодо застосування адміністративного стягнення за порушення митних правил не інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України, за відсутності обґрунтованих доказів, які вказували б саме на умисел позивача на заниження митних платежів, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, а тому постанова відповідача №0117/80700/19 від 07.02.2019 є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо стоку притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Судовим розглядом встановлено, що між ТОВ «Автозеніт» та «ООО «Меридиан АНК» укладено контракт №UA16RU-AVT від 10.02.2016, №UA17RU-AVT від 20.01.2017. Предмет Контрактів купівля запчастин до автомобілів. На виконання умов вказаних Контрактів, з метою ввезення на митну територію України було складено та направлено на реєстрацію і перевірку вказані МД.

За таких обставин, про факт декларування товару згідно вищевказаних митних декларацій відповідачу було відомо в момент прийняття таких декларацій до митного оформлення.

Отже, строк накладення адміністративного стягнення за фактом подачі митних декларацій сплинув відповідно до останньої декларації 02.11.2018 року.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 24.12.2020 по справі № 461/3117/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 531 Митного кодексу України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова відповідача не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами, у зв`язку із чим підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

Відповідно до норм статті 139 КАС України не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати, оскільки позивач сплатив їх помилково, так як він був звільнений від сплати судового збору за час подання позову до суду (станом на 13.02.2019), що не позбавляє останнього звернутись до суду з відповідним клопотанням про повернення сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 5, 9, 19, 77, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил задовольнити.

Постанову Харківської митниці ДФС в справі про порушення митних правил №0117/80700/19 від 07 лютого 2019 року за ст. 485 МК України у відношенніОСОБА_1 - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 27 травня 2021 року.

СУДДЯ Г.А. ЗУБ