Справа № 640/28690/20
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Служби безпеки України, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просив:

1) визнати протиправною бездіяльність Служби безпеки України щодо не підготовки та не надання до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05 березня 2019 року, що враховується для перерахунку пенсії, із зазначенням посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для здійснення обчислення, перерахунку та виплати з 01 квітня 2019 року його пенсії;

2) зобов`язати Службу безпеку України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві оновлену довідку станом на 05 березня 2019 року про розмір грошового забезпечення позивача, що враховується для перерахунку пенсії, із зазначенням посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для здійснення обчислення, перерахунку та виплати з 01 квітня 2019 року його пенсії;

3) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо не здійснення за період з 05 березня 2019 року по 31 грудня 2019 року перерахунку та виплати позивачу пенсії з урахуванням 100% суми підвищення та виплаченої пенсії;

4) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити за період 05 березня 2019 року по 31 грудня 2019 року перерахунок та виплату позивачу пенсії з урахуванням 100% суми підвищення та визначеної пенсії;

5) визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо зменшення раніше призначеної позивачу пенсії з 77% до 70% сум грошового забезпечення;

6) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату заборгованості позивачу по пенсії, призначеній відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 77% сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року та виплаченого;

7) зобов`язати Службу безпеки України та Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві подати звіт про виконання рішення суду у визначений законом строк з дня набрання ним законної сили.

У подальшому, позивач подав заяву про зміну четвертої позовної вимоги з зобов`язання пенсійного фонду на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05 березня 2019 року, що враховується для перерахунку пенсії, із зазначенням посадового окладу, окладу за спеціальним званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат підвищень) та премій, здійснити за період з 05 березня 2019 року по 31 грудня 2019 року перерахунок та виплату йому пенсії з урахуванням 100% суми підвищення та виплаченої пенсії на зобов`язання пенсійного фонду здійснити за період 05 березня 2019 року по 31 грудня 2019 року перерахунок та виплату йому пенсії з урахуванням 100% суми підвищення та визначеної пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Служба безпеки України при підготуванні довідки про розмір його грошового забезпечення для перерахунку пенсії протиправно не включила до вказаної довідки відомості про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, чим знизив визначену законом суму пенсії позивача.

Крім того, позивач зазначає про те, що Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києва при здійсненні перерахунку пенсії відповідно до прийнятої Кабінетом Міністрів України постанови від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» протиправно зменшило розмір його пенсії з 77% до 70% відповідних сум грошового забезпечення і здійснює виплату перерахованої пенсії в неповному розмірі, а саме - з 05 березня 2019 року в розмірі 75% від суми підвищення пенсії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не здійснення виплати ОСОБА_1 100% суми підвищення перерахованої з 01 січня 2018 року пенсії у період з 05 березня 2019 року по 31 грудня 2019 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 100% суми підвищення перерахованої з 01 січня 2018 року пенсії за період 05 березня 2019 року по 31 грудня 2019 року з урахуванням виплачених сум.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії з 77% до 70% сум грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням основного розміру пенсії 77% сум грошового забезпечення з урахуванням виплачених сум.

Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві строк в один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили для подання звіту про виконання рішення.

Попереджено Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про можливість застосування заходів, передбачених частиною другою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а саме:

1) визнання протиправною бездіяльність Служби безпеки України щодо не підготовки та не надання до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05 березня 2019 року, що враховується для перерахунку пенсії, із зазначенням посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для здійснення обчислення, перерахунку та виплати з 01 квітня 2019 року його пенсії;

2) зобов`язання Службу безпеку України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві оновлену довідку станом на 05 березня 2019 року про розмір грошового забезпечення позивача, що враховується для перерахунку пенсії, із зазначенням посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для здійснення обчислення, перерахунку та виплати з 01 квітня 2019 року його пенсії;

3) стягнення з відповідачів на користь позивача понесених ним у даній справі витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 грн;

та прийняти нове рішення, яким вказані позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що порушення прав позивача відбулось у зв`язку з прийняттям державними органами протиправних рішень, та законодавчо визначений порядок перерахунку пенсій не передбачає написання будь-яких заяв чи подання будь-яких інших документів для перерахунку пенсії.

На думку позивача, Постанова №45 та Постанова №103 визначено алгоритм дій уповноваженого на складання довідок для перерахунку пенсій та дій пенсійного органу для забезпечення наданих державою гарантій соціального захисту пенсіонерів.

Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що з кошторису, який э додатком до договору про надання правничої допомоги та роздруківки з карткового рахунку АТ «Державний ощадний банк України» чітко вбачається розмір витрат, понесених на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 грн.

Як вказує позивач, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу порушив принципи рівності усіх учасників судового процесу, принципи змагальності до диспозитивності сторін.

Окрім того, відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позових вимог.

Однак, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2021 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві повернуто апелянту у зв`язку з неусуненням недоліків апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу Службою службою України зазначено про те, що на даний час у відповідача відсутні підстави для подачі до пенсійного фонду нової довідки про розмір грошового забезпечення позивача.

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно з протоколом у пенсійній справі від 06 лютого 2008 року позивачу з 13 листопада 2007 року призначена пенсія за вислугу років у розмірі 77% грошового забезпечення (вислуга років - 29); пенсія обчислена із сум грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років 35%, премія, безперервна служба понад 20 років 70%, надбавка по Указу президента 100%, робота по боротьбі з корупцією 50%, робота з таємними виробами, носіями, документами 15%, ОУС офіцерам МО 35%, аналітична робота 10%.

У подальшому, у відповідності до розрахунків пенсії за вислугу років пенсія позивачу перерахована:

1) з 01 липня 2012 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року №355 та станом на 01 липня 2012 року основний розмір пенсії становить 77% грошового забезпечення (вислуга років 29); пенсія обчислена із сум грошового забезпечення: посадовий оклад; оклад за військове звання; процентна надбавка за вислугу років 35%; робота з таємними виробами, носіями, документами 15%, надбавка за особливо важливі завдання 21%, надбавка за інформаційно-аналітичне забезпечення 10%, надбавка за спеціальні завдання чи державну охорону 50%, премія 10%; пенсія виплачується у повному розмірі;

2) з 01 січня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 та станом на 01 травня 2018 року основний розмір пенсії становить 70% грошового забезпечення (вислуга років 29); пенсія обчислена із сум грошового забезпечення: посадовий оклад; оклад за військове звання; процентна надбавка за вислугу років 45%; пенсія виплачується з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року щомісячно 50% від підвищення: 2 473,05 грн.; з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року щомісячно 75% від підвищення: 3 709,56 грн., з 01 січня 2020 року щомісячно 100% від підвищення: 4 946,09 грн.

При цьому, згідно довідки фінансово-економічного управління СБУ від 12 квітня 2018 року № 21/3/2-133М/4849 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 до грошового забезпечення позивача включені: посадовий оклад; оклад за військовим званням (підполковник); надбавка за вислугу років 45%.

Не погоджуючись з такими діями відповідачів та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві щодо не здійснення за період з 05 березня 2019 року по 31 грудня 2019 року перерахунку та виплати позивачу пенсії з урахуванням 100% суми підвищення пенсії вказана справа відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду від 06 серпня 2019 року справа №160/3586/19 за результатами зразкової справи, в частині неперерахування та невиплати (із врахуванням раніше виплачених сум) пенсії позивачеві з 05 березня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, що свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Крім того, з огляду на зразкову справу Верховного Суду від 04 лютого 2019 року №240/5401/18 у Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві були відсутні підстави для зменшення основного розміру пенсії позивачу під час її перерахунку з 77% сум грошового забезпечення до 70% сум грошового забезпечення, що вказує на протиправність дій такого відповідача та обґрунтованість заявлених позовних вимог у цій частині.

Разом з тим, у задоволенні позовних вимог до Служби безпеки України судом першої інстанції було відмовлено, так як до Служби безпеки України не надходила вимога скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05 березня 2019 року із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії ані від пенсійного органу, ані від позивача, а Служба безпеки України, враховуючи наведені вище норми, не уповноважена самостійно (без вимоги з боку пенсійного органу або позивача) надсилати таку довідку до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві.

Також судом першої інстанції було відмовлено у відшкодування витрат на правову допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів, так як у матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги за договором №29-10/20 про надання правової допомоги від 29 жовтня 2020 року, а саме: детальний розрахунок за договором №29-10/20 про надання правової допомоги від 29 жовтня 2020 року, акт про прийняття-передачу наданих послуг за договором №29-10/20 про надання правової допомоги від 29 жовтня 2020 року та документ, який підтверджує оплату за надані послуги з правової допомоги за договором №29-10/20 про надання правової допомоги від 29 жовтня 2020 року.

Згідно з частиною першою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відтак, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції лише в частині позовних вимог до Служби безпеки України, а також в частині відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів не погоджується у повній мірі з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ).

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

У відповідності до статті 8 Закону № 2262-ХІІ виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частина друга статті 51 вказаного Закону передбачає, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Згідно статті 63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відтак, стаття 63 Закону №2262-ХІІ делегує Кабінету Міністрів України визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за цим Законом.

Так, Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393».

Згідно пунктів 1, 2, 3 Порядку № 45 перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

На підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

У силу вимог пункту 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

За змістом пункту 5 Порядку № 45 (у редакції, на час призначення пенсії позивачу) для перерахунку пенсій грошове забезпечення враховується у розмірі, встановленому за відповідною посадою (посадами), в межах визначеної законодавством максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням таких його видів:

- посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років - у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України або керівником державного органу у межах його повноважень на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та військовим (спеціальним) званням;

- надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, почесне звання «заслужений» чи «народний», службу в умовах режимних обмежень, спортивні звання, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук та вчене звання - у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі;

- щомісячні надбавки, доплати та підвищення, конкретні розміри яких за відповідними посадами (категоріями) установлені Кабінетом Міністрів України - у зазначених розмірах на момент виникнення права на перерахунок;

- інші щомісячні надбавки, доплати (крім доплати, розмір якої визначається як різниця між розміром грошового забезпечення до і після запровадження нових умов його виплати), підвищення та щомісячна премія - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію;

- щомісячні надбавки за особливі умови служби (крім надбавки за службу у віддаленій місцевості) особам, звільненим з військової служби, які проходили службу та обслуговували ядерну зброю на об`єктах «С», у складальних бригадах ремонтно-технічних баз, у складі екіпажів атомних підводних човнів, на території військових полігонів, де проводилися випробування ядерної зброї або навчання із застосуванням такої зброї, та у військових частинах, що обслуговували космодром «Байконур», якщо такі надбавки виплачувалися їм на день звільнення із служби у відсотках посадового окладу, що встановлювалися до 1 січня 2008 року для обчислення розміру пенсії, але не більше розміру надбавок за особливі умови служби відповідно до законодавства.

Відповідно до абзацу 7 пункту 5 Порядку № 45 додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою, крім зазначених у абзаці шостому цього пункту, для перерахування пенсії не враховуються.

Таким чином, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

У подальшому, 21 лютого 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова №103 «Про перерахунок пенсій особам звільнених з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103).

Пунктом 1 Постанови №103 встановлено необхідність перерахування пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року, відповідно до постанови Кабінету стрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Також, Постановою №103 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до пункту 5 Порядку №45 зі змінами, внесеними Постановою №103, під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Таким чином, перерахунок пенсії військовослужбовцям та деяким іншим особам здійснюється із урахуванням трьох складових оновленого грошового забезпечення, визначеного на 1 березня 2018 року - окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років. Врахування інших видів грошового забезпечення цією постановою не передбачено.

Такого ж висновку дійшов і Верховний Суд у рішенні від 13 березня 2019 року за наслідками розгляду зразкової справи № 240/6263/18, залишеним в силі постановою Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року.

З матеріалів справи вбачається, у відповідності до розрахунку пенсії за вислугу років, складеного відповідачем станом на 01.01.2018, пенсія ОСОБА_1 призначена виходячи із наступних сум грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавка за вислугу років.

Тобто, у вказаному розрахунку вказані всі види грошового забезпечення, які передбачені пунктом 5 Порядку №45 та пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 103.

Однак, як вже зазначалось, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, в адміністративній справі № 826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови 3103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.

Таким чином, з 05.03.2019 - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, тому з цієї дати позивач має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ.

У той же час, порядок дій (щодо перерахунку пенсій на підставі довідок, в яких визначено розмір грошового забезпечення для такого перерахунку), передбачений у постанові Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, не змінився у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103.

Так, Порядок № 45 в редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 також передбачав, що на підставі списків уповноважені органи готували для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 (далі - довідка) та у місячний строк подавали їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Головні управління Пенсійного фонду України здійснювали перерахунок пенсії на підставі довідок, що надійшли від обласних військових комісаріатів, в яких визначено розмір грошового забезпечення для такого перерахунку. Форма довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, в тому числі складові грошового забезпечення, визначалася у додатку 2 Порядку № 45.

У свою чергу, пенсійний фонд має право перевіряти правильність складення довідок щодо формального змісту, однак правом самостійно визначати складові та розмір грошового забезпечення осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, пенсійний фонд не має.

При цьому, колегія суддів зазначає, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок №3-1.

Відповідно до пункту 23 Порядку №3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленному статтею 63 Закону № 2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Згідно з пунктом 24 Порядку №3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону № 2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган ПФУ.

Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема у постанові Верховного Суду України від 22.04.2014 у справі № 21-484а13 та у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 553/3619/16-а та у постанові від 17.12.2019 у зразковій справі №160/8324/19.

Однак, як вірно відзначено судом першої інстанції, у матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до Служби безпеки України з вимогою підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05 березня 2019 року із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01 квітня 2019 року основного розміру його пенсії, а також докази відмови позивачу Службою безпеки України в підготуванні та наданні пенсійному фонду зазначеної довідки.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази наявності інших довідок про розмір грошового забезпечення позивача, складених після 01.01.2018.

У даному випадку Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві є територіальним органом виконавчої влади, який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, а самостійно визначати розміри складових грошового забезпечення, що впливають на обчислення розміру пенсії при її перерахунку, ПФУ та його головні управління не мають.

З огляду на вказане, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Служби безпеки України щодо не підготовки та не надання до пенсійного фонду оновленої довідки про грошове забезпечення позивача станом на 05 березня 2019 року для перерахунку пенсії позивача.

Щодо витрат на правову допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

У силу вимог частини першої та третьої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частин четвертої-п`ятої вказаної статті для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із частиною третьою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до п. 11 Перехідних положень Конституції України представництво відповідно до п. 3 частини першої ст. 131-1 та ст. 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року.

Наведені положення Основного Закону до 01 січня 2019 року гарантують кожному громадянину України, іноземцям та особам без громадянства, які перебувають на території України, право на правову допомогу та вибір захисника своїх прав - особу, яка є фахівцем у галузі права і на законних підставах має право надавати таку допомогу особисто.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

У відповідності до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з положеннями статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною третьою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Аналіз вимог статті 134 КАС України дає підстави для висновку, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При цьому, правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі статтею 13 Закону №5076-VI адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Статтею 30 Закону №5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Юридичні технології» укладено договір №29-10/20 про надання правової допомоги від 29 жовтня 2020 року, предметом якого є захист прав та інтересів Замовника (позивача).

При цьому, позивачем до суду першої інстанції надано додаток до договору №29-10/20 про надання правової допомоги від 29 жовтня 2020 року (кошторис), копію рахунку на оплату від 29 жовтня 2020 року №4 та копію роздруківки з карткового рахунку АТ «Державний ощадний банк України» від 05 листопада 2020 року про сплату 12 000,00 грн. за послуги з правової допомоги.

У відповідності до додатку до договору №29-10/20 про надання правової допомоги від 29 жовтня 2020 року за надання послуг з правової допомоги, а саме підготовку позову про зобов`язання перерахувати пенсію та супроводження розгляду справи у суді першої інстанції розмір витрат позивача складає 12 000 грн.

Згідно пункту 2 вказаного договору у випадку надання послуг з правової допомоги, вартість яких не визначена кошторисом, розмір гонорару визначається, виходячи із кількості витраченого часу та вартості однієї години роботи - 1 500 грн. Кількість витраченого часу на надання послуг з правової допомоги визначається в межах норм часу на виконання робіт працівниками юридичних служб, визначених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 11 травня 2004 року №108 «Міжгалузеві норми чисельності працівників юридичної служби».

Так, пунктом 1.3 розділу 1 «Норми часу на виконання робіт працівниками юридичних служб. Організація та ведення позовної роботи» наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 11 травня 2004 року №108 «Міжгалузеві норми чисельності працівників юридичної служби» передбачено, що норма часу на складання позовних заяв згідно до законодавства становить 1,20 год. на одну заяву; участь у розгляді справи в суді - 4 години одне засідання.

Разом з тим, предмет спору в цій справі не є значно складним, дана справа розглядалась в суді першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, що свідчить про відсутність вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, відтак не можливо встановити що входить до складу послуги «супроводження розгляду справи у суді першої інстанції» з урахуванням кількості годин (6,8 год.), що на неї витрачено.

При цьому, відмовляючи у задоволенні відшкодування витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги за договором №29-10/20 про надання правової допомоги від 29 жовтня 2020 року, а саме: детальний розрахунок за договором №29-10/20 про надання правової допомоги від 29 жовтня 2020 року, акт про прийняття-передачу наданих послуг за договором №29-10/20 про надання правової допомоги від 29 жовтня 2020 року та документ, який підтверджує оплату за надані послуги з правової допомоги за договором №29-10/20 про надання правової допомоги від 29 жовтня 2020 року.

У силу вимог підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до п. 1 Розділу 1 Положення «Про форму та зміст розрахункових документів», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року №13 (далі - Положення №13) положення розроблено відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Цим Положенням визначено форми і зміст розрахункових документів, які повинні видаватися при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг, а також комерційними агентами банків та небанківськими фінансовими установами при прийманні готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування (далі - ПТКС), за винятком ПТКС, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів, та розрахунків при здійсненні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності, фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність, фізичними особами визначає Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене Постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148 (далі - Положення №148).

Підпунктом 10 пункту 3 Положення №148 визначено, що касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси.

Аналогічні правові норми викладено в Положенні про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України 15.12.2004 № 637.

У той же час, колегією суддів враховано позицію Верховного Суду у постанові від 16 квітня 2020 року по справі №727/4597/19 в якій судом зроблено висновки про те, що Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату, а оскільки адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність до них не можуть бути застосовані положення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Положення «Про форму та зміст розрахункових документів», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року №13 та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148 оскільки останні не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку та не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.

У вказаній постанові Верховний Суд також зазначає, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката та одночасно доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанцію, довідку, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що видана адвокатом квитанція, довідка або інший документ, складений у довільній формі на підтвердження отримання від клієнта готівкових коштів за надання правової допомоги разом із договором про надання правової допомоги (актами виконаних робіт тощо) є належним доказом для підтвердження витрат учасника справи на професійну правничу допомогу.

Так, у матеріалах справи наявна роздруківка з карткового рахунку АТ «Державний ощадний банк України» від 05 листопада 2020 року, меморіальний ордер № від 05 листопада 2020 року та довідка АТ «Державний ощадний банк України» від 26 березня 2021 року №100.40/0124-48/137, що підтверджує понесені позивачем витрати на правову допомогу.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у матеріалах справи наявний акт надання послуг №25 від 25 березня 2021 року, згідно якого Адвокатське об`єднання «Юридичні технології» надало позивачу послуги по підготовці позову до Служби безпеки України та Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії (справа №640/28690/20).

При цьому, вказаний акт містить кількість годин, витрачених на надання вказаних послуг, склад та розмір витрат.

У той же час, наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12000 грн з відповідачів, адже цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Відтак, оцінюючи заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу лише на суму 3000 грн, є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, що відповідає критерію реальності таких витрат.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У силу вимог частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон).

В силу вимог частини першої статті 4 Закону (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Так, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 визначався відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та становив 2102 грн.

Водночас, при подачі даної позовної заяви підлягала сплаті ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (у редакції, чинній на момент подання позовної заяви).

Згідно частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

У даному випадку, позивач звертаючись з апеляційною скаргою сплатив до суду судовий збір у сумі 1261,50 грн.

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, тому колегія суддів вважає за необхідне встановити розподіл судових витрат та визначити розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень за подачу апеляційної скарги у розмірі 639 грн 75 коп.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для, зокрема, зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною четвертою вказаної статті закріплено, що зміна судового рішення може полягати у доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни судового рішення в резолютивній частині, вирішивши питання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2021 року змінити, вирішивши питання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві () витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн (три тисячі грн 00 коп.).

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2021 року залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві () судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 639 грн 75 коп. (шістсот тридцять дев`ять гривень 75 коп.).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук