Справа № 380/9541/20
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року м. Львів справа №380/9541/20

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Карп`як О.О.,

секретар судового засідання Винник В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови ,-

в с т а н о в и в:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) звернувся з вказаним позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ - 39816845) в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати Постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу Управління Укртрансбезпеки у Львівській області № 212219 від 08.09.2020 року, про застосування штрафу у розмірі 8500 грн.;

- стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 02 листопада 2020 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.

Ухвалою суду від 26 листопада 2020 року провадження у справі № 380/9541/20 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування розрахунку №3 від 08.07.2020 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно акта від 08.07.2020 №048296 та визнати протиправними дії Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області щодо нарахування позивачу суми за проїзд великовагового транспортного засобу в розмірі 354,80 Євро - закрито.

Ухвалою суду від 26 листопада 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 08.09.2020 Управлінням Укртрансбезпеки у Львівській області прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 212219, якою постановлено стягнути з позивача адміністративно-господарський штраф у сумі 8500,00 грн. Вважаючи постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Представник позивача в судово засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява позивача (вх.№ 30592290) в якій він просить розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача в судове зсідання не з`явився, належним чином повідомлявся про розгляд справи. Станом на час розгляду справи відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.

Суд, з"ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обгрнутовуються, встановиви наступне.

Судом встановлено, що 08 липня 2020 року працівниками Управління Укртрансбезпеки у Теронопільській області проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки Renault Magnum 460/118 реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом Troviller ST 3310 A НОМЕР_3 , за результатами якого складено акт № 048296 від 08.07.2020 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідку № 033530 від 08.07.2020 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю, в яких зафіксовано порушення: повна маса, тонн: нормативно допустима 40, фактична 38 т. Відстань між осями, метрів 4; 5,5; 1,30; 1,30. Осьові навантаження, тонн: нормативно допустиме 11; 11; 7,33; 7,33; 7,33; фактичне - 6,35; 8; 7,70; 7,95;8.

08 вересня 2020 року за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт ФОП ОСОБА_1 , начальником Управління Укртрансбезпеки у Львівській області прийнято постанову про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу № 212219 на суму 8500, 00 грн. Як вказано у спірній постанові, позивачем допущено перевищення встановлених законодавством габаритно - вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (порушення законодавства про автомобільний транспорт), відповідальність за яке передбачена ч.1 абз.14 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Вважаючи оскаржувану постанову про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року №2344-III (далі - Закон №2344-III) визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту.

Статтею 6 цього Закону встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII (далі - Закон №3353-XII) передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків. Абзацом 14 частини першої статті 60 Закону №2344-III передбачено, що за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (далі - Правила дорожнього руху), передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

З аналізу наведених норм слідує, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. За спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли, зокрема, навантаження на строєну вісь перевищує 22т. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків. При цьому, обов`язок отримати дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, а також внести плату за проїзд такого великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування покладається на перевізника. За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27 червня 2007 року "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (надалі - Порядок №879).

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

За визначенням, наведеним у підпункті 4 пункту 2 Порядку 879, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 033530 від 08.07.2020 року, в пункті 5 «Тип транспортного засобу» якої зроблено позначку в пункті 12; в пункті 6 «Результати вагового контролю транспортного засобу навантаження на осі, тонн»: 1) 6,35; 2) 8; 3) 7,70; 4) 7,95; 5) 8: повна маса транспортного засобу 38 тонн.

В акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 08.07.2020 у пункту 6 вказано: «Найменування та вид вантажу, в тому числі небезпечного» - продовольча продукція; у пункті 8 даного акту «Повна маса, тонн: нормативно допустима»: 40 т/ фактична 38 т, у пункті 10 «Осьові навантаження, тонн» нормативно допустиме: 11/11/7,33/7,33/7,33/ т; фактичне: 1) 6,35/8/7,70/7,95/8 .

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку №879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології;

Відповідно до пункту 9 Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від № 255 від 28 липня 2016 року, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Методика, про яку йдеться у пункті 2 Порядку №879 та згідно якої повинен проводитись процес визначення навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології (Укрметртсстандартом) не затверджена.

У контексті наведеного потрібно також враховувати, що єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром "Інститут Метрології", свідоцтво про атестацію № 02-84-08.

Судом враховується правовіа позиція Верховного Суду у справі №816/2329/13-а (постанова від 12.04.2018), у справі №826/442/13-а (постанова від 16.01.2018), у справі №821/597/17 (постанова від 12.06.2018).

Крім того, суд встановив, що на час проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу належного позивачеві, останнім здійснювалось перевезення продовольчої продукції (подільний вантаж).

Чинним законодавством взагалі забороняється перевезення подільних вантажів з перевищенням вагових параметрів автомобільними дорогами (пункт 22.5 Правил дорожнього руху), тому дозвіл на рух такого вантажу не видається, а може лише бути застосована відповідальність у вигляді плати за проїзд, якщо при зважуванні вантажу встановлено порушення вагових параметрів.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 9 січня 2020 року у справі №814/1460/16.

При здійсненні габаритно-вагового контролю, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області у акті повна маса, тонн нормативно допустима вказана 40т., а фактична 38 т.

Відповідно до абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи вбачається, що під час габаритно-вагового контролю загальна вага становить 38 т., при допустимій нормі 40,000 тонн.

В спірному рішенні не зазначено відсоток перевищення позивачем встановлених законодавством габаритно - вагових норм.

Відтак, відповідачем не доведено правомірності застосування адміністративно - господарського штрафу на підставі абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» в розмірі 8500, 00 грн.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірність оскаржуваної постанови з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Рішенням ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр. Перемоги,14; код ЄДРПОУ - 39816845) про визнання протиправною та скасування постанови ,- задоволити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Львівській області № 212219 від 08.09.2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 8500, 00 грн.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (проспект Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24 травня 2021 року.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна