Справа № 640/13043/19
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 травня 2021 року

м. Київ

справа № 640/13043/19

адміністративне провадження № К/9901/17247/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року

у справі №640/13043/19 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказів,

УСТАНОВИВ:

12 травня 2021 року до касаційного суду надійшла скарга ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, у тексті касаційної скарги заявник указує, що підставою касаційного оскарження судових рішень у справі №640/13043/19 є пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Щодо посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України Суд зазначає таке.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У тексті касаційної скарги заявник зазначає, що судами не ураховано правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі №805/1491/16 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі №800/538/17.

Щодо визначення подібності правовідносин Верховний Суд звертається до правових висновків, викладених у судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду.

Так, Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 32 постанови від 27 березня 2018 року у справі №910/17999/16; пункт 38 постанови від 25 квітня 2018 року у справі №925/3/7, пункт 40 постанов від 25 квітня 2018 року у справі №910/24257/16). Такі ж висновки були викладені і в постановах Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі №910/8956/15 та від 13 вересня 2017 року у справі №923/682/16.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі №910/719/19, пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №922/2383/16; пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №757/31606/15-ц).

Так, у справі №800/538/17 досліджувалось питання правомірності прийняття рішення Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів про внесення подання щодо звільнення позивача з посади заступника начальника управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією Департаменту нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» (реорганізація органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду).

Однак, у справі №640/13043/19 позивач звернувся до суду із позовом про визнання протиправними і скасування наказів №458-вк від 21 червня 2019 року та №459-вк від 21 червня 2019 року, якими:

- позивача з 21 червня 2019 увільнено з посади начальника управління процесуального керівництва Головної військової прокуратури та зараховано його у розпорядження Генерального прокурора України до вирішення питання щодо подальшого проходження військової служби;

- на позивача, крім обов`язків, визначених Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України та іншими нормативними актами з питань проходження військової служби, покладено такі обов`язки: дотримуватися Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Генеральної прокуратури України; упродовж робочого дня перебувати у приміщенні Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України та виконувати доручення першого заступника Головного військового прокурора; у разі виникнення клопотань подавати їх безпосередньо заступнику Генерального прокурора - Головному військовому прокурору, а у разі порушення питань, що належить до компетенції Генерального прокурора України, подавати відповідні рапорти (заяви, клопотання) через заступника Генерального прокурора України - Головного військового прокурора.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги установлено, що правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі №800/538/17, про яку зазначає заявник, стосуються інших фактичних обставин справи, установлених судами, тому посилання скаржника на те, що судові рішення у цій справі ухвалені без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у вказаній постанові Верховного Суду, є безпідставними.

Суд звертає увагу, що у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня постанова Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі №805/1491/16, у зв`язку з чим Суд позбавлений можливості перевірити доречність посилання скаржника на такі правові висновки.

З огляду на викладене, Суд відхиляє посилання заявника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Щодо посилання заявника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України Суд зазначає таке.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише посилання на такий підпункт, необхідно указати конкретну норму права щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.

У тексті касаційної скарги зазначено, що предметом спору у справі є законність наказів про увільнення позивача з публічної служби в органах прокуратури України та встановлення йому окремих обмежень, які були видані всупереч вимогами статей 39 та 41 Закону України «Про прокуратуру» на підставі Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008.

Однак, всупереч такими вимогам КАС України скаржником не наведено чіткого переліку норм, щодо застосування яких відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах, не указано яким чином, на думку скаржника, такі норми повинні застосовуватись.

Суд звертає увагу відповідача, що формальне обґрунтування без вказівки на норму права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, не може вважатись належним виконанням вимог пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

З огляду на викладене, Суд вважає безпідставними посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року у справі №640/13043/19.

Одночасно Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.

Ураховуючи викладене та керуючись статтею 332 КАС України Суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року у справі №640/13043/19 - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

Суддя Верховного Суду