Справа № 359/9054/14
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у повороті виконання судового рішення
20 травня 2021 року м. Київ 359/9054/14
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., за участю секретаря судового засідання Шевчук Н.С.

стягувача ОСОБА_1

боржника ОСОБА_2

представників боржників
( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) Хоменко Л.Д., Шаповал О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Міністерства оборони України про поворот судового рішення у справі за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 ОСОБА_74 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_75 до Міністерства оборони України про стягнення грошової компенсації замість продовольчого пайка,

в с т а н о в и в:
Постановою Бориспільського міськрайнного суду Київської області від 30.01.2009 року по справі №2а-56/09 (№2а-554/08) за адміністративним позовом ОСОБА_76 та інших до Міністерства оборони України було задоволено позовні вимоги позивачів та стягнуто на їх користь з Міністерства оборони України грошову компенсацію замість продовольчого пайка.

01.04.2011 року постановою колегії суддів Судової Палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області було задоволено апеляційну скаргу Міністерства оборони України та скасовано постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2009 по справі №2а-56/09 (№2а-554/08) та відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У вересні 2014 року Міністерство оборони України звернулося до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із заявою про поворот виконання постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2009 року у справі №2а-554/08 за адміністративним позовом ОСОБА_76 та інших до Міністерства оборони України про стягнення грошової компенсації замість продовольчого пайка, в якій просило стягнути з позивачів коштів, які були безпідставно стягнені з Міністерства оборони України за вказаним судовим рішенням у загальному розмірі 3 232 754,37 грн.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2014 року заяву Міністерства оборони України задоволено повністю.

Поновлено пропущений з поважних причин Міністерством оборони України процесуальний строк звернення до суду з заявою про поворот виконання постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2009 року по справі №2а-56/2009 (№2а-554/08).

Здійснено поворот виконання постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2009 року в адміністративній справі №2а-56/2009 (№2а554/2008) за адміністративним позовом ОСОБА_3 та інших до Міністерства оборони України про виплату грошової компенсації замість продовольчого пайку та стягнути на користь Міністерства оборони України безпідставно стягнені на користь позивачів кошти.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати дану ухвалу в частині повороту виконання постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2009 року в адміністративній справі №2а-56/2009 (№2а554/2008) за адміністративним позовом ОСОБА_3 та інших до Міністерства оборони України про виплату грошової компенсації замість продовольчого пайку та стягнення на користь Міністерства оборони України безпідставно стягнених на користь ОСОБА_3 коштів у сумі 28 527 гривень, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви в частині стягнення з ОСОБА_3 коштів у сумі 28 527,00 гривень - відмовити повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київській області від 07.11.2014 року - без змін.

Постановою Верховного Суду від 05.06.2020 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково - ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2014 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2019 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (Київський окружний адміністративний суд).

Постановою Верховного Суду від 18.06.2020 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково - постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2019 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (Шостий апеляційний адміністративний суд).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.07.2020 року справу №359/9054/14-а направлено до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2020 року справу №359/9054/14-а прийнято до провадження.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2020 адміністративну справу 359/9054/14-а - передано на розгляд Київського окружного адміністративного суду.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи раніше визначеному складу суду дана справа передана на розгляд судді Леонтовичу А.М.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду Леонтовича А.М. від 11.01.2021 дану справу прийнято до свого провадження суддею та призначено підготовче судове засідання на 09.02.2021.

09.02.2021 у судове засідання прибув представник позивачів ОСОБА_3 та Ковальського В.М. та представник відповідача; представника відповідача не допущено до участі у справі у зв`язку із відсутністю належним чином засвідчених документів, що підтверджують повноваження представника. Судом поставлено на розгляд питання щодо можливості проведення судового засідання без участі представника відповідача. Представник позивачів заявив клопотання про відкладення судового засідання. Враховуючи клопотання представника позивачів та недопущення в адміністративній справі, відкладено підготовче судове засідання на 01.03.2021.

01.03.2021 у судове засідання прибув представник позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та представник відповідача. Від представника позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - адвоката Шаповал О.В. клопотання про перенесення підготовчого судового засідання призначеного на 01.03.2021; від представника відповідача надійшло клопотання про продовження строку для подання доказів у справі. Враховуючи клопотання учасників справи, в адміністративній справі повторно зобов`язано представника відповідача надати суду докази по справі та оголошено перерву до 22.03.2021.

22.03.2021 у судове засідання прибув позивач ОСОБА_3 , представник позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_77 , представник ОСОБА_3 Хоменко Л.Д. та представник відповідача. У судовому засіданні представником відповідача було заявлено клопотання про відкладення судового засідання з метою надання суду доказів по справі. В адміністративній справі задоволено клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання та оголошено перерву до 12.04.2021.

29.03.2021 до суду від ОСОБА_2 надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 задоволено клопотання ОСОБА_2 про проведення судового засідання призначеного на 12.04.2021 в режимі відеоконференції.

12.04.2021 у судове засідання прибули представник позивача ОСОБА_3 Хоменко Л.Д., представник позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Шаповал О.В. В адміністративній справі у зв`язку із неявкою уперше без поважних причин представника відповідача, відкладено розгляд справи на 22.04.2021.

13.04.2021 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів.

15.04.2021 до суду від ОСОБА_2 надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 задоволено клопотання ОСОБА_2 про проведення судового засідання призначеного на 22.04.2021 в режимі відео конференції.

22.04.2021 у судове засідання прибули позивач ОСОБА_2 представник позивача ОСОБА_3 Хоменко Л.Д., представник позивача Хоменка В.М. та ОСОБА_4 Шаповал О.В. В адміністративній справі закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду на 20.05.2021.

Ухвалою суду від 27.04.2021 зауваження на протоколи судового засідання від 09.02.2021, від 12.04.2021 представника позивача Шаповал О.В. в адміністративній справі №359/9054/14-а, - повернуто заявнику без розгляду.

15.05.2021 до суду від ОСОБА_2 надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.04.2021 задоволено клопотання ОСОБА_2 про проведення судового засідання призначеного на 20.05.2021 в режимі відеоконференції.

20.05.2021 у судове засідання прибув ОСОБА_2 , представники позивачів та представник відповідача.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Міністерства оборони України про поворот виконання постанови Бориспільського міськрайонного суду Киїської області від 30 січня 2009 року в адміністративній справі №2а-56/2009, суд дійшов наступного.

Вирішуючи заяву щодо повороту виконання рішення суду, суд виходить із правової природи цього інституту, як такого, що усуває наслідки скасованого рішення суду. Процесуальний інститут повороту виконання судових рішень спрямований на створення дієвих та ефективних гарантій для задоволення прав та законних інтересів добросовісного боржника в разі виконання визнаного згодом як помилковим судового рішення.

Передумовою для можливості застосування повороту виконання судових рішень є одержання позивачем майна внаслідок застосування процедури виконання судового рішення.

Особливості повороту виконання в окремих категоріях адміністративних справ врегульовані ст. 381 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 380 КАС України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Згідно з положеннями частин 4-8 статті 380 КАС України, питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним виконавцем. За подання заяви про поворот виконання судовий збір не сплачується. Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами 1-3 цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи за результатами перегляду рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Конституційним Судом України у рішенні від 02.11.2011 року у справі №13-рп/2011 визначено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Отже, інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Визначальним під час розгляду заяви про поворот виконання рішення є з`ясування порушенння скасованим судовим рішенням права сторін, чи виконано рішення суду, що призвело до порушення прав, які потребують відновлення у судовому порядку. При повороті виконання рішення вчиняються дії, які покликані повернути стан речей до виконання рішення суду.

Згідно Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 року у справі №569/15646/16-ц «поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням».

Поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Таким чином, вирішальною підставою для здійснення повороту судового рішення є скасування чи зміна вищестоящим судом вже виконаних постанов чи рішень, а також реалізація скасованого рішення внаслідок одержання стороною майна. При цьому, передумовою для задоволення заяви про поворот виконання судового рішення у справі про стягнення коштів є встановлення факту перерахування таких коштів згідно рішення суду.

Як зазначено судом вище, постановою Бориспільського міськрайнного суду Київської області від 30.01.2009 року по справі №2а-56/09 (№2а-554/08) за адміністративним позовом ОСОБА_76 та інших до Міністерства оборони України було задоволено позовні вимоги позивачів та стягнуто на їх користь з Міністерства оборони України грошову компенсацію замість продовольчого пайка та 01.04.2011 року постановою колегії суддів Судової Палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області було задоволено апеляційну скаргу Міністерства оборони України та скасовано постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2009 по справі №2а-56/09 (№2а-554/08) та відмовлено в задоволенні позовних вимог.

При цьому, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2014 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2019, здійснено поворот виконання постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2009 року в адміністративній справі №2а-56/2009 (№2а554/2008) за адміністративним позовом ОСОБА_3 та інших до Міністерства оборони України про виплату грошової компенсації замість продовольчого пайку та стягнути на користь Міністерства оборони України безпідставно стягнені на користь позивачів кошти.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2019 скасовано Верховним Судом в порядку касаційного оскарження.

Скасовуючи ухвалу Бориспільського міськрайонного суду від 07 листопада 2014 року, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2019 року та направляючи дану справу на новий розгляд Верховний Суд у своїй постанові від 05.06.2020 вказав, що встановлення обставин щодо перерахунку коштів за судовим рішенням від 30 січня 2009 року Міністерством оборони України мають істотне значення для правильного вирішення спору. Також, Верховний Суд у постанові від 18.06.2020 наголосив на тому, що судами попередніх інстанцій не досліджувались документи, які можуть підтвердити перерахування коштів за рішенням суду на рахунок позивачів, в матеріалах справи відсутні платіжні документи або банківські виписки, які засвідчують дату перерахування коштів, суми платежу, реквізити платіжного доручення тощо. За наведеного Верховний Суд зазначив, що під час нового розгляду справи, суду слід з`ясувати вищезазначені обставини в цій справі та надати їм відповідну оцінку.

В обґрунтування заяви про поворот виконання судового рішення представник Міністерства оборони України вказав, що на виконання вимог постанови Бориспільського міськрайнного суду Київської області від 30.01.2009 року по справі №2а-56/09, Міністерством було перераховано кошти на рахунки позивачів.

Водночас, у судовому засіданні та у поданих до суду поясненнях боржники стверджували про те, що будь-які кошти на виконання вимог постанови Бориспільського міськрайнного суду Київської області від 30.01.2009 їм не надходили.

Досліджуючи питання фактичного перерахування коштів Міністерством оборони України згідно постанови Бориспільського міськрайнного суду Київської області від 30.01.2009 року по справі №2а-56/09, судом встановлено наступне.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Водночас, первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (стаття 1 Закону від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 566, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечено отримання інформації на паперовому носії.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій, а отже перерахунок грошових коштів має підтверджуватися виключно первинними документами (платіжні доручення, квитанції, банківські виписки тощо).

В ході розгляду справи, судом неодноразово витребовувалися від Міністерства оборони України первинні документи, що підтверджують перерахунок коштів позивачам згідно постанови Бориспільського міськрайнного суду Київської області від 30.01.2009.

На підтвердження виконання постанови Бориспільського міськрайнного суду Київської області від 30.01.2009 стягувачем надано суду копію журналу реєстрації господарських операцій Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 28.11.2014.

Втім, за висновком суду, надана копія журналу реєстрації господарських операцій не є належним та допустимим доказом вчинення Міністерством оборони України відповідної господарської операції, оскільки такі докази не міститься обов`язкових вимог, які ставляться до первинних документів, а саме відсутні реквізити: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У судовому засідання представник стягувача пояснив, що платіжні доручення за період з 2008 по 2010 роки у справі №2а-56/09 згідно з наказом Міністра оборони від 17.06.2013 №404 «Про затвердження Переліку документів, що утворилися в діяльності Міністерства оборони Збройних Силах України, із зазначенням строків зберігання документів», знищенні відповідно до актів від 15.02.12, від 29.03.13, від 26.09.14.

Суд критично ставиться до таких посилань представника стягувача з огляду на наступне.

Порядок обліку та зберігання претензійних і позовних документів у Міноборони та Збройних Силах встановлений розділом VIII «Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, представництва інтересів у судах і виконання рішень судів у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України» затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.12.2016 року № 744 (далі Інструкція №744).

Інструкція №744 передбачає, що: «Судові справи (справи виконавчого провадження) після їх закінчення (виконання) зберігаються в службі діловодства структурного підрозділу Міноборони та Генерального штабу, військової частини (установи, організації), підприємства протягом 5 років. Після закінчення терміну зберігання судові справи (справи виконавчого провадження) знищуються у встановленому порядку із складанням Акта (копія залучена до матеріалів справи).

Строки зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності в Збройних Силах України встановлено Переліком документів, що утворюються в діяльності Міністерства оборони України та Збройних Сил України, із зазначенням строків зберігання документів, що затверджений наказом Міністерства оборони України від 17.06.2013 №404 (далі - Перелік №404).

Відповідно до статті 985 Переліку №404, первинні документи і додатки до них, що фіксують факт виконання фінансових та господарських операцій і є підставою для записів у реєстрах бухгалтерського обліку та податкових записах (касові, банківські документи, повідомлення банків і переказні вимоги, виписки банків, корінці квитанцій, банківських чекових книжок, наряди на роботу, табелі, акти про приймання, здавання і списання майна й матеріалів, квитанції і накладні з обліку товарно-матеріальних цінностей, довіреності на одержання грошових сум і товарно-матеріальних цінностей, авансові звіти, рахунки-фактури, регістри рахунків до оплати, накладні, вимоги, документи про приймання виконаних робіт тощо), крім роздавальних відомостей на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям та заробітної плати працівникам Збройних Сил України строк зберігання встановлено тривалістю 3 роки (за умови завершення аудиту фінансово-господарської діяльності. У разі виникнення спорів (суперечок), порушення кримінальних справ, відкриття судами провадження у справах - зберігаються до ухвалення остаточного рішення).

Згідно статті 1001 Переліку №404 за умови завершення аудиту фінансово-господарської діяльності облікові регістри: книга Журнал - головна - зберігається 5 років, меморіальні ордери, оборотні відомості, інвентарні картки, розроблювальні таблиці тощо - 3 роки. Картки особових рахунків на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, на виплату заробітної плати працівникам Збройних Сил України зберігаються протягом 75 років.

Системний аналіз наведеного правого регулювання дає підстави стверджувати, що первинні документи і додатки до них, що фіксують факт виконання фінансових та господарських операцій за умови відкриття провадження у таких справах, мають зберігатися до ухвалення остаточного рішення по справі.

Враховуючи те, що наданий час триває судовий розгляд у спорі щодо виплати грошової компенсації замість продовольчого пайка позивачам у справі № 2а-3554/08 та судом не прийнято остаточне рішення у справі, відповідно, фінансові документи щодо виконання даного судового рішення повинні були зберігатися у Міністерстві оборони України станом на 2021 рік, відповідно такі твердження представника стягувача суд відхиляє.

Отже, Міністерством оборони України не надано, і судом не встановлено, жодних належних та допустимих доказів (платіжних доручень, квитанцій, банківських виписок) нарахування, виплати та як наслідок отримання позивачами стягнутих коштів постановою Бориспільського міськрайнного суду Київської області від 30.01.2009. Відтак, факт добровільного чи примусового виконання Міністерством оборони України, судового рішення області від 30.01.2009 року по справі №2а-56/2009 не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи.

Крім цього суд констатує, що відсутні підстави для поновлення Міністерству оборони України процесуального строку звернення до суду з заявою про поворот виконання постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2009 року по справі №2а-56/2009 (№2а-554/08), мотивуючи це наступним.

Відповідно до частини 8 статті 380 КАС України заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи за результатами перегляду рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Як вбачається з матеріалів справи, із заявою про поворот виконання судового рішення стягувач звернувся до суду 04.09.2014 року, тоді як вимоги про зобов`язання здійснити поворот виконання рішення заявлені з підстав, що виниклі з часу ухвалення Апеляційним судом Київської області постанови від 01.04.2011 року, тобто більш ніж через 3 роки після винесення рішення, відповідно, з порушенням строку встановленого за законом в один рік.

Причини пропуску строку звернення до суду стягувач обґрунтовував тим, що про поновлення своїх прав дізнався лише 21.05.2014 року, після отримання копії постанови Апеляційного суду Київської області від 01.04.2011 року. Втім, жодних доказів на підтвердження даного факту Міністерством оборони України суду не надано.

Водночас суд враховує, що Міністерство оборони України як суб`єкт владних повноважень, маючи намір скористатися процесуальним правом на поворот виконання судових рішень, не вчиняло жодних дій з цією метою понад 3 роки (на момент подання до суду першої інстанції заяви про поворот судового рішення).

Таким чином, Міністерством оборони України було пропущено строк звернення із відповідною заявою до суду без поважних причин, оскільки жодних належних та допустимих доказів які б підтверджували наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення заявника, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, зокрема, звернення до суду із заявою про поворот виконання рішень у строк, визначений 380 КАС України, заявником не наведено та не доведено.

Враховуючи те, що поворот виконання можливий у разі якщо позивач фактично одержав від відповідача в порядку добровільного чи примусового виконання рішення майно або грошові кошти, а у даній справі стягувачем не надано будь-яких первинних документів, що підтверджують нарахування, виплати та отримання коштів згідно судового рішення від 30 січня 2009 року, суд дійшов висновку про необґрунтованість застосування повороту виконання рішення суду, передбаченого ст.380 КАС України, а отже підстави для задоволення заяви про поворот виконання постанови Бориспільського міськрайонного суду Киїської області від 30 січня 2009 року в адміністративній справі №2а-56/2009 (№2а554/2008) за заявою Міністерства оборони України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 380 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:
1. У задоволенні заяви Міністерства оборони України про поворот постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2009 року в адміністративній справі №2а-56/2009 (№2а554/2008), відмовити.

2.Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Леонтович А.М.

Дата виготовлення та підписання повного тексту судового рішення - 25.05.2021 р.