Справа № 640/22572/20
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 року м. Київ № 640/22572/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Київської митниці Держмитслужби
провизнання протиправними та скасування рішень
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Київської митниці Держмитслужби та просить суд:

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.03.2020 за №UA100020/2020/00143;

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби від 20.03.2020 №UA100000/2020/000156/2 про коригування митної вартості товарів;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.03.2020 за №UA100020/2020/00145;

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби від 20.03.2020 №UA100000/2020/157/2 про коригування митної вартості товарів;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.03.2020 за №UA100020/2020/00142;

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби від 20.03.2020 №UA100000/2020/155/2 про коригування митної вартості товарів;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.03.2020 за №UA100020/2020/00147;

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби від 20.03.2020 №UA100000/2020/158/2 про коригування митної вартості товарів.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що митним органом не дотримано частину 2 статті 53 Митного кодексу України при здійсненні перевірки правильності визначення митної вартості імпортованих транспортних засобів за основним методом - ціною договору, не обґрунтовано ціну, що визначена ним внаслідок проведеного коригування митної вартості транспортних засобів та не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом. ОСОБА_1 вказує, що підтвердив належними документами заявлену митну вартість товарів, що свідчить про відсутність підстав для її коригування митним органом.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній стверджує про правомірність прийнятих ним рішень та просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зокрема, митний орган зазначає, що позивачем надано до митного оформлення документ без номеру від 09.03.2020 виконаний польською мовою, проте без перекладу, що унеможливлює перевірити чи дійсно відбувся продаж, за якими умовами, умови оплати та інші відомості, що необхідні для перевірки митної вартості товарів. Також, відповідач вказує, що позивачем не надано банківські платіжні документи, що стосується оцінюваного товару - касові або товарні чеки, які містять відомості щодо вартості транспортного засобу, які можливо ідентифікувати із транспортним засобом, поданим до митного оформлення, не надано документів, які підтверджують транспортні витрати, наявність розбіжностей між даними власників транспортного засобу.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 подав митному органу митниці декларації UA100020.2020.020082, UA100020.2020.020084, UA100020.2020.020085, №UA100020.2020.020086 (далі - митні декларації).

До митної декларації UA100020.2020.020082 позивачем надано наступний пакет документів: рахунок-фактура (інвойс) б/н від 09.03.2020, декларація походження товарів б/н від 09.03.2020, акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що не здійснюється при виконанні UA209030/2020/11125 від 16.03.2020, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 23.06.2011, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 28.01.2020, документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 19.03.2020, висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом, сертифікат відповідності №UA.46А(b).01365-20 від 17.03.2020, паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_3 від 24.05.2014, інші некласифікаційні документи ІПН НОМЕР_4 від 02.12.2013, інші некласифікаційні документи перепустка №В6-0006768 від 19.03.2020, касовий ордер, що підтверджує сплату митних платежів, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу.

За наслідком розгляду поданих позивачем документів, відповідачем прийнято рішення від 20.03.2020 №UA100000/2020/000156/2 про коригування митної вартості товарів (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №1) та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.03.2020 за №UA100020/2020/00143 (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №2).

У графі 33 оскаржуваного рішення вказано наступне: «Надані відповідно до статті 53 Митного кодексу України (далі - Кодекс) документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Переміщення оцінюваного товару здійснювалось транспортним засобом НОМЕР_5 . ОСОБА_1 надав лист щодо вартості транспортування товару до кордону України у розмірі 100 евро. Разом з тим, документів, що підтверджують вартість транспортування не надано. Згідно з ст.3 68 Кодексу для цілей нарахування митних платежів, окрім ціни у касових (товарних чеках) та інших документах роздрібної торгівлі, враховується вартість страхування та перевезення (фрахту) до митного кордону України. Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України та статті 307 Господарського кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Також, до документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, згідно з наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», можуть належати:- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Декларант, відповідно до статті 52 Кодексу, зобов`язаний подавати митним органам достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Разом з тим, декларантом не надано об`єктивних та документально підтверджених даних стосовно числового значення складової митної вартості товарів на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України.

У графі 44 митної декларації №ІІА100020/2020/020082 під кодом 0380 (рахунок-фактура) знаходиться документ виконаний польською мовою, без перекладу, що не дає можливість перевірити чи дійсно відбувся продаж, за якими умовами, умови оплати та інші відомості, що необхідні для перевірки митної вартості товару. Декларантом не надані банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та інші платіжні та/або бухгалтерські платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Отже, декларантом не забезпечено об`єктивних та документально підтверджених даних стосовно відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вищенаведеним, відповідно до статті 53 Кодексу запропоновано подання протягом 10 календарних днів наступних додаткових документів (за наявності): документи, що підтверджують вартість транспортування у відповідності до вимог законодавства України; за наявності страхові документи та документи, які містять відомості про вартість страхування товару; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; інші платіжні та/або бухгалтерські платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту).

Декларанту запропоновано на підставі до ст.254 Кодексу здійснити переклад документу, що зазначений під кодом 0380 у графі 44 митної декларації №UА100020/2020/020082 та подати за власним бажанням додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Від подання додаткових документів ТОВ "ЄВРОТЕСТ-ПЛЮС", що уповноважено ОСОБА_1 на декларування товару, відмовилось. Таким чином, декларантом документально не підтверджено складову митної вартості на транспортування товару, можливу складову на його страхування, та відомості щодо ціни яка сплачена або підлягає сплаті за товар.

Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях з урахуванням цінової інформації зовнішніх джерел (UА500060/2019/33233 від 18.10.2019)».

Разом з митною декларацією UA100020.2020.020084 від 19.03.2020 позивачем надано наступний пакет документів: рахунок-фактура (інвойс) б/н від 12.03.2020, декларація походження товару б/н від 12.03.2020, акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що не здійснюється при виконанні UA209030/2020/11127 від 16.03.2020, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 04.06.2008, документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 19.03.2020, висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом сертифікат відповідності №UA.46А(b).01367-02 від 17.03.2020, паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_3 від 24.05.2014, інші некласифікаційні документи ІПН НОМЕР_4 від 02.12.2013, інші некласифікаційні документи перепустка №В6-0006768 від 19.03.2020, касовий ордер, що підтверджує сплату митних платежів, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу.

За наслідком розгляду поданих позивачем документів відповідачем прийнято рішення від 20.03.2020 №UA100000/2020/157/2 про коригування митної вартості товарів (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №3) та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.03.2020 за №UA100020/2020/00145 (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №4).

У графі 33 оскаржуваного рішення №3 вказано про наступні обставини: «Надані відповідно до статті 53 Митного кодексу України (далі - Кодекс) документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Переміщення оцінюваного товару здійснювалось транспортним засобом НОМЕР_5 . ОСОБА_1 надав лист щодо вартості транспортування товару до кордону України у розмірі 100 евро. Разом з тим, документів у відповідності до законодавства України, що підтверджують вартість транспортування не надано. Згідно з ст.368 Кодексу для цілей нарахування митних платежів, окрім ціни у касових (товарних чеках) та інших документах роздрібної торгівлі, враховується вартість страхування та перевезення (фрахту) до митного кордону України. Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України та статті 307 Господарського кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Також, до документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, згідно з наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», можуть належати:- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Декларант, відповідно до статті 52 Кодексу, зобов`язаний подавати митним органам достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Разом з тим, декларантом не надано об`єктивних та документально підтверджених даних стосовно числового значення складової митної вартості товарів на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України.

У графі 44 митної декларації №UА100020/2020/020084 під кодом 0380 (рахунок-фактура) знаходиться документ виконаний польською мовою, без перекладу, що не дає можливість перевірити чи дійсно відбувся продаж, за якими умовами, умови оплати та інші відомості, що необхідні для перевірки митної вартості товару. Декларантом не надані банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та інші платіжні та/або бухгалтерські платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Отже, декларантом не забезпечено об`єктивних та документально підтверджених даних стосовно відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вищенаведеним, відповідно до статті 53 Кодексу запропоновано подання протягом 10 календарних днів наступних додаткових документів (за наявності): документи, що підтверджують вартість транспортування у відповідності до вимог законодавства України; за наявності страхові документи та документи, які містять відомості про вартість страхування товару; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; інші платіжні та/або бухгалтерські платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту).

Декларанту запропоновано на підставі до ст.254 Кодексу здійснити переклад документу, що зазначений під кодом 0380 у графі 44 митної декларації №UА100020/2020/020084 та подати за власним бажанням додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Декларант надав копію митної декларації країни відправлення МРN 20PL402010E0320261, у якої у графах 2 (відправник) та 8 (одержувач) зазначений ОСОБА_1 . Копія митної декларації країни відправлення МРN 20PL402010E0320261 не містить даних щодо експортера-продавця товару та використовується з метою контролю вивезення товару за межі ЕС, отже не містить достатні відомості для перевірки ціни продажу товарів або ціни, що підлягає сплаті за товари.

Від подання додаткових документів ТОВ "ЄВРОТЕСТ-ПЛЮС", що уповноважено ОСОБА_1 на декларування товару, відмовилось. Таким чином, декларантом документально не підтверджено складову митної вартості на транспортування товару, можливу складову на його страхування, та відомості щодо ціни яка сплачена або підлягає сплаті за товар.

Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях з урахуванням цінової інформації зовнішніх джерел (UА205020/2019/21615 від 05.08.2019).».

Разом з митною декларацією UA100020.2020.020085 від 19.03.2020 позивачем подано наступні документи: рахунок-фактура (інфойс) б/н від 12.03.2020, декларація походження товару б/н від 12.03.2020, акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що не здійснюється при виконанні UA209030/2020/11128 від 16.03.2020, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 від 07.04.2014, документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 19.03.2020, висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом сертифікат відповідності №UA.46А(b).01368-02 від 17.03.2020, паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_3 від 24.05.2014, інші некласифікаційні документи ІПН НОМЕР_4 від 02.12.2013, інші некласифікаційні документи перепустка №В6-0006768 від 19.03.2020, копія митної декларації країни відправлення MRN 20 РL402010E0320253 від 14.03.2020, касовий ордер, що підтверджує сплату митних платежів , сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу.

За наслідком розгляду вказаних документів митним органом прийнято рішення від 20.03.2020 №UA100000/2020/155/2 про коригування митної вартості товарів (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №5) та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.03.2020 за №UA100020/2020/00142 (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №6).

У графі 33 спірного рішення №5 вказано про наступні обставини: «Надані відповідно до статті 53 Митного кодексу України (далі - Кодекс) документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Переміщення оцінюваного товару здійснювалось транспортним засобом НОМЕР_5 . ОСОБА_1 надав лист щодо вартості транспортування товару до кордону України у розмірі 100 евро. Разом з тим, документів, що підтверджують вартість транспортування не надано. Згідно з ст.368 Кодексу для цілей нарахування митних платежів, окрім ціни у касових (товарних чеках) та інших документах роздрібної торгівлі, враховується вартість страхування та перевезення (фрахту) до митного кордону України. Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України та статті 307 Господарського кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Також, до документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, згідно з наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», можуть належати:- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Декларант, відповідно до статті 52 Кодексу, зобов`язаний подавати митним органам достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Разом з тим, декларантом не надано об`єктивних та документально підтверджених даних стосовно числового значення складової митної вартості товарів на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України.

У графі 44 митної декларації №UА100020/2020/020085 під кодом 0380 (рахунок-фактура) знаходиться документ виконаний польською мовою, без перекладу, що не дає можливість перевірити чи дійсно відбувся продаж, за якими умовами, умови оплати та інші відомості, що необхідні для перевірки митної вартості товару. Декларантом не надані банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та інші платіжні та/або бухгалтерські платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Отже, декларантом не забезпечено об`єктивних та документально підтверджених даних стосовно відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вищенаведеним, відповідно до статті 53 Кодексу запропоновано подання протягом 10 календарних днів наступних додаткових документів (за наявності): документи, що підтверджують вартість транспортування у відповідності до вимог законодавства України; за наявності страхові документи та документи, які містять відомості про вартість страхування товару; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; інші платіжні та/або бухгалтерські платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту).

Декларанту запропоновано на підставі до ст.254 Кодексу здійснити переклад документу, що зазначений під кодом 0380 у графі 44 митної декларації №UА100020/2020/020085 та подати за власним бажанням додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Декларант надав копію митної декларації країни відправлення МРN 20PL4020Е0320253, у якої у графах 2(відправник) та 8 (одержувач) зазначений ОСОБА_1 . Копія митної декларації країни відправлення МРN 20PL4020Е0320253не містить даних щодо експортера-продавця товару та використовується з метою контролю вивезення товару за межі ЕС, отже не містить достатні відомості для перевірки ціни продажу товарів або ціни, що підлягає сплаті за товари.

Від подання інших документів ТОВ "ЄВРОТЕСТ-ПЛЮС", уповноважені ОСОБА_1 на декларування товару відмовилось. Таким чином, декларантом документально не підтверджено складову митної вартості на транспортування товару, можливу складову на його страхування, та відомості щодо ціни яка сплачена або підлягає сплаті за товар.

Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосований у зв`язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у статті 63 Кодексу. Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях з урахуванням цінової інформації зовнішніх джерел (UА305200/2019/11300 від 13.02.2019).».

Разом з митною декларацією від 19.03.2020 №UA100020.2020.020086 позивачем подано наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) б/н від 13.03.2020, декларація про походження товару б/н від 13.03.2020, акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що не здійснюється при виконанні UA209030/2020/11129 від 16.03.2020, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 від 16.06.2009 документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 19.03.2020, висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом сертифікат відповідності №UA.46А(b).01364-20 від 17.03.2020, паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_3 від 24.05.2014, інші некласифікаційні документи ІПН НОМЕР_4 від 02.12.2013, інші некласифікаційні документи перепустка №В6-0006768 від 19.03.2020, копія митної декларації країни відправлення MRN 20 РL402010E0320270 від 14.03.2020, касовий ордер, що підтверджує сплату митних платежів , сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу.

За наслідком розгляду поданих документів митним органом прийнято рішення від 20.03.2020 №UA100000/2020/158/2 про коригування митної вартості товарів (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №7) та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.03.2020 за №UA100020/2020/00147 (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №8).

У графі 33 оскаржуваного рішення №7 вказано про наступні обставини: «Надані відповідно до статті 53 Митного кодексу України (далі - Кодекс) документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Переміщення оцінюваного товару здійснювалось транспортним засобом НОМЕР_5 . ОСОБА_1 надав лист щодо вартості транспортування товару до кордону України у розмірі 100 евро. Разом з тим, документів у відповідності до законодавства України, що підтверджують вартість транспортування не надано. Згідно з ст. 368 Кодексу для цілей нарахування митних платежів, окрім ціни у касових (товарних чеках) та інших документах роздрібної торгівлі, враховується вартість страхування та перевезення (фрахту) до митного кордону України. Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України та статті 307 Господарського кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Також, до документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, згідно з наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», можуть належати:- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Декларант, відповідно до статті 52 Кодексу, зобов`язаний подавати митним органам достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Разом з тим, декларантом не надано об`єктивних та документально підтверджених даних стосовно числового значення складової митної вартості товарів на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України.

У графі 44 митної декларації №UА100020/2020/020086 під кодом 0380 (рахунок-фактура) знаходиться документ виконаний польською мовою, без перекладу, що не дає можливість перевірити чи дійсно відбувся продаж, за якими умовами, умови оплати та інші відомості, що необхідні для перевірки митної вартості товару. Декларантом не надані банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та інші платіжні та/або бухгалтерські платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Отже, декларантом не забезпечено об`єктивних та документально підтверджених даних стосовно відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вищенаведеним, відповідно до статті 53 Кодексу запропоновано подання протягом 10 календарних днів наступних додаткових документів (за наявності): документи, що підтверджують вартість транспортування у відповідності до вимог законодавства України; за наявності страхові документи та документи, які містять відомості про вартість страхування товару; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; інші платіжні та/або бухгалтерські платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту).

Декларанту запропоновано на підставі до ст.254 Кодексу здійснити переклад документу, що зазначений під кодом 0380 у графі 44 митної декларації №UА100020/2020/020086 та подати за власним бажанням додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Декларант надав копію митної декларації країни відправлення МРN 20PL402010E0320270, у якої у графах 2(відправник) та 8 (одержувач) зазначений ОСОБА_1 . Копія митної декларації країни відправлення МРN 20PL402010E0320270 не містить даних щодо експортера-продавця товару та використовується з метою контролю вивезення товару за межі ЕС, отже не містить достатні відомості для перевірки ціни продажу товарів або ціни, що підлягає сплаті за товари.

Від подання додаткових документів ТОВ "ЄВРОТЕСТ-ПЛЮС", що уповноважено ОСОБА_1 на декларування товару, відмовилось.

Таким чином, декларантом документально не підтверджено складову митної вартості на транспортування товару, можливу складову на його страхування, та відомості щодо ціни яка сплачена або підлягає сплаті за товар. .

Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях з урахуванням цінової інформації зовнішніх джерел (UА408010/2019/15962 від 22.03.2019).».

Тут і надалі разом спірні та/або оскаржувані рішення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зверне увагу на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення регулюються Митним кодексом України (далі - МК України).

Згідно зі статтею 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч. 1 ст. 52 МК України).

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Положеннями частини 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Разом з цим, частиною 4 статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 53 МК України).

У пунктах 3.16, 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI, визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до підпункту 4.5.10 пункту 4.5 розділу 4 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Частиною 1 статті 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з пунктом 1 частини 4, частинами 5-6 статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Положеннями частин 2-8 статті 57 МК України передбачено наступне.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2, 4, 5, 10 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті..

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Аналізуючи наведені положень суд приходить до висновку, що підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення неповного пакету документів, перелік яких закріплено у ст. 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за ціною договору (за першим методом).

Згідно із частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи правомірність спірних рішень, суд вважає, що останні відповідають критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України мотивуючи це наступним.

Так, митний орган вказує, що позивачем до митного оформлення разом із митними деклараціями не надано документів, що підтверджують вартість транспортування.

В матеріалах справи наявна довідка від 19.03.2020, згідно якої позивач доводить до відома митні органи, що доставка мотоциклу до кордону України складає 100 євро.

Як вже було вказано судом вище, згідно із пунктом 6 частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Суд звертає увагу, що конструкція даної правової норми передбачає надання транспортних документів у випадку, якщо такі витрати по транспортуванню не включені у вартість товару.

Натомість матеріали адміністративної справи не містять в собі жодних пояснень, у тому числі на вимогу митних органів щодо обставин транспортування товару та включення/не включення таких витрат у вартість товару.

Варто відмітити, що надана довідка від 19.03.2020, на думку суду, не є належним документом, що підтверджує транспортні витрати, адже згідно з наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» до транспортних документів можуть належати:- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

З урахуванням наведеного суд вважає, що позивачем до митного оформлення за всіма митними деклараціями не надано транспортних (перевізних) документів, належних документів про вартість перевезення оцінюваних товарів та/або пояснень митному органу про включення транспортних витрат у вартість товару.

Також, митний орган як підставу для коригування митної вартості вказує, що у графах 44 митних декларацій під кодом 0380 знаходиться документи від 09.03.2020, від 12.03.2020 (рахунки-фактури (інвойси)), які виконані польською мовою, що не дає можливість перевірити чи дійсно відбувся продаж, за якими умовами, умови оплати та інші відомості, що необхідні для перевірки митної вартості товару.

Надаючи оцінку вказаним твердженням як підставам для коригування митної вартості товарів суд вкаже наступне.

Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за №1372/21684, затверджено Порядок заповнення митних декларацій на бланк3у єдиного адміністративного документу, який визначає правила заповнення граф митних декларацій (далі - МД) на бланках єдиного адміністративного документа форми МД-2 (далі - ЄАД), додаткових аркушів до нього форми МД-3 (далі - додаткові аркуші), специфікації форми МД-8 (далі - специфікація), порядок унесення відомостей до доповнення форми МД-6 (далі - доповнення), випадки застосування специфікації, а також порядок оформлення, розподілу та використання аркушів МД форм МД-2, МД-3, МД-6, МД-8.

Передбачені цим Порядком правила також поширюються на застосування МД на бланках ЄАД, додаткових аркушiв, доповнення i специфiкацiї, виготовлених за допомогою комп`ютера, та електронних МД (далі - Порядок).

Згідно із вимогами Порядку у графі 42 з точністю до чотирьох знаків у дробовій частині наводиться фактурна вартість товару у валюті, в якій складені рахунки або інші документи, що визначають вартість товару.

У разі переміщення через митний кордон товарів як носіїв результатів виконаних робіт у графі зазначається вартість таких носіїв без урахування вартості інформації, що на них розміщена.

Графа не заповнюється при зворотному вивезенні тимчасово ввезених громадянами товарів.

У графі 44 зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення документи: рахунок або інший документ, що визначає вартість товару; визначені пунктами 7-9 частини восьмої статті 257 Митного кодексу України; визначені пунктами 1-11 частини третьої статті 335 Митного кодексу України; попередні рішення відповідно до частини четвертої статті 23 Митного кодексу України; документи про походження товару відповідно до частини другої статті 43 Митного кодексу України.

Аналіз наведеного дає суду підстави дійти до висновку, що у графі 44 митної декларації декларантом надається інформація (відомості) необхідна для здійснення митного контролю та митного оформлення, зокрема, розрахунок або документ, що визначає вартість товарів.

Як вже було вказано судом вище, у графі 44 митних декларацій позивачем під кодом 0380 вказано документи б/н від 09.03.2020, від 12.03.2020 (рахунки-фактури (інвойси)). Тобто, з урахуванням вимог Порядку документи 09.03.2020, від 12.03.2020 (рахунки-фактури (інвойси))) є документами, які визначають вартість товару. Разом з цим, вказані документи виконаний польською мовою.

У відповідності до частини 1 статті 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Судом встановлено, що позивачу в порядку частини 1 статті 254 МК України запропоновано надати переклад відповідних документів, однак вказаного перекладу до митного органу подано не було. При цьому, такого перекладу не надано і до суду під час оскарження позивачем спірних рішень.

Варто наголосити, що запитування відповідачем перекладу наведених вище документів є обґрунтованими, оскільки останні, враховуючи зміст Порядку, є документами необхідними для здійснення митного контролю та митного оформлення, зокрема для встановлення визначеної вартості товару.

Отже суд погоджується із висновком відповідача про неможливість перевірки факту продажу, за якими умовами, умови оплати та інші відомості, що необхідні для перевірки митної вартості товару.

Також суд зазначає, що в спірних рішеннях митним органом вказано, що позивачем не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та інші платіжні та/або бухгалтерські платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, якщо рахунок сплачено, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Враховуючи те, що декларантом (позивачем) не надано до митного органу перекладу документу на підставі якого здійснювався продаж товарів, на яких умовах, за якою ціною та умови щодо оплати (готівкою, на банківський рахунок тощо), суд приходить до висновку про не надання позивачем документів, передбачених пунктом 4 частини 2 статті 53 МК України. При цьому, суд наголошує, що ані позовна заява, ані повідомлення на виконання запиту митного органу не містить в собі жодних пояснень позивача щодо не можливості надання таких документів, у тому числі з підстав того, що рахунок є не сплаченим.

Підсумовуючи, суд погоджується із висновками відповідача про те, що декларантом не забезпечено об`єктивних та документально підтверджених даних стосовно відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В той же час, судом встановлено, що у деклараціях країни відправлення, які надані позивачем МРN 20PL402010E0320261, МРN 20PL4020Е0320253, МРN 20PL402010E0320270, у графах 2 (відправник) та 8 (одержувач) зазначений ОСОБА_1 . Разом з цим, такі декларації не містить даних щодо експортера-продавця товару та використовується з метою контролю вивезення товару за межі ЕС, отже не містить достатні відомості для перевірки ціни продажу товарів або ціни, що підлягає сплаті за товари.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується із митним органом та вважає, що позивачем подані документи до митного оформлення, які не дають можливості підтвердити складову митної вартості на транспортування товару, складову на його страхування, та відомості щодо ціни яка сплачена або підлягає сплаті за товар.

Суд акцентує увагу на тому, що такі документи відносяться до основних документів, які підтверджують митну вартість товарів.

При цьому, суд відхиляє посилання представника позивача у позовній заяві на наявність актів огляду (переогляду) митним органом мотоциклів, обставини їх вживаності, адже такі акти, не є тим документом, в розрізі положень частини 3 статті 53 МК України, що підтверджують митну вартість.

Інші доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву суд відхиляє, адже останні не покладені в основу оскаржуваних рішень.

Підсумовуючи вищевикладене суд вважає вірним висновок митного органу про неможливість визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Таким чином, суд вважає, що спірні рішення прийнятті відповідачем в порядок, спосіб та в межах наданих йому повноважень, відповідають критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, що, в свою чергу зумовлює наявність підстав для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Разом з цим, з приводу застосованого відповідачем резервного методу визначення митної вартості слід вказати наступне.

Так, відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Це безпосередньо стосується таких норм міжнародного права, як стаття VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Згідно із пунктом 2 (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ 1947) "оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару, який обкладається митом, або аналогічного товару.

Відповідно до пункту 2 (б) Під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції".

Якщо дійсна вартість не може бути визначена до пункту 2 (б) вказаної вище Генеральної угоди, оцінка митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті, який може бути встановлений.

Статтею 17 "Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року" передбачено, що: «Ніщо в цій Угоді не тлумачиться як таке, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданих для цілей митного оцінювання».

Згідно статті 7 «Угоди про застосування статті VII ГАТТ», якщо митна вартість імпортних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 1-6 включно, то митна вартість визначається з використанням розумних засобів, сумісних із принципами та загальними положеннями цієї Угоди і Статті VII ГАТТ 1994 та на основі даних, наявних у країні імпорту.

Враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини суд вважає, що митна вартість визначена відповідачем з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. Митна вартість товару ґрунтується на інформації щодо митного оформлення за митною декларацією від 20.03.2020 №UА 100020/2020/020233.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову в цілому.

Оскільки адміністративний позов не підлягає до задоволення, то відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 72, 73, 77, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) до Київської митниці Держмитслужби (03124, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, б. 8-А, ) про визнання протиправним та скасування рішень відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева