Справа № 160/3820/21
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2021 року Справа № 160/3820/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,-
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі № 160/3820/21 та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що на підставі направлень від 27.01.2020 № 453, № 455, № 457, № 458, № 459, від 03.02.2020 № 536, виданих Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області посадовими особами ГУ ДПС у Дніпропетровській області відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, у зв`язку з отриманням інформації про внесення до ЄДР запису про порушення проваджень у справах про визнання банкрутом ТОВ "НЗСТ "ЮТІСТ" на підставі наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 16.01.2020 № 191-п проведена позапланова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ" за період діяльності з 01.04.2018 по теперішній час з метою перевірки дотримання вимог податкового, валютного законодавства та іншого законодавства та за період діяльності з 01.04.2018 по теперішній час з метою перевірки дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки.
Документальною позаплановою виїзною перевіркою встановлено порушення пп.266.2.1 п.266.2, пп.266.3.3 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України від 02 12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями (в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення), в результаті чого занижено податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на загальну суму 616 957,62 грн., в тому числі:
- за період з 01.04.2018 по 31.12.2018 у сумі 256 052,54 грн.;
- за 2019 рік у сумі 360 905,08 грн.
До висновку про допущення вказаних порушень відповідач дійшов з огляду на те, що підприємство не використовує об`єкти нерухомого майна за призначенням, а здає в оренду та повинно, як власник об`єктів, самостійно обчислювати та подавати контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкту оподаткування декларацію за встановленою формою, згідно пп. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України. Оскільки ряд будівель не відноситься до будівель промисловості, дія абзацу "є" пп. 266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПКУ щодо не оподаткування будівель промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств, не поширюється на зазначені об`єкти нерухомого майна. У зв`язку з чим, об`єкти нерухомості, які належать суб`єкту господарювання на праві власності, оподатковуються на загальних підставах, якщо інше не передбачено рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, на території якого знаходяться об`єкти нерухомості.
Вказані порушення були зафіксовані контролюючим органом у Акті про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "НЗСТ"ЮТІСТ" №9863/04-36-05- 20/37837198 від 28 лютого 2020 року.
Позивач, не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, в порядку ст. 56 Податкового кодексу України, оскаржив його в адміністративному порядку до контролюючого органу вищого рівня.
Вказане рішення направлено юридичну на адресу позивача засобами поштового зв`язку, однак конверт провернувся на адресу відповідача з відміткою "у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання".
Надаючи оцінку обґрунтованості висновків контролюючого органу та правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд зазначає, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. (п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України).
Згідно із п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Приписами ст. 266 Податкового кодексу України врегульовано порядок нарахування та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Згідно із п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Відповідно до пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Водночас приписами пп.266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України визначено перелік об`єктів, які не є об`єктами оподаткування.
За умовами абзацу "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла до 23.05.2020) не є об`єктами оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.
Аналіз пункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України свідчить про те, що нерухомість має бути класифікована як "будівлі промисловості промислових підприємств". При цьому законодавець використав прислівник "зокрема", який уживається для підкреслення, виділення чого-небудь з-поміж однотипного, та який відноситься в даному випадку до виду будівель промисловості (виробничі корпуси, цехи, складські приміщення), та має на увазі і наявність інших будівель промисловості.
Згідно із пп. 14.1.129-1 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють:
а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;
б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;
в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;
г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;
ґ) будівлі промислові та склади;
д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);
е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;
Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації, наказом від 17 серпня 2000 року № 507, затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (далі - ДК 018-2000), призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні.
Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.
Будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням.
Згідно з ДК 018-2000 до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) належать будівлі промислові (код 1251) - цей клас включає: криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства та інші за їх функціональним призначенням. Цей клас не включає: резервуари, силоси та склади (1252), будівлі сільськогосподарського призначення (1271), комплексні промислові споруди (електростанції, нафтопереробні завод та т. ін.), які не мають характеристик будівель (230).
Також до будівель промисловості відносяться будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості (код 1251.1) та будівлі підприємств чорної металургії (код 1251.2).
Таким чином, в розумінні абзацу "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПКУ, не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки промислові будівлі та складські приміщення, які належать промисловим підприємствам.
Якщо промислова будівля або складське приміщення належить не промисловому підприємству, у цьому разі, будівля (приміщення) є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та податок повинен нараховуватися та сплачуватись на загальних підставах, відповідно до норм чинного законодавства.
Згідно з даними Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, основним видом діяльності ТОВ "НЗСТ "ЮТІСТ" є 24.20 "Виробництво труб, порожнистих профілів і фітингів зі сталі".
Промисловими вважаються підприємства, які відповідно до ДК 009:2010 відносяться до секцій: В "Добувна промисловість та розроблення кар`єрів", С "Переробна промисловість", зокрема виробництво харчових продуктів, напоїв, тютюнових виробів, текстильне виробництво, виробництво шкіри, виробів зі шкіри та інших матеріалів, виробництво паперу та паперових виробів, поліграфічна діяльність, тиражування записаної інформації тощо; D "Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря", Е "Водопостачання; каналізація, поводження з відходами", F "Будівництво".
Згідно з Національним класифікатором України ДК 009:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 29.11.10 № 530, ТОВ "НЗСТ "ЮТІСТ" відноситься до підприємств промисловості, а саме до секції С "Переробна промисловість".
Вказаний висновок відповідачем не заперечується.
Отже, дія абзацу "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ поширюється на будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств, в тому числі і на будівлі, що належать (належали) позивачу.
Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" від 16 січня 2020 року № 466-IX, який набрав чинності 23.05.2020, абзац "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України викладено в такій редакції: "будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку".
Отже, контролюючий орган під час проведення перевірки, за результатом якої складено акт від 28.02.2020, фактично обгрунтував свої висновки з урахуванням приписів абзацу "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України в редакції, що діяла після 23.05.2020.
Таким чином, враховуючи нормативно-правове регулювання податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на час виникнення спірних правовідносин (за період з 2018 року по лютий 2020 року), суд дійшов висновку про необгрунтованість доводів відповідача про наявність у позивача обов`язку зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та порушення пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України.
Крім того, судом встановлено та матеріалами справ підтверджено, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.01.2020 року у справі № 904/6023/19 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів в порядку встановленому ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів встановлює Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. (ч. 1 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом")
Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій. (п.3 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом")
Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення. (ч. 5 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом")
Тобто, дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів, а не зобов`язань поточних кредиторів, то за такими зобов`язаннями може нараховуватися неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань, в тому числі зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).
За своєю правовою природою фінансові та економічні санкції є додатковими зобов`язаннями, похідними від основного зобов`язання. Невиконання таких зобов`язань є правопорушенням.
Нарахування санкцій, застосування заходів забезпечення за невиконання зазначених зобов`язань та примусове стягнення на підставі виконавчих документів коштів на виконання таких грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також штрафних санкцій ґрунтується на законі.
Мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли після введення мораторію та не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.
Однак, введення мораторію зупиняє виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припиняє заходи, спрямовані на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.
Тобто, вирішальним для з`ясування наявності законних підстав для нарахування штрафних санкцій за несплату позивачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки позивачем є встановлення часу виникнення зобов`язань, а саме: виникли вони до порушення прави про банкрутство чи після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.
Судом, з наданого до оскаржуваного рішення розрахунку штрафної санкції, встановлено, що відповідач під час нарахування штрафних санкцій не врахував вище викладені приписи Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", не зважаючи на те, що підставою проведення позапланової перевірки позивача зазначено саме отримання інформації про внесення в ЄДР запису про порушення провадження у справі про визнання банкрутом ТОВ "НЗСТ "ЮТІСТ".
Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якими встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя О.С. Луніна