Справа № 295/2054/21
Суддя: Чішман Л. М.
Дата ухвалення: 2021-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/2054/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі головуючого судді Чішман Л.М.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом адвоката Ващенка Ярослава Антоновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову в.о. заступника начальника Київської митниці Держмитслужби України Калинович О.О. в справі про порушення митних правил №1328/10000/20 від 22.10.2020 року та закрити справу про порушення митних правил; стягнути з відповідача, за рахунок бюджетних асигнувань, понесені позивачем судові витрати.

В обгрунтування вимог вказано, що 12.07.2019 року позивачем, як митним брокером, керівником приватного підприємства «Житомир-Броктраслогістик», з метою оформлення в митному режимі «імпорт» товару було подано у електронному вигляді електронну митну декларацію за номером UА 100530/2020/040534 та товаросупровідні документи. Одержувачем вказаного товару є ОСОБА_2 . Разом з електронною митною декларацією, до митного оформлення транспортного засобу, було подано додатковий товаросупровідний документ, а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Volkswagen Touareg, № НОМЕР_1 від 02.04.2019 року, рахунок-фактура № 43348 від 26.06.2019 року. Відповідно до даних, вказаних у електронній митній декларації, позивачем, як декларантом було здійснено розрахунок платежів, а саме ввізне мито 46005,45 грн, акциз 25917,37 грн, ПДВ 106395,46 грн. Розрахунок необхідних до сплати платежів, позивачем, як декларантом було здійснено з врахуванням календарного року виготовлення транспортного засобу, а саме - 2014 рік та оформлення розрахунку є чинним на даний час.

Проте, практично через рік після завершення митного оформлення, а саме 31.07.2020 року головним державним інспектором відділу оперативного реагування № 3 (у м. Житомир) управління забезпечення протидії митним правопорушенням Київської митниці Держмитслужби Коротуном О.І. був складений протокол про порушення митних правил № 1328/10000/20 відносно позивача щодо порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України та 22.10.2020 року за результатами розгляду протоколу про порушення митних правил № 1328/10000/20 від 31.07.2020 року, в.о. заступника начальника Київської митниці Держмитслужби України Калинович О.О. винесено постанову в справі про порушення митних правил № 1331/10000/20, згідно якої позивача визнано винним у вчинені порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 14 711,01 грн.

Позивач, вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з порушеннями норм матеріального та процесуального права. Так, при заповненні митної декларації було вказано рік випуску автомобіля Volkswagen Touareg - 2014. Дані транспортного засобу, в тому числі і рік його випуску, в митній декларації було вказано на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що було видано відповідними компетентними органами. За відсутності даних щодо року випуску автомобіля, датою випуску автомобіля вважається дата його першої реєстрації, а у вказаних документах датою першої реєстрації транспортного засобу є 2014 рік. Оформлення вказаного транспортного засобу було здійснене митним постом «Житомир» Київської митниці Держмитслужби 04.03.2020 року під час якого відбулись консультація з відповідним уповноваженим працівником митного органу підчас якої уповноваженою на це посадовою особою митного органу і визначався рік випуску даного транспортного засобу як 2014.

Адвокат стверджує, що графа «Д.20.» свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 02.04.2019 року, на яке посилається Київська митниця Держмитслужби, і за допомогою якого митницею було встановлено порушення митних правил в діях позивача, не містить відомостей про рік виготовлення (день, місяць, рік), а містить лише символи, з яких не зрозуміло це рік чого: рік виготовлення транспортного засобу, чи рік випуску модельного ряду. Позивач вважає, що належним доказом дати виготовлення транспортного засобу, який був у користуванні та ввозиться на митну територію України, є дата його першої реєстрації, вказана в реєстраційних документах, виданих уповноваженими державними органами країни, в якій така реєстрація була здійснена. На момент митного оформлення автомобіля, позивач не мав інших, відмінних від поданих відповідачу документів, зокрема, свідоцтва про реєстрацію, які б підтверджували іншу дату виготовлення транспортного засобу, що знайшло своє підтвердження у оскаржуваній постанові. Відтак, викладені в оскаржуваній постанові доводи відповідача про те, що позивачем заявлено неправдиві відомості у митній декларації, є необгрунтованими та не підтвердженими належними доказами.

Крім того, представник вказав, що для притягнення до відповідальності, згідно зі статтею 485 МК України, у цьому випадку необхідно довести факт заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу. Проте, матеріали справи про порушення митних правил № 1328/10000/20 від 31.07.2020 року не містить жодних доказів, які б вказували або підтверджували той факт, що ОСОБА_1 діяв умисно, а також в постанові у справі про порушення митних правил № 1328/10000/20 від 22.10.2020 відсутні посилання на докази, які б це підтверджували умисність дій ОСОБА_1 .

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 19.03.2021 року у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

13.04.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що в ході проведення перевірки Київською митницею Держмитслужби встановлено, що календарний рік виготовлення автомобіля марки легковий автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Touareg», номер кузова НОМЕР_2 є 2013, про що вказано у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 02.04.2019 року,тобто у декларанта були в повному обсязі наявні товаросупровідні документи в яких містились однозначні відомості про календарний рік виготовлення транспортного засобу. Одночасно з цим, у відповідності до листа компанії ТОВ «АВТОСОЮЗ» від 29.09.2020 року №419 - автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Touareg », номер кузова НОМЕР_2 , виготовлений заводом виробником 19.12.2013 року. Підпунктом 215.3.5, пункту 215.3 статті 215 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування акцизним податком легкових транспортних засобів» від 08.11.2018 року №2611-VIII передбачено, що ставка податку для відповідного транспортного засобу визначається за формулою, відповідно до якої коефіцієнт, що дорівнює кількості повних років, з року, наступного за роком виробництва відповідного транспортного засобу до року визначення ставки податку. Таким чином, декларантом ОСОБА_1 при розрахунку митних платежів не враховано та не зазначено в митній декларації фактичний календарний рік виготовлення транспортного засобу, що призвело до несплати митних платежів в повному об`ємі на загальну суму 7775,21 грн.

Відповідач вважає, що ОСОБА_1 , з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів в сумі 7775,21 грн, вчинено протиправні дії які полягали в заявленні у графі 31 ЕМД UА100530/2020/040534 неправдивих відомостей стосовно календарного року виготовлення легкового автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Touareg», номер кузова - НОМЕР_2 , чим вчинено порушення митних правил, передбачене ст. 485 Митного кодексу України.

14.04.2021 року від адвоката ОСОБА_3 надійшла відповідь на відзив. Адвокат вказав, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими, такими, що не спростовують твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог. Адвокат пояснив, що з метою розмитнення автомобіля позивачем, як декларантом, до митного органу був наданий весь необхідний пакет документів. Причиною подання, як заявляє відповідач заяви від 16.07.2019 року на внесення змін до митної декларації № UА100530/2020/040534 щодо здійснення доплат митних платежів на загальну суму, визначену митним органом, як ухилення від сплати митних платежів у зв`язку з невірним зазначенням року виготовлення транспортного засобу, пояснюється тиском управління забезпечення протидії митним правопорушенням митного органу на позивача щодо створення йому відповідних проблем шляхом складання протоколу про порушення митних правил після ініціювання відповідної перевірки і не бажанням митного органу скасувати вказане митне оформлення яке проведено уповноваженою на це особою. Посилання відповідача на те, що нібито не побачити вказаних документально підтверджених даних декларант не міг не вказує на наявність в його діях ознак адміністративного правопорушення тим більш що під час ввезення на митну територію і митного оформлення фахівці митного органу визначали транспортний засіб як 2014 року випуску.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 22.10.2020 року виконуючим обов`язки заступника начальника Київської митниці Держмитслужби України Калиновичем О.О. винесено постанову в справі про порушення митних правил №1328/10000/20, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів на суму 23 325,63 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що 12.07.2019 року до відділу митного оформлення №1 митного поста «Житомир» Київської митниці Держмитслужби агентом з митного оформлення ОСОБА_1 з метою оформлення в митному режимі «імпорт» товару: «легковий автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Touareg», номер кузова НОМЕР_2 , було подано митну декларацію UА 100530/2020/040534 та товаросупровідні документи, зокрема, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 02.04.2019 року, рахунок-фактура № 43348 від 26.06.2019 року.

В графі 47 митної декларації UА 100530/2020/040534 ОСОБА_1 здійснено нарахування митних платежів з врахуванням календарного року виготовлення транспортного засобу 2014 та визначені загальний розмір митних платежів на суму 178 318,28 грн.

Проте, у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 02.04.2019 року, рік виготовлення автомобіля вказано 2013-12.

Таким чином, ОСОБА_1 при розрахунку митних платежів не враховано та не зазначено в митній декларації фактичний календарний рік виготовлення транспортного засобу, що призвело до несплати митних платежів у повному об`ємі на загальну суму 7775,20 грн (а.с. 19-24).

Згідно митної декларації UА 100530/2020/040534, в описі транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Touareg », номер кузова НОМЕР_2 , ОСОБА_5 вказано календарний рік виготовлення 2014 рік, дата першої реєстрації 13.03.2014 року.

Зі змісту свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 02.04.2019 року автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Touareg », номер кузова НОМЕР_2 , встановлено, що рік виготовлення-місяць 2013-12; дата першого введення в експлуатацію в Швеції 13.03.2014 року.

17.07.2020 року ОСОБА_1 подано заяву №12 начальнику Київської митниці, в якій, в порядку ст. 259 МК України, просив надати дозвіл на внесення змін до митної декларації UА 100530/2020/040534, в частині визначення суми митних платежів.

18.09.2020 року ОСОБА_1 подано заяву начальнику Київської митниці, в якій просив вважати недійною заяву, зокрема, №12 від 17.07.2020 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту поданнямитному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Частиною 1 статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини 2 статті 264 МК України митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений ст. 53 МК України.

Згідно зі статтею 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації..

Відповідно до частини 8 статті 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації..

Статтею 485 МК України передбачено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Згідно статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки.

Згідно частини 2 статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 256 КУпАП України, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Диспозиція статті 485 вказаного Кодексу передбачає декілька варіантів об`єктивної сторони правопорушення, і порушення, про яке йдеться в оскаржуваній постанові митного органу щодо позивача (заявлення з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру в митних деклараціях неправдивих відомостей, необхідних для визначення митної вартості товару, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості), у даному випадку, не носить триваючого характеру, адже час можливого вчинення останнього, як такого, безпосередньо пов`язаний з поданням відповідних декларацій.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постановах від 24.12.2020 року по справі N 461/3117/17, від 24.12.2020 року по справі N 569/7509/16-а, від 09.07.2020 року по справі N 640/20172/16-а.

Виконуючим обов`язки заступника начальника Київської митниці Держмитслужби України Калиновичем О.О. 22.10.2020 року винесено постанову в справі про порушення митних правил №1328/10000/20, якою позивача визнано винним у вчинені порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України.

Підставою для винесення зазначених постанов став висновок відповідача про те, що позивачем вчинено протиправні дії спрямовані на зменшення розміру митних платежів шляхом надання документів, що містять неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості товару при митному оформленні товарів за митною декларацією, а саме календарного року виготовлення транспортного засобу.

Згідно протоколу про порушення митних правил №1328/10000/20 від 31.07.2020 року встановлено, що висновок про вчинення позивачем дій спрямованих на зменшення розміру митних платежів шляхом надання документів, що містять неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості товару при митному оформленні товарів контролюючий орган зробив на підставі службової записки Управління адміністрування митних платежів, митної вартості та класифікації товарів Київської митниці Держмитслужби від 27.07.2020 року встановлено реальну дату випуску даного автомобіля, а саме 2014 року випуску.

Крім того, твердження позивача про те, що оформлення вказаного транспортного засобу було здійснене митним постом «Житомир» Київської митниці Держмитслужби 12.07.2019 року під час якого відбулась консультація з відповідним уповноваженим працівником митного органу, під час якої уповноваженою на це посадовою особою митного органу і визначався рік випуску даного транспортного засобу як 2014 рік, оформлення відбулось після здійснення усіх необхідних та передбачених митних процедур включаючи митний огляд (акт митного огляду від 12.07.2019 року), під час якого саме фаховою уповноваженою на це посадовою особою митного орану було встановлено, що оформлення зазначеного ТЗ здійснюється, як 2014 року виготовлення, залишилось не спростованим відповідачем та свідчить про те, що з моменту оформлення митної декларації уповноважені працівники митної служби були обізнані про факт подання відповідних відомостей у декларації.

Виходячи з викладеного, правопорушення, передбачене ст. 485 МК України, не є триваючим, оскільки, може бути скоєне виключно у момент подання митному органу митних декларацій, оскільки подання позивачем митної декларації відбувалося 12.07.2019 року, а прийняття Київською митницею Держмитслужби постанови від 22.10.2020 року №1328/10000/20 відбулося з порушенням строків, встановлених частиною 1 статті 467 МК України.

Відповідно до статті 416 МК України митний брокер - це підприємство, що надає послуги з декларування товарів транспортних засобів комерційного призначення, які переміщуються через митний кодон України.

Згідно зі статтею 417 МК України взаємовідносини митного брокера з особою, яку він представляє, визначаються відповідним договором.

Суд зазначає, що саме замовник, в цьому випадку, несе відповідальність за достовірність даних (відомостей), що заявлені у наданих митному органу документах.

Таким чином, відповідальною особою у цих правовідносинах щодо подання органу доходів і зборів документів, які містять неправдиві відомості щодо вартості ТЗ, з метою ухилення від сплати митних платежів (за ст. 485 МК України), є замовник брокерських послуг.

За таких обставин суд вважає, що відповідачем в оскарженій постанові не зазначено доказів протиправності дій ОСОБА_1 та доказів вини у формі прямого умислу, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 Митного кодексу України.

Наявні в матеріалах справи докази не підтверджують наявність в діях позивача умислу, спрямованого на ухилення від сплати митних платежів у встановленому законом розмірі.

Відповідно до сталої судової практики для притягнення до відповідальності, згідно зі статтею 485 Митного кодексу України, необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

З урахуванням чого, суд дійшов висновку, що Київською митницею адміністративне стягнення на позивача за відсутності доказів внесення неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявності прямого умислу, крім того, накладено поза межами встановленого законом строку, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 242-246 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Постанову виконуючого обов`язки заступника начальника Київської митниці Держмитслужби України Калиновича О.О. від 22.10.2020 року, винесену в справі про порушення митних правил №1328/10000/20, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів на суму 23 325,63 грн скасувати та закрити провадження у справі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Київської митниці Державної митної служби на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання, через Богунський районний суд м. Житомира.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, набирає законної сили з моменту проголошення рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Представник позивача: адвокат Ващенко Ярослав Антонович, місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Київська митниця Держмитслужби, місцезнаходження: м. Київ, вул. Г.Вацлава, 8-а, код: 43337359.

Суддя Л.М. Чішман