Справа № 500/1316/21
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1316/21

24 травня 2021 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною відмови, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якій позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправною відмову Головного Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області від 20.07.2020 № 1900-0310-8/10746 здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 на підставі довідки № 131 від 31 березня 2020 року та зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 на підставі довідки № 131 від 31 березня 2020 року, виданої ТУ ДСА України, з врахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області щодо відмови листом від 23.02.2021 № 1900-0306-8/5456 в зарахуванні до стажу судді трьох років в галузі права за період роботи старшим юрисконсультом з 01.07.93 року по 01.07.1996 згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 11.03.2020, виданого Кременецьким районним судом, та в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області на підставі розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 11.03.2020 року, виданого Кременецьким районним судом, зарахувати до стажу судді три роки роботи в галузі права за період роботи старшим юрисконсультом з 01.07.1993 по 01.07.1996; зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області на підставі розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 11.03.2020 року, виданого Кременецьким районним судом, провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 31 серпня 2018 року відповідно до стажу судді 23 роки 1 місяць 25 днів з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області щодо відмови листом від 25.03.2021 № 1900-0305-8/9751 в зарахуванні до стажу судді трьох років в галузі права за період роботи старшим юрисконсультом з 01.07.1993 по 01.07.1996 згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 11.03.2020, виданого Кременецьким районним судом, та в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Тернопільській області, позивачеві видано довідку №131 від 31.03.2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зазначену довідку разом із заявою про перерахунок грошового утримання позивач подав відповідачеві, проте отримав повідомлення про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, позаяк право на перерахунок щомісячного грошового утримання позивач матиме лише при зміні розміру складових суддівської винагороди. Позивач не погоджується з такою відмовою відповідача, оскільки вважає, що така відмова суперечить вимогам чинного законодавства, рішенню Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 та порушує його права.

Окрім цього, позивач зазначає, що при розрахунку стаж наказом № 32-к від 31 серпня 2018 року по Кременецькому районному суду мене було відраховано зі штату Кременецького районного суду з посади судді на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 23 серпня 2018 року № 2710/0/15-18. Після винесення наказу їй був виданий розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно якого тривалість стажу позивача складає 20 років 1 місяць та 25 днів та включає стаж роботи на посаді судді. Водночас, 05 серпня 2018 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яким внесено зміни до статті 137 Закону України № 1402-VІІІ, згідно яких суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

На усну вимогу позивача Кременецький районний суд листом від 05.02.2021 №02.1/14/6/2021 підтвердив її право на додаткове зарахування до стажу роботи на посаді судді 3-х років роботи у галузі права, які надавали їй право на призначення на посаду судді, з огляду на що позивач звернулась до відповідача із заявою від 05.02.2021 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді на підставі листа Кременецького районного суду від 05.02.2021 №02.1/14/6/2021.

Відповідач, листом від 23.02.2021 відмовив позивачу у перерахунку пенсії через відсутність підстав для проведення такого перерахунку.

Ухвалою від 26.03.2021 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у якій зазначено строк подання учасникам справи відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення щодо відповіді на відзив.

01.04.2021, на адресу суду від позивача надійшли уточнення позовних вимог з додатками зі змісту яких слідує, що до моменту звернення в суд, ОСОБА_1 12.03.2021 повторно звернулась до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді (вид перерахунку - зміна страхового стажу, набутого до 01.01.2004) та додала до заяви новий розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці від 11.03.2021 №01.1./26/132021, згідно якого стаж ОСОБА_1 становить 23 роки 1 місяць 25 днів (до наявного стажу додано також період роботи позивача старшим юрисконсультом Козівського районного споживчого товариства), однак відповідач листом від 25.03.2021 №1900-0305-8/9751 відмовив у зарахуванні до стажу роботи позивача - роботу старшого юрисконсульта Козівського районного споживчого товариства відповідно до поданого розрахунку стажу судді від 11.03.2021, оскільки застосування норм статті 137 Закону №1402, дає судді право подати заяву на відставку, однак її застосування при обчисленні збільшення відсотка грошового утримання судді у відставці - не передбачено.

22.04.2021, через відділ документального забезпечення суду, надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого слідує, що відповідач не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі та зазначає, що позивачу відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання у зв`язку з тим, що такий перерахунок буде здійснюватися при збільшенні розміру суддівської винагороди після 18.02.2020. Питання проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці може бути розглянуто при збільшенні розміру суддівської винагороди після набрання чинності рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 виключно на підставі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, наданих відповідними судами. Оскільки розмір суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді не змінився, а отже відсутні підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а тому, приймаючи рішення про відмову у проведенні перерахунку, Головне управління діяло у межах чинного законодавства.

Щодо відмови відповідача, викладеної у листі від 23.02.2021 № 1900-0306-8/5456 стосовно зарахування до стажу судді трьох років в галузі права за період роботи старшим юрисконсультом з 01.07.1993 по 01.07.1996, відповідач вказав, що ОСОБА_1 з 05.09.2018 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді з урахуванням розрахунку стажу судді, який подано Кременецьким районним судом (арк. справи 40-53).

Ухвалою від 26.04.2021, суд перейшов до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання у справі на 13.05.2021.

У судовому засіданні 13.05.2021, судом задоволено заяву про уточнення позовних вимог та зобов`язав відповідача надати пенсійну справі ОСОБА_1 , з огляду на що оголошено перерву до 17.05.2021.

17.05.2021, через відділ документального забезпечення суду, представником відповідача подано клопотання про долучення доказів (арк. справи 63-66).

У судове засідання, призначене на 17.05.2021, сторони не прибули та подали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (арк. справи 67, 68).

Частиною четвертою статті 229 КАС України визначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначене, з урахуванням неявки у судове засідання всіх учасників справи, суд ухвалою від 17.05.2021 перейшов до розгляду справи №500/1316/20 у порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Вищої Ради Правосуддя №2710/0/15 від 23.08.2018, ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Кременецького районного суду Тернопільської області у зв`язку з поданням заяви про відставку (арк. справи 16).

Згідно Наказу Кременецького районного суду Тернопільської області від 31.08.2018 №32-к, позивача відраховано зі штату Кременецького районного суду Тернопільської області (арк. справи 17).

Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №1.15/90/2018 від 06.09.2018, виданого Кременецьким районним судом Тернопільської області, усього стаж роботи позивача станом на 31.08.2018 становив 20 років 01 місяць та 25 днів та до стажу включено період роботи ОСОБА_1 головою Кременецького районного суду Тернопільської області з 06.07.1998 по 31.08.2018 (арк. справи 22).

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , як судді у відставці, з 05.09.2018 призначено та виплачується щомісячне грошове утримання судді у відставці на підставі пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №1402-VІІІ від 02.06.2016 у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

З матеріалів судової справи слідує, що позивач 16.07.2020 звернулася до відповідача із заявою про перерахунок з 19.02.2020 довічного грошового утримання судді у відставці, до якої додала, зокрема, і довідку №131 від 31.03.2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, видану Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Тернопільській області (арк. справи 14).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивачу відмовлено в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді на підставі довідки №131 від 31.03.2020, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Тернопільській області, з посиланням на те, що оскільки після 01.01.2021 збільшення розміру складових суддівської винагороди не відбулося, то відсутні підстави для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача (арк. справи 15).

Окрім цього, Кременецький районний суд, розглянувши звернення ОСОБА_1 , листом від 05.02.2021 №02.1./14/6/2021 повідомив позивачку, що частиною другою статті 137 Закону № 1402-VIII (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Вказав, що Верховний Суд у рішенні від 22 листопада 2018 року, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 9901/805/18, зазначив, що у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про статус суддів» (в редакції, чинній на дату призначення на посаду судді ОСОБА_1 ) суддею міг бути громадянин України, який має стаж роботи у галузі права не менш як три роки.

З огляду на зазначене, Кременецький районний суд в зазначеному листі вказав, що позивач має право звернутися до органів пенсійного фонду про зарахування додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (арк. справи 20).

05.02.2021, позивач звернулась з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зарахування до стажу судді трьох років роботи в галузі права (старшим юрисконсультом), що передувало призначенню на посаду судді Кременецького районного суду, та проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 31 серпня 2018 року (арк. справи 64 зворот).

Листом від 23.02.2021 №1900-0306-8/5456 відповідач відмовив в проведенні перерахунку, покликаючись на те, що з 05.09.2018 ОСОБА_1 призначено довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402 відповідно до поданої заяви від 5 вересня 2018 року. Для призначення пенсії позивачем було надано копію рішення Вищої ради правосудця про звільнення з посади судді №2710/0/15-18 від 23.08.2018, копію наказу про звільнення судді з посади №32-к від 31.08.2018, довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №186 від 04.09.2018, розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці де зазначено, що стаж судді становить 20 років 1 місяць 25 днів, а в довідці зазначено, що розрахунок стажу роботи судді складається на день видання наказу про відрахування судді зі штату суду у зв`язку з виходом у відставку.

Відповідач зазначив, що підстав для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання відповідно до поданої заяви від 05.02.2021 та відповіді Кременецького районного суду №02.1/14/6/2021 від 05.02.2021 - відсутні (арк. справи 24).

12.03.2021, позивач звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суді (вид перерахунку - зміна страхового стажу, набутого до 01.01.2004) (арк. справи 65, зворот).

До поданої заяви позивач додала новий розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці від 11.03.2021 №01.1./26/132021, згідно якого стаж ОСОБА_1 становить 23 роки 1 місяць 25 днів, позаяк до наявного стажу головою Кременецького районного суду тернопільській області в період з 06.07.1998 по 31.08.2018, додано також період роботи позивача старшим юрисконсультом Козівського районного споживчого товариства в період з 01.07.1993 по 01.07.1996 (арк. справи 21).

Відповідач, листом від 25.03.2021 №1900-0305-8/9751, відмовив у зарахуванні до стажу роботи позивача - роботу старшого юрисконсульта Козівського районного споживчого товариства відповідно до поданого розрахунку стажу судді від 11.03.2021, оскільки застосування норм статті 137 Закону №1402, дає судді право подати заяву на відставку, однак її застосування при обчисленні збільшення відсотка грошового утримання судді у відставці - не передбачено (арк. справи 35).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернулась із даним позовом в суд.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до вимог пункту 3 частини першої статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні даної справи керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення конкретної дії чи події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Щодо позовної вимоги визнати протиправною відмову Головного Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області від 20.07.2020 № 1900-0310-8/10746 здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 на підставі довідки № 131 від 31 березня 2020 року та зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 на підставі довідки № 131 від 31 березня 2020 року, виданої ТУ ДСА України, з врахуванням раніше виплачених сум, суд виходить з наступного.

Станом на 16.06.2020 Верховним Судом прийнято рішення у зразковій справі №620/1116/20 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, яке набрало законної сили 07.08.2020.

Зазначеним рішенням суду визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 05.03.2020 про відмову в перерахунку ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із його заявою від 25.02.2020; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_2, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Чернігівській області від 25.02.2020 за №03/36-740, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Пунктами 21 та 22 частини першої статті 4 КАС України визначено, що типові адміністративні справи це адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги; зразкова адміністративна справа типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення.

Згідно частини десятої статті 290 КАС України, в рішенні суду, ухваленому за результатами розгляду зразкової справи, Верховний Суд додатково зазначає: а) ознаки типових справ; б) обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права та порядок застосування таких норм; в) обставини, які можуть впливати на інше застосування норм матеріального права, ніж у зразковій справі.

На виконання зазначених вимог у постанові від 16.06.2020 за результатами розгляду зразкової справи №620/1116/20 Верховний Суд навів такі ознаки типової справи:

а) позивачі мають статус судді у відставці та не проходили (не пройшли) кваліфікаційне оцінювання суддів під час перебування на посаді судді та (або) не пропрацювали на посаді судді три роки після проходження кваліфікаційного оцінювання;

б) відповідачі територіальні органи Пенсійного фонду України Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі;

в) предмет спору відмова відповідним територіальним органом Пенсійного фонду України здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці після 18.02.2020 (дата ухвалення рішення Конституційного Суду України №2-р/2020) з врахуванням розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Крім того, у вказаному рішенні Верховним Судом зазначено, що висновки у цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо позивачів, які заявили аналогічні позовні вимоги, по-різному висловлені, але однакові по суті: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу судді у відставці, який не проходив (не пройшов) кваліфікаційне оцінювання суддів та (або) не пропрацював на відповідній посаді судді три роки після проходження кваліфікаційного оцінювання, здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою про суддівську винагороду працюючого на відповідній посаді судді, у правовідносинах, що виникли після дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 за №2-р/2020.

Згідно частини першої статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за №1402-VIII, Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Частиною п`ятою статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічні положення визначено і частиною шостою статті 13 Закону №1402-VIII, відповідно до якої висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Крім того, у відповідності до частини третьої статті 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Отже, в силу вимог чинного законодавства обов`язковими для врахування є висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, тим паче за результатами розгляду зразкових справ.

При цьому, необхідно зважати на те, що пунктом 1 частини п`ятої статті 291 КАС України встановлено, що рішення суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду типової справи може бути оскаржено в касаційному порядку, зокрема, якщо суд першої та (або) апеляційної інстанції при вирішенні типової справи не визнав її типовою справою та (або) не врахував правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи.

У цьому контексті суд зазначає, що завдяки врахуванню правових позицій Верховного Суду у зразкових та типових справах забезпечується єдність судової практики, яка найкращим чином відповідає вимогам передбачуваності, верховенству права й ефективному захисту прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі "Брумереску проти Румунії" (Judgment in the case of Brumarescu v. Romania) принцип правової визначеності є одним із фундаментальних аспектів верховенства права. Для того, щоб судове тлумачення відповідало вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно, щоб судові рішення були розумно передбачуваними.

Єдність судової практики є запорукою довіри громадян до судової влади, якщо суди у одних і тих самих правовідносини застосовуватимуть одні і ті самі норми законодавства, не інтерпретуючи їх на власний розсуд. Завдяки забезпеченню єдності судової практики реалізується конституційний принцип рівності всіх громадян перед законом і судом, гарантуватиметься стабільність правопорядку, об`єктивність та прогнозованість правосуддя.

За вказаних обставин, беручи до уваги склад учасників цієї справи, зміст позовних вимог та підстави позову, враховуючи правове регулювання правовідносин, з яких виник цей спір, є достатні підстави вважати, що дана справа в частині позовних вимог щодо перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 на підставі довідки № 131 від 31 березня 2020 року, виданої Територіальним управлінням ДСА України у Тернопільській області, з врахуванням раніше виплачених сум відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи №620/1116/20, а тому визнається судом у цій частині типовою справою.

Як наслідок, при вирішенні цієї типової справи суд, з огляду на приписи частини п`ятої статті 242, частини третьої статті 291 КАС України, враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи №620/1116/20.

Так, вирішуючи зазначену зразкову справу, Верховний Суд, серед іншого, дійшов висновку, що з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 за №2-р/2020 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Тому з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020, у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII.

При цьому, на переконання Верховного Суду, зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Крім того, Верховний Суд дійшов висновку, що різниця у правах суддів у відставці на перерахунок їх довічного грошового утримання судді в залежності від проходження ними кваліфікаційного оцінювання під час перебування на посаді судді та (або) необхідності пропрацювати на посаді судді три роки після проходження кваліфікаційного оцінювання, порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

З огляду на викладене та беручи до уваги правові висновки Верховного Суду у рішенні за результатами розгляду зразкової справи №620/1116/20, суд дійшов висновку, що відмова в перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді є протиправною.

Суд зазначає, що право позивача на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі поданої ним довідки, виникло з 19.02.2020, а саме з дати втрати чинності обмежень, встановлених пунктом 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII.

Таким чином, суд дійшов переконання про наявність правових підстав для задоволення в цій частині позовних вимог шляхом визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно поданої заяви про здійснення такого перерахунку відповідно до довідки №131 від 31.03.2020, виданої Територіальним управлінням ДСА України у Тернопільській області, та зобов`язання відповідача здійснити позивачу, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно довідки №131 від 31.03.2020, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Щодо позовних вимог визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області щодо відмови листом від 23.02.2021 № 1900-0306-8/5456 в зарахуванні до стажу судді трьох років в галузі права за період роботи старшим юрисконсультом з 01.07.1993 по 01.07.1996 згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 11.03.2020, виданого Кременецьким районним судом, та в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області на підставі розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 11.03.2020, виданого Кременецьким районним судом, зарахувати до стажу судді три роки роботи в галузі права за період роботи старшим юрисконсультом з 01.07.1993 по 01.07.1996; зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області на підставі розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 11.03.2020 року, виданого Кременецьким районним судом, провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 31 серпня 2018 року відповідно до стажу судді 23 роки 1 місяць 25 днів з урахуванням раніше виплачених сум та визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області щодо відмови листом від 25.03.2021 № 1900-0305-8/9751 в зарахуванні до стажу судді трьох років в галузі права за період роботи старшим юрисконсультом з 01.07.1993 по 01.07.1996 згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 11.03.2020, виданого Кременецьким районним судом, та в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд дійшов переконання, що такі підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Згідно пунктом 4 частини шостої статті 126 Конституції України однією з підстав звільнення судді є подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів при здійсненні ними своїх повноважень є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому Законом України «Про Вищу раду правосуддя».

Згідно рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, у тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Особливість щомісячного довічного грошового утримання виявляється в його правовому регулюванні та джерелах фінансування.

За правилами частини першої статті 116 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати у відставку.

Приписи частини третьої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлюють, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (частина третя стаття 142 в редакції Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21.12.2016).

Відповідно до частини п`ятої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при цьому, пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

В силу частини першої статті 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» стаж роботи на посаді судді визначається згідно зі статтею 137 цього ж Закону.

Згідно з приписами частини першої статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя. Вищої ради юстиції. Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас частиною другою цієї ж статті у редакції, яка діє з 05.08.2018, визначено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає-право для призначення на посаду судді.

При цьому, зазначена норма закону не містить будь-яких обмежень щодо дії у часі, а лише пов`язує визначення законодавства, яке регулює питання обчислення стажу роботи на посаді судді, із часом призначення чи обрання суддею.

Разом з тим, абзац 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлюється, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Отже, системний аналіз наведених норм доводить, що положення статті 137 та абзацу 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» свідчать, що з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесені зміни до статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддям додатково до стажу роботи на посаді судді підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 у справі № 9901/808/18 (провадження № 11-1481заі18), в якій, зокрема, зазначено, що частину другу статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.05.2019 у справі № 9901/805/18 також зазначила, що внесені до статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зміни дозволяють зараховувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення особи на посаду судді.

До набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон №2862-ХІІ), за приписами статті 7 якого, на посаду судді міг бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Відповідно до частини першої статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Наведене свідчить про наявність у позивача права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку додатково трьох років роботи в галузі права.

Такий висновок наведено і у спільному листі від 05.11.2018 голови Вищої ради правосуддя І. Бенедисюка, в.о. голови Верховного Суду Б. Львова, голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України С. Козьякова, в.о. голови Ради суддів України А. Жука, голови Державної судової адміністрації України З. Холоднюка, ректора Національної школи суддів України М. Оніщука «Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді», адресованого апеляційним та місцевим судам.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 20.12.2018 у справі №9901/812/180.

Так, згідно з розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці від 11.03.2021 №01.1./26/132021, стаж ОСОБА_1 становить 23 роки 1 місяць 25 днів та складається із стажу голови Кременецького районного суду Тернопільській області в період з 06.07.1998 по 31.08.2018 та періоду роботи позивача старшим юрисконсультом Козівського районного споживчого товариства в період з 01.07.1993 по 01.07.1996.

Абзацом 2 пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII встановлено, що коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Таким чином, враховуючи, що суддівській стаж позивача на час виходу у відставку 31.08.2018 складав 23 роки, розмір його щомісячного довічного грошового утримання повинен перевищувати 80% заробітної плати (суддівської винагороди) працюючого на відповідній посаді судді.

Щодо дати, з якої відповідачу належить провести перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до розрахунку стажу, зазначеного у розрахунку Кременецького районного суду Тернопільської області від 11.03.2021, то суд звертає увагу, що позивач у позовній заяві просить суд здійснити такий перерахунок «з 31.08.2018», тобто з дня, коли її відрахували із штату Кременецького районного суду Тернопільської області, однак суд зазначає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ІІ розділу Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, заява про перерахунок щомісячного довічного утримання та довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) або довідка про винагороду судді Конституційного Суду України для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді Конституційного Суду України у відставці (додаток 3) подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

У разі надсилання заяви і документів для перерахунку щомісячного довічного утримання поштою днем звернення за перерахунком вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Відповідно до розділу ІІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 до заяви про призначення щомісячного довічного утримання додаються:

копія рішення Вищої ради правосуддя (копія рішення Конституційного Суду України) про звільнення судді з посади;

наказ про звільнення судді з посади;

документи про місце проживання (реєстрації) особи;

документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637;

довідка про суддівську винагороду (довідка про винагороду судді КСУ) для обчислення щомісячного довічного утримання;

розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 4);

документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

документи, що засвідчують особливий статус особи:

посвідчення ветерана війни (для встановлення підвищень згідно із Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту");

посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для встановлення додаткової пенсії згідно із Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи");

посвідчення жертви нацистських переслідувань (для встановлення підвищення згідно із Законом України "Про жертви нацистських переслідувань");

документи, що підтверджують наявність особливих заслуг перед Батьківщиною, передбачених статтею 11 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", статтею 8 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні".

Матеріалами справи підтверджено, що із заявою та необхідним обсягом документів, в тому числі з розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який включає період роботи ОСОБА_1 старшим юрисконсультом Козівського районного споживчого товариства в період з 01.07.1993 по 01.07.1996, вона звернулась 12.03.2021 (заява з видом перерахунку «зміна страхового стажу, набутого до 01.01.2004»), а тому, з урахуванням вимог Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, відповідач зобов`язаний провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - ОСОБА_1 відповідно до стажу судді 23 роки 1 місяць 25 днів з урахуванням раніше виплачених сум - починаючи з 12 березня 2021 року.

Разом з тим, з урахуванням вищезазначене, суд дійшов переконання, що відповідач правомірно відмовив позивачу листом від 23.02.2021 № 1900-0306-8/5456 в зарахуванні до стажу судді трьох років в галузі права за період роботи старшим юрисконсультом з 01.07.93 року по 01.07.1996, оскільки станом на лютий 2021 року був відсутній розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та був наданий Кременецьким районним судом лише 11.03.2020.

Вирішуючи питання необхідності встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в цій адміністративній справі, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З наведеної норми вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення суб`єктом владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, є правом, а не обов`язком суду.

Тобто, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами.

Проте позивачем не наведено доводів та не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження необхідності встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення у даній справі.

Таким чином, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі, наголошуючи при цьому, що, відповідно до частин другої та третьої статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з огляду на часткове задоволення позову, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 454,00 грн, сплачений згідно з квитанцією від 17.03.2021 (арк. справи 10).

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області ОСОБА_1 у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі Довідки №131 від 31.03.2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - ОСОБА_1 , на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Тернопільській області №131 від 31.03.2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області щодо відмови листом від 25.03.2021 № 1900-0305-8/9751 в зарахуванні ОСОБА_1 до стажу судді трьох років в галузі права за період роботи старшим юрисконсультом з 01.07.1993 по 01.07.1996 згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 11.03.2020, виданого Кременецьким районним судом Тернопільської області, та в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу судді період роботи старшим юрисконсультом Козівського районного споживчого товариства з 01.07.1993 по 01.07.1996, згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 11.03.2020, виданого Кременецьким районним судом Тернопільської області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до стажу судді 23 роки 1 місяць 25 днів, з 12.03.2021, із урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на суму 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 травня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач: - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.