Справа № 300/2286/21
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
"24" травня 2021 р. справа № 300/2286/21
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Чуприна О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шевченко Наталія Павлівна, до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльність щодо не нарахування недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 за період з 07.10.2009 по 31.01.2019 та зобов`язання нарахувати за матеріалами пенсійної справи померлого суму недоотриманої ним пенсії за коментований період і видати довідку про суму належної, але не виплаченої пенсії для оформлення свідоцтва про право на спадщину, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Шевченко Наталія Павлівна (надалі по тексту також представник позивача), 18.05.2021 звернувся в суд із вказаним адміністративним позовом від 11.05.2021.
Пунктами 3, 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України, Кодекс) встановлено, що суддя після одержання позовної заяви, серед іншого, з`ясовує:
- чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;
- позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
З`ясовуючи відповідність адміністративного позову вимогам, визначених в КАС України, необхідно в першу чергу вказати, що за змістом частини 6 статті 161 Кодексу у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
За приписами частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Із змісту адміністративного позову слідує, що позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також - відповідач, орган пенсійного фонду) щодо не нарахування недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 (надалі по тексту також - батько позивача, ОСОБА_2 ) за період з 07.10.2009 по 31.01.2019;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати за матеріалами пенсійної справи померлого ОСОБА_2 суму недоотриманої ним пенсії за період з 07.10.2009 по 31.01.2019, у зв`язку зі смертю, та надати позивачу довідку про суму належної, але не виплаченої ОСОБА_2 пенсії за період з 07.10.2009 по 31.01.2019 для оформлення свідоцтва про право на спадщину.
За доводами представника позивача, ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_2 , який з 14.08.1996 перебував на обліку як одержувач пенсії по інвалідності 2 групи у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
У 2006 році ОСОБА_2 виїхав за кордон, у зв`язку з необхідністю проходження лікування, однак постійно хворіючи та перебуваючи у важкому стані ІНФОРМАЦІЯ_1 помер у лікарні м. Лондона Сполученого королівства Великої Британії та Північної Ірландії.
Маючи на меті оформити спадщину після смерті ОСОБА_2 , позивач як спадкоємець звернувся до відповідача із заявою про нарахування невиплаченої його батькові пенсії за весь період такого недоотримання, тобто з 01.05.2006 по 31.01.2019.
Однак, листом від 14.02.2020 за №167-197/Ж-04/8-0900/20 від 14.02.2020, орган пенсійного фонду повідомив позивача про те, що недоотримана пенсія нарахована ОСОБА_2 виключно за період з 01.05.2006 по 31.10.2006 в розмірі 2 321,08 гривень, при цьому пенсії після 01.11.2006 не нараховувалась. Підставою для відмови у нарахуванні недоотриманої пенсії за період з 01.11.2006 по 31.01.2019, відповідач зазначив про припинення з 01.11.2006 ОСОБА_2 виплату пенсії на підставі відповідного рішення, і її поновлення після цього часу не відбувалось. Після припинення виплати і до часу отримання запиту нотаріуса, за поновленням виплати ОСОБА_2 (батько позивача) не звертався, а тому рішення про поновлення виплати пенсії не приймалось.
Виходячи із аргументів представника позивача, відповідачем не було надано жодної оцінки тому факту, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, не мав фізичної можливості займатись відновленням виплати своєї пенсії на території України, так як весь час, починаючи з моменту від`їзду, перебував у безпорадному стані та не міг ані самостійно рухатись, ані вчиняти будь-які самостійні дії, що підтверджується його медичною картою.
Позивач, посилаючись на норми частини 1, 2 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV (надалі по тексту також - Закон №1058-IV) та частини 1 статті 1227 Цивільного кодексу України зазначає, що сума пенсії, яка належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті. Водночас, суми пенсії, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
При цьому Цивільний кодекс України, як відмітила представника позивача, не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів.
Отож, на переконання ОСОБА_1 , нараховані суми пенсії не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Такі доводи позивач обґрунтовує висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.05.2021 у справі №815/1226/18, згідно яких статті 99, 100 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) не підлягають застосуванню до спорів, які виникли у зв`язку поновленням виплати раніше призначених (нарахованих) пенсій громадянам України, які проживають за її межами, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року №25-рп/2009. Зважаючи на те, що не проведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, поновлення виплати пенсії має проводитися без обмеження будь-яким строком.
Також Велика Палата Верховного Суду зазначила, що пенсія призначається особі один раз та виплачується державою протягом всього життя пенсіонера, крім виняткових випадків, що можуть бути встановлені законом. Водночас, пенсія стає "нарахованою" в момент призначення пенсії і залишається такою ("нарахованою") до її чергової зміни.
З урахуванням вказаних обставин та коментованих висновків, позивач вважає, що адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.
Будь-яких інших обґрунтувань з даного приводу, представник позивача у позовній заяві не наводить.
Даний позов зареєстровано в Івано-Франківському окружному адміністративному суді 18 травня 2021 року.
Досліджуючи доводи ОСОБА_1 щодо строку звернення до суду із вказаним адміністративним позовом, суддя відзначає слідуєче.
Так, згідно вимог частини 1, 2, 3 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
За змістом статті 1216 Цивільного кодексу України (надалі по тексту також - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України.
Аналіз коментованих статей ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (доплат до пенсії).
Разом з цим, як відмітила представник позивача пенсія стає "нарахованою" в момент призначення пенсії і залишається такою ("нарахованою") до її чергової зміни. Така ж конструкція правового висновку міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2021 у справі №815/1226/18.
У спірному випадку, згідно матеріалів позову, виплату пенсії померлого ОСОБА_2 припинено 01.11.2006 на підставі рішення відповідача, з підстав, як визначено у листі відповідача №167-197/Ж-04/8-0900/20 від 14.02.2020, неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд (з 01.05.2006 по 31.10.2006). Тобто відбулися відповідні зміни за пенсійною справою батька позивача, з якими, станом на дату прийняття органом пенсійного фонду коментованого рішення, положеннями пункту 4 частини 1 статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" було визначено право органу пенсійного забезпечення припиняти виплату пенсії.
Окремо варто відзначити помилковість посилання представника позивача на співпадіння даних відносин і правовідносин, які були предметом оскарження і перевірки Великою Палатою Верховного Суду від 20.05.2021 у справі №815/1226/18.
Так, у випадку, який є досліджуваний за позовною заявою ОСОБА_1 припинення виплати пенсії його батьку мало місце на підставі пункту 4 частини 1 статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд), а у справі №815/1226/18 таке припинення вчинено органом пенсійного забезпечення на підставі пункту 2 частини 1 статті 49 згаданого Закону (на весь час проживання пенсіонера за кордоном).
Співпадіння обставини виїзду батька позивача за кордон не може розцінюватися як ідентичність спірних обставин справи.
При цьому, суддя повністю погоджується із доводами представника позивача про відсутність у особи за її життя строків звернення до суду на відновлення свого права і поновлення виплати з 07.10.2009 належної пенсії за віком (виплата якої припинена у зв`язку із виїздом за кордон) у відповідності із прийнятим Конституційним Судом рішення №25-ра/2009 від 07.10.2009, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV (1058-15).
У випадку, який перевірявся Великою Палатою Верховного Суду у справі №815/1226/18 мало місце спір за участю особи, якій припинено виплату пенсії у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання до іншої держави, і поданням такою особою за її життя відповідно до частини 2 статті 49 Закону заяви про поновлення виплати пенсії з 07.10.2009.
У випадку даних же правовідносин подання такої заяви ОСОБА_2 за життя до відповідача не було здійснено. Принаймні доказів такого звернення позивач до суду не подав.
Крім того, правовідносини, які виникли між ОСОБА_1 і органом пенсійного фонду врегульовані частинами 1 і 2 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", правову оцінку яким не надавалося ні Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 20.05.2021 у справі №815/1226/18, ні Конституційним Судом у рішенні №25-ра/2009 від 07.10.2009.
Таким чином, мотивація представника позивача про необхідність застосування правових висновків постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2021 у справі №815/1226/18, є помилковою.
За таких обставин, до спірних правовідносин слід застосовувати загальні строки звернення до адміністративного суду у публічно-правовому спорі, визначені статтею 122 КАС України.
Так, про обставину не нарахування за життя померлому батьку позивач ще з 17.12.2019, про що свідчить заява останнього до органу пенсійного фонду із вимогою:
- здійснити усі необхідні дії щодо нарахування пенсійної виплати ОСОБА_2 за період з 01.05.2006 по 31.01.2019 (до дня смерті);
- надати довідку про суму належної, але не виплаченої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.05.2006 по 31.01.2019 для оформлення свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 .
Про не можливість задоволення такої заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомило позивача ще 14.02.2020 листом за №167-197/Ж-04/8-0900/20, з причин вище описаних у даній ухвалі суду.
Тобто, як станом на 17.12.2019 так і на 14.02.2020 позивач був обізнаний про обставину не нарахування і не виплати відповідачем пенсії ОСОБА_2 за період з 01.05.2006 по 31.01.2019, в тому числі за період з 07.10.2009 (дня постановлення рішення Конституційним Судом) по 31.01.2019, вимоги про що визначено у позовній заяві.
Відповідно до частини 1, абзацу 1 частини 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
З урахуванням вказаного і дати реєстрації позовної заяви 18.05.2021, ОСОБА_1 подав до суду адміністративний позов після закінчення строку, установленого КАС України, для звернення до суду за захистом прав та інтересів.
Позивач на виконання вимог частини 6 статті 161, частини 1 статті 123 КАС України з урахуванням вказаних вище обставин не додано до позову відповідної заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.
Мотиви і аргументи, визначені у адміністративному позові про дотримання строків звернення до суду, є неповажними.
Поряд з іншим слід відмітити, що за змістом частини 4 статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
При цьому, за правилами пункту 5 і 8 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються:
- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
- перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
За змістом статей 73, 75 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Суддя звертає увагу на те, що у відповідності до частин 1-2, 4-5 статті 94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Так, у позовній заяві визначену обставину про виїзд ОСОБА_2 у 2006 році за кордон до Сполученого королівства Великої Британії та Північної Ірландії, у зв`язку з необхідністю проходження лікування.
На підтвердження такої обставини позивач не надав жодного доказу.
Окрім цього, дослідження додатків позовної заяви свідчить, що позивачем до адміністративного позову долучено як доказ неналежно виготовлену копію запису в Реєстрі згідно із Законом Про реєстрацію народжень та смертей 1953 року серії ВСА 429083 від 06.02.2019 (за місцем смерті), із якої неможливо встановити відповідні обставини.
Згідно пунктів 2, 4 частини 5 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, а також подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Зважаючи на вказане, позовну заяву подано без додержання вимог частини 6 статті 161 і статті 94 КАС України.
За приписами частин 1, 2 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
У зв`язку із викладеним, відповідно до частин 1, 2 статті 169 КАС України позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк, достатній для усунення недоліків шляхом приведення у відповідність адміністративного позову до вимог, встановлених частинами 6 статті 161, статті 94, пунктами 5 і 8 частини 5 статті 160 КАС України.
На підставі наведеного, керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 171, частинами 1, 2 статті 169, статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
1. Визнати неповажними причини пропуску звернення до суду ОСОБА_1 із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, сформованих в описовій і мотивувальній частині позову від 11.05.2021.
2. Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шевченко Наталія Павлівна, до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльність щодо не нарахування недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 за період з 07.10.2009 по 31.01.2019 та зобов`язання нарахувати за матеріалами пенсійної справи померлого суму недоотриманої ним пенсії за коментований період і видати довідку про суму належної, але не виплаченої пенсії для оформлення свідоцтва про право на спадщину, - залишити без руху.
3. Встановити позивачу з дня вручення цієї ухвали десятиденний строк для усунення вказаних в описовій частині ухвали недоліків шляхом приведення у відповідність адміністративного позову до вимог, встановлених частинами 6 статті 161, статті 94, пунктами 5 і 8 частини 5 статті 160 КАС України.
4. Необхідно надати (долучити) до позовної заяви:
4.1. заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших поважних підстав для поновлення такого строку та докази причин його пропуску.
4.2. належним чином виготовлені і оформлені відповідно до вимог статті 94 КАС України засвідчені копії документів на підтвердження обставини про виїзд ОСОБА_2 у 2006 році за кордон до Сполученого королівства Великої Британії та Північної Ірландії, у зв`язку з необхідністю проходження лікування, та безперервного перебування до 31.01.2019 у даній країні (у двох примірниках/екземплярах);
4.3. належним чином виготовлену і оформлену відповідно до вимог статті 94 КАС України засвідчену копію запису в Реєстрі згідно із Законом Про реєстрацію народжень та смертей 1953 року серії ВСА 429083 від 06.02.2019 (у двох примірниках/екзеплярах).
Роз`яснити, що в разі не усунення недоліків у вище зазначений строк позовна заява буде повернена позивачу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.