Справа № 520/4582/21
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

24 травня 2021 р. справа № 520/4582/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Старосєльцевої О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням (викликом) осіб за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про визнання протиправним та скасування наказу начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції №24 від 24.02.2021 про застосування до інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що дисциплінарне стягнення накладено безпідставно, за відсутності події вчинення дисциплінарного проступку. Також стверджував, що оскаржуваний наказ є незаконним, необґрунтованим, винесеним без врахування фактичних обставин справи, без врахування його посадових обов`язків, без врахування відсутності умов для несення служби, без врахування системного порушення його прав на відпочинок, без врахування порушень порядку проведення службового розслідування.

Відповідач, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (далі за текстом - Управління, терорган патрульної поліції), з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення зазначив, що подія скоєння дисциплінарного проступку мала місце. Наполягав, що обставини події проступку оцінені вірно та підтверджено відповідними матеріалами та доказами, міра відповідальності обрана правильно, процедура проведення службового розслідування та накладення покарання дотримана.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник проходить публічну службу в органах внутрішніх справ з 04.12.2017 року, станом на час виникнення спірних правовідносин заявник обіймав посаду інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

З 20-00 години 09.12.2020 р. по 08-00 годину 10.12.2020 р. заявник ніс службу у нічну зміну на КПП адміністративної будівлі УПП в Харківській області ДПП за адресою: місто Харків, вулиця Шевченка, 315-А, до якої також були залучені поліцейський роти №5 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП сержанта поліції Якименка В.В., інспектор взводу №1 роти №1 батальйону №3 ОСОБА_2

09.12.2020 року згідно витягу з книги нарядів особового складу роти №1 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП за інвентарним номером 4260 від 26.08.2020, ОСОБА_1 отримав табельну вогнепальну зброю, а 10.12.2020 року її здав (повернув).

Усі перелічені вище обставини учасниками справи не заперечуються, підтверджуються приєднаними до справи копіями документів.

15.12.2020 року до керівництва управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції за №1414вн/41/14/02-2020 від 15.12.2020 надійшов рапорт старшого інспектора з особливих доручень відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Харківській області ДПП капітана поліції Філіпенкова Миколи Павловича про те, що 10.12.2020 о 06:55 ним виявлено інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП Криворучка Б.Ю., інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №3 ОСОБА_2 та поліцейського роти №5 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП сержанта поліції Якименка В.В., які залучались до охорони адміністративної будівлі УПП в Харківській області ДПП за адресою: місто Харків, вулиця Шевченка, 315-А, та які знаходились у приміщенні КПП біля шлагбауму за вказаною адресою та самоусунулись від несення служби, а саме спали.

Відповідно до наказу начальника УПП в Харківській області ДПП від 05.01.2021 року №2 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії», наказу начальника УПП в Харківській області ДПП від 26.01.2021 року №46 «Про продовження строку проведення службового розслідування», було проведено службове розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни допущеного інспектором взводу №2 роти №1 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП Криворучком Б.Ю., інспектором взводу №1 роти №1 батальйону №3 ОСОБА_2 та поліцейським роти №5 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП сержанта поліції Якименком В.В. , що виразилось у можливому самоусуненні від виконання службових обов`язків 10.12.2020 о 06:55 під час несення служби з охорони адміністративної будівлі та прилеглої території за адресою: місто Харків, вулиця Шевченка, 315-А.

23.02.2021 р. заявником у межах службового розслідування стосовно подій, які стали підставою для проведення службового розслідування, було надано пояснення, в яких зазначено, що 10.12.2020 він ніс службу на КПП адміністративної будівлі УПП в Харківській області ДПП за адресою: місто Харків, вулиця Шевченка, 315-А, та о 06:55 коли ніс службу, не спав та контролював наявність табельної вогнепальної зброї.

Також 29.01.2021р. відносно заявника була складена службова характеристика в цілому позитивного змісту, проте із відзначенням у негативному сенсі такої якості, як можливість працювати у складних умовах, але не поступаючись особистими інтересами.

Результати службового розслідування оформлені висновком від 23.02.2021 р. (далі за текстом - Висновок), який затверджений начальником Управління 23.02.2021 р.

За Висновком службового розслідування встановлено факт порушення службової дисципліни інспектором взводу №2 роти №1 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП Криворучком Б.Ю., який маючи при собі табельну вогнепальну зброю, перервав несення служби, що виразилось у самоусуненні та втраті контролю за оточуючим навколишнім середовищем, не дотримався вимог п.п. 1 та 10 п. 3.1 розділу ІІІ Посадової інструкції інспектора патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 22.11.2018 №5217, п.п. 4 п. 6 розділу І, п.п. 6 п. 10 розділу 1, п. 5 розділу ІV Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.02.2016 №70, п. 1 та 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1, 4, 8 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, вимог п. 3 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та у відповідності до вимог ч. 12 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що заявник заслуговує на застосування дисциплінарного стягнення у виді суворої догани.

24.02.2021 р. начальником Управління з посиланням на Висновок було видано наказ №24 про накладення на заявника дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

Як з`ясовано судом, юридичною підставою для видання згаданого наказу суб`єктом владних повноважень обрані положення ст.ст. 11-14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а фактичною підставою послугувало судження про вчинення дисциплінарного проступку у вигляді самоусунення від несення служби, втрати контролю над оточуючим середовищем та у відсутності контролю за табельною вогнепальною зброєю під час несення служби з охорони адміністративної будівлі УПП в Харківській області ДПП за адресою: місто Харків, вулиця Шевченка, 315-А.

Не погодившись із правомірністю накладеного дисциплінарного покарання, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Правовідносини з приводу проходження публічної служби в поліції унормовані, насамперед, приписами Закону України «Про Національну поліцію», а також Дисциплінарного статуту.

Прогалини у нормативному регулюванні цих відносин можуть усуватись нормами Закону України «Про державну службу», Кодексу законів про працю, Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про відпустки» тощо, але виключно в частині, котра не суперечить самій природі та суті служби у поліції.

Частиною 1 ст.2 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Як указано у ст.6 названого закону поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про Національну поліцію" поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно п.п. 1 та 10 п.3.1 розділу ІІ Посадової інструкції заявника, поліцейський поліції під час несення служби зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативних актів, що регламентують діяльність патрульної поліції, а також Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки і накази керівництва, постійно і наполегливо самовдосконалюватись, підвищувати рівень довіри суспільства до поліції.

Отже, перебуваючи на службі у нічну зміну з 20-00 09.12.2020 р. по 08-00 10.12.2020 р. заявник повинен був професійно виконувати свої службові обов`язки і накази керівництва, що прямо передбачено Законом України "Про Національну поліцію".

Позивач у позовній заяві стверджує, що до кола його службових обов`язків не входить охорона адміністративного приміщення УПП в Харківській області ДПП, а отже, на його думку, він не може нести відповідальність за порушення дисципліни допущені в процесі цієї охорони.

З даного приводу суд зазначає, що відповідно до п.п. 1 п. 2.1 розділу ІІ Посадової інструкції заявника поліцейський, відповідно до покладених на нього завдань під час несення служби, здійснює безперервне та цілодобове патрулювання території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до розстановки сил та засобів роти №1 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП з 20-00 09.12.2020 р. по 08-00 10.12.2020 р. до охорони адміністративної будівлі УПП в Харківській області ДПП, як місця несення служби були залучені: інспектор взводу №2 роти №1 батальйону №3 Криворучко Б.Ю., інспектор взводу №2 роти №1 батальйону №3 Карпов О.О. , інспектор взводу №1 роти №1 батальйону №3 ОСОБА_2 .

Таким чином, в нічну зміну з 09.12.2020 по 10.12.2020 заявник був залучений до охорони адмінбудівлі УПП в Харківській області ДПП, тобто остання була об`єктом його території обслуговування.

Суд зазначає, що достатньо тривалий строк служби заявника в органах правопорядку (що безумовно спричиняє набуття практичного досвіду) взагалі унеможливлює будь-яке інше тлумачення змісту наведених норм закону, інакше ніж існування у поліцейського обов`язку професійно виконувати свої службові обов`язки.

Означений обов`язок поліцейського запроваджений законом і має виконуватись поліцейським незалежно від змісту посадової інструкції, до того ж зі змістом якої позивач був ознайомлений ще 02.12.2019 року.

При цьому, суд відмічає, що факт перебування організму людини у стані сну перешкоджає невідкладному реагуванню на зовнішні чинники, що унеможливлює безперервне та цілодобове виконання службових обов`язків поліцейським.

Суд наголошує, що повідомлень про здійснення перерви від заявника до відповідача не надходило, що не спростовано позивачем у ході розгляду справи, у зв`язку з чим неможливо встановити, коли саме позивачем були здійснені перерви і на який проміжок часу.

До того ж, в матеріалах службового розслідування міститься рапорт старшого інспектора з особливих доручень відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Харківській області ДПП капітана поліції Філіпенкова Миколи Павловича №1414вн/41/14/02-2020 від 15.12.2020 про те, що 10.12.2020 о 06:55 ним виявлено інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП Криворучка Б.Ю. та інших поліцейських, яких залучено до охорони адміністративної будівлі УПП в Харківській області ДПП за адресою: місто Харків, вулиця Шевченка, 315-А, та які знаходились у приміщенні КПП біля шлагбауму за вказаною адресою та самоусунулись від несення служби, а саме спали. А також, в рапорті зазначено, що перебіг подій зафіксовано на камеру власного телефону.

В свою чергу, відповідачем надано до матеріалів справи диск з відеозаписом в підтвердження вищеописаних подій, який судом переглянуто під час розгляду справи.

Вказаний диск також міститься в матеріалах службового розслідування.

Щодо дати та часу вказаних на відеозаписі - 2021-01-12, 12-50-19, то суд враховує пояснення відповідача надані у відзиві на позов, стосовно того, що вказаний час запису вказує на запис цього відео на матеріальний носій (диск), а не на фактичний (реальний) час відзнятих подій, оскільки зйомка здійснювалась на мобільний телефон ОСОБА_5 , що, в свою чергу, позивачем не спростовано.

Разом з тим, вищезазначена дата знаходиться в часових рамках (межах) проведення службового розслідування, а тому є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 73 та 74 КАС України.

Окрім того, система заходів, спрямованих на забезпечення особистої безпеки поліцейських, запобігання загибелі, пораненням і травмуванню їх та інших осіб під час поводження з вогнепальною зброєю, ручним протитанковим і підствольним гранатометами, реактивною протитанковою і бойовою ручною гранатами (далі - зброя), визначена Інструкцією із заходів безпеки при поводженні зі зброєю (затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.02.2016р. №70; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.02.2016р. за № 250/28380; далі за текстом - Інструкція).

Так, у силу положень п.п. 4 п. 6 р. 1 вказаної Інструкції поліцейський, за яким закріплена вогнепальна зброя, зобов`язаний, зокрема, під час виконання службових обов`язків, проведення практичних стрільб постійно контролювати наявність отриманої зброї (боєприпасів) та не допускати випадіння її або витягування з кобури (спеціального спорядження) іншими особами.

До того ж, підпунктом 6 п. 10 р. 1 Інструкції категорично заборонено залишати зброю без нагляду, а також передавати її іншим особам.

Пунктом 5 розділу 4 Інструкції визначено, що під час несення служби поліцейським слід постійно контролювати наявність отриманої зброї, а саме:1) перед застосуванням заходів фізичного впливу, спеціальних засобів, подоланням перешкод, якщо пістолет був оголений, необхідно увімкнути на ньому запобіжник, покласти в кобуру (спеціального спорядження) та вжити заходів, які б унеможливлювали його втрату; 2) після застосування заходів фізичного впливу, спеціальних засобів, подолання перешкод, падіння, виходу з місця значного скупчення людей, міського та іншого транспорту слід негайно перевірити наявність зброї, а також стан кобури (спеціального спорядження, автоматного ременя).

З цього приводу суд зауважує, що перебування організму людини у режимі сну або тривале перебування із заплющеними очима, навіть і через втому, унеможливлює здійснення нагляду за зброєю і не виключає заволодіння сторонніми особами табельною вогнепальною зброєю поліцейських.

Як передбачено ч.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Таким чином, інститут Присяги поліцейського вже сам по собі забезпечує дотримання публічним службовцем закону як у повсякденній службовій, так і позаслужбовій діяльності.

При цьому, у кореспонденції з ч.2 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію" інститут присяги поліцейського забезпечує необхідність виконання завдань поліції незалежно від дії будь-яких факторів, адже жодних виключень із загального правила законом не передбачено.

За визначенням ч.1 ст.1 Дисциплінарного Статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ (далі Статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до п. 1, 4, 8 ч. 3 ст. 1 Статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Отже, протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, у розумінні ч.1 ст.12 Статуту визнається дисциплінарним проступком.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків ч.2 ст.14 Статуту передбачено проведення службового розслідування, під яким відповідно до ч.1 ст.14 цього ж статуту розуміється діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

У спірних правовідносинах службове розслідування було призначено та проведено.

Недоліків в організації службового розслідування, а також нездоланних та непереборних дефектів у результатах службового розслідування судом під час вирішення спору не виявлено.

Ознак порушення прав та інтересів заявника у ході службового розслідування матеріали справи не містять.

Викладені у Висновку службового розслідування судження про порушення заявником п.п. 1 та 10 п. 3.1 розділу ІІІ Посадової інструкції інспектора патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 22.11.2018 №5217, п.п. 4 п. 6 розділу І, п.п. 6 п. 10 розділу 1, п. 5 розділу ІV Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.02.2016 №70, п. 1 та 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1, 4, 8 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, вимог п. 3 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, суд вважає юридично правильним та фактично підтвердженим.

Продовжуючи розгляд справи, суд відмічає, що за правилами ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

У силу ч.3 ст.19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

При цьому, у силу положень ч. 10 ст. 19 Статуту, у разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.

Окрім того, відповідно до ч.8 ст.19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Звідси слідує, що у процедурі дисциплінарного провадження відносно поліцейських законодавець наділив свободою адміністративного розсуду одразу двох учасників, а саме: дисциплінарну комісію та керівника, дискреція кожного з яких є вільною, самостійною і незалежною один від одного (тобто межі дискреції цих суб`єктів дисциплінарного провадження не перетинаються, а вчинені адміністративні волевиявлення не мають безумовно імперативного характеру).

У Висновку службового розслідування достатньою мірою викладені судження з приводу ставлення заявника до служби у спосіб відтворення змісту службової характеристики, а також зазначено про наявність у нього діючого дисциплінарного стягнення у вигляді догани, оголошеного наказом начальника УПП в Харківській області ДПП «Про застосування до працівника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення» від 27.11.2020 №142.

Оскарженим наказом до заявника був застосований захід дисциплінарного покарання у вигляді суворої догани.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що у даному конкретному випадку обставини діяння поліцейського з`ясовано повно, оцінено вірно, вчинене поліцейським діяння кваліфіковано правильно, норму закону визначено належно, а, відтак, забезпечено дотримання процедури притягнення особи до відповідальності.

При цьому, були взяті до уваги усі суттєві поза розумним сумнівом аспекти, котрі здатні вплинути на міру відповідальності особи, а наслідки проступку є явними та очевидними і не підлягають окремому викладенню у тексті Висновку.

Як установлено судом, владний суб`єкт - начальник Управління - у спірних правовідносинах діяв виключно на реалізацію суджень Висновку службового розслідування.

Порушень, недоліків або дефектів у реалізації цим суб`єктом владних повноважень управлінських функцій контролю за дисципліною у сфері поліцейської діяльності судом не виявлено.

Критерії законності рішення (діяння, тобто управлінського волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України.

З положень наведеної норми процесуального закону слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування - «поза будь-яким розумним сумнівом», у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - «баланс вірогідностей».

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи змістом належних норм права та приєднаними до справи доказами, суд констатує, що у ході розгляду справи владним суб`єктом були подані докази відповідності закону оскарженого рішення (діяння), а обсяг використаних доказів та обрані мотиви дозволяють визнати юридично правильними та фактично обґрунтованими ті підстави, які покладені адміністративним органом в основу оскарженого рішення, адже сон поліцейського під час несення служби явно та очевидно утворює склад дисциплінарного проступку навіть за рахунок порушення лише вимог п.1 ч.1 ст.18, п.2 ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію" безвідносно до будь-яких інших норм права.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, суд зважає, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 07.11.2019р. по справі № 826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18) обов`язковою умовою визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-78, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що владний суб`єкт у спірних правовідносинах забезпечив дотримання ч.2 ст.19 Конституції України, позаяк обставини події з`ясував повно, діяння поліцейського кваліфікував правильно, норму закону визначив вірно, зміст приписів цієї норми витлумачив без помилок (перекручень), взяв до уваги усі суттєві поза розумним сумнівом фактори, наслідки вчиненого поліцейським діяння (сон під час патрулювання території обслугування) як утрата контролю над оточуючим середовищем і самоусунення від несення служби, міру юридичної відповідальності обрав без явного та очевидно нерозумного перевищення меж свободи адміністративного розсуду.

Отже, у спірних правовідносинах вчинене владним суб`єктом волевиявлення з приводу реалізації адміністративної функції не спричинило безпідставного настання негативних наслідків для заявника, що є визначеною процесуальним законом підставою для відмови у позові.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення) з урахуванням п.3 розділу VI КАС України; набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду).

Суддя О.В. Старосєльцева