Справа № 260/1999/20
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
20 травня 2021 року ЛьвівСправа № 260/1999/20 пров. № А/857/1559/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді: Кухтея Р.В.
суддів: Шевчук С.М., Онишкевича Т.В.
з участю секретаря судового засідання: Смолинця А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Стар В» про розподіл судових витрат за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Стар В» до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.11.2020, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2021,позов було задоволено повністю.

Додатковим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.12.2020, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2021,було стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС на користь Товариства витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3250,00 грн.

06.05.2021ТзОВ «Авто-Стар В» подало до суду апеляційної інстанції заяву, у якійпросило прийняти додаткову постанову, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС на користь Товариства витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з апеляційним переглядом рішення суду першої інстанції у розмірі 2250 грн.

У клопотанні про зменшення витрат на професійну правничу допомогу відповідач просив відмовити у задоволенні заяви про стягнення таких витрат. Вказує на те, що ГУ ДПС є бюджетною установою, яка фінансується з державного бюджету, що зумовлює неспівмірність покладення на бюджетний орган всього тягаря таких витрат, що може собі дозволити суб`єкт господарювання. Вказана справа є малозначною, правове обґрунтування фактичних обставин не потребує значних затрат з боку адвоката. Крім того, у позовній заяві заявлена лише одна вимога.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду клопотання позивача про розподіл судових витрат.

Проте, неявка представників сторін в судове засідання, в контексті положень ч.3 ст.252 КАС України, не перешкоджає вирішенню питання розподілу судових витрат.

Відтак, в контексті положень ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви про розподіл судових витрат, колегія суддів вважає, що вказана заява підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною першою статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат :

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись(ч.9 ст.139 КАС України).

За змістом п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

За змістом п.9 ч.1 ст.1 цього Закону, представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно ст.30 цього ж Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 вказано, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів зазначає, що на підтвердження понесених витратна професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Такі витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 по справі №826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 по справі №300/941/19, від 31.03.2020 по справі №726/549/19, яка в силу положень ч.5 ст.242 КАС України має бути врахована при розгляді цієї справи.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному ст.252 цього Кодексу (ч.3, 4, 5 ст.143 КАС України).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч.3 ст.252 цього Кодексу, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу при апеляційному розгляді цієї адміністративної справи надано ордер серії АО№1011117 від 24.06.2020, витяг із статуту АО «Греца і Партнери», договір про надання правової допомоги від 19.10.2019,акт виконаних робіт №000811 від 06.04.2021, рахунок №000811 та платіжне доручення №1 від 05.05.2021.

Представництво Товариства здійснювалось адвокатом Олійник Р.Б. на підставі Ордера серії АО№1011117 від 24.06.2020.

Витягом із статуту АО «Греца і Партнери» підтверджується статус партнера у адвоката Олійник Р.Б.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем та адвокатом ОСОБА_1 19.10.2019 було укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого виконавець зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і порядку, визначених даним договором, а клієнт зобов`язується прийняти (отримати) та оплатити надану послугу та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Розділом 5 Договору про надання правової допомоги сторони погодили, що за послуги Клієнт сплачує Виконавцю гонорар в наступних розмірах: 1200 грн за одну годину роботи старшого партнера Об`єднання, 1000 грн за одну годину роботи партнера Об`єднання, 800 грн, за одну годину роботи адвоката Об`єднання.

За результатами надання адвокатом позивачу послуг по справі сторонами було складено акт виконаних робіт №000811 від 06.04.2021, яким сторони погодили факт виконання робіт та їх обсяг, засвідчили відсутність претензій стосовно наданих послуг та здійснення їх оплати. В даному акті міститься опис наданих послуг, тривалість та сума.

Позивачем по справі було сплачено АО «Греца і Партнери» 2250,00 грн,що підтверджується рахунком№000811 від 06.04.2021 та платіжним дорученням №1 від 05.05.2021.

Частиною шостою статті 134 КАС України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат, відповідно до частини сьомої цієї статті, покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, відповідачем не доведено неспівмірність понесених позивачем витрат, а доводи, які викладені у клопотанні не заслуговують на увагу, оскільки розмір сплаченого позивачем гонорару, на думку колегії суддів, є реальним, з урахуванням тієї позиції відповідача, яка висловлена у клопотанні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що складність даної справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги), час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт є співмірними із заявленою сумою на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 252, 310 , 321, 325, 328 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Стар В» задовольнити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Закарпатській області (вулиця Волошина, 52,місто Ужгород, Закарпатська область,88000, )на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Стар В» (вулиця Чкалова, 75,місто Виноградів, Закарпатська область,90300, )витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. М. Шевчук
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 24.05.2021.