Справа № 521/4874/21
Суддя: Сегеда О. М.
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа №521/4874/21
Пр. №2-а/521/73/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Сегеди О.М.
при секретарі Ткач А.О.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Одесі справу адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, інспектора 6-ї роти 1-го батальйону полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Кравця Віталія Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
встановив:
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (далі УПП в Одеській області ДПП), інспектора 6-ї роти 1-го батальйону полку УПП в Одеській області ДПП старшого лейтенанта поліції Кравця В.Ю., посилаючись на те, що 09 березня 2021 року інспектором УПП в Одеській області ДПП Кравець В.Ю. відносно нього було винесено постанову серії ДПО 18 №991552 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що зі змісту вказаної постанови вбачається, що 09 березня 2021 року у м. Одесі по вул. Київське шосе, 1 він керував транспортним засобом «Skoda Rapid», номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю 101 км/год в населеному пункті, перевищення швидкості на 51 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України. За порушення водієм вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП, останній був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.
Позивач із фактом скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, не погоджується, вважає постанову серії ДПО 18 №991552 від 09 березня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, незаконною та необґрунтованою, винесеною із порушенням його прав.
Крім цього, вважає постанову такою, що ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт його неправомірних дій, а отже не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Стверджував, що він був зупинений інспектором, який повідомив йому, що підставою для притягнення його до адміністративною відповідальності є відеозапис з приладу TruCAM, який тримався останнім у руці, що є порушенням приписів ст. 40 Закону України «Про національну поліцію». Крім цього, перед місцем здійснення фіксації правопорушень за допомогою приладу TruCAM, мав бути розміщений дорожній знак 5.70, але такого знаку на момент винесення постанови розміщено не було, а отже, за його думкою, докази отримані з порушенням порядку, встановленого законодавством.
Також позивач вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови інспектором були допущені чисельні процесуальні порушення, а саме: не було пред`явлено жодного чіткого доказу здійснення саме ним правопорушення, оскільки встановити особу, що керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення неможливо, відповідачем було порушено його право, як особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на правовий захист від держави, розгляд справи проходив на місці вчинення правопорушення, чим були порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП.
Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив суд скасувати постанову серії ДПО 18 №991552 від 09 березня 2021 року про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити відносно нього провадження у справі.
Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 24-25).
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Раніше надав відповідь на відзив (а.с. 80-89).
Представник УПП в Одеській області ДПП, діючий на підставі довіреності від 30 грудня 2020 року, в судове засідання не з`явився, надав відзив на позов, в обґрунтування якого зазначив, що 09 березня 2021 року о 12 годині 30 хвилин в ході виконання службових обов`язків інспектор роти №6 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП старший лейтенант поліції Кравець Ю.В. за адресою: м. Одеса, вул. Київське шосе, 1, виявив транспортний засіб «Skoda Rapid», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням, як пізніше стало відомо, ОСОБА_1 , який рухався зі швидкістю 101 км/год в межах населеного пункту (позначено дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту»), перевищивши встановлене обмеження швидкості руху на 51 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України., яким визначено, що у населеному пункті рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.
Згідно відповіді ДП «Укрметртестстандарт» від 01 жовтня 2019 року лазерний вимірювач TruCAM LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань.
Крім цього, вказував, що інспектор мав право розглядати дану справу в порядку скороченого провадження, що передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення, протокол про адміністративне правопорушення у даному випадку не складається.
Зазначив, що особу водія транспортного засобу «Skoda Rapid», номерний знак НОМЕР_1 , було встановлено після його зупинки. З портативного відеореєстратора вбачається, що за кермом даного автомобіля перебував саме позивач, більш того, в автомобілі, окрім позивача, пасажирів не було.
Представник відповідача зауважив, що ОСОБА_1 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за перевищення швидкісного режиму, керуючи транспортним засобом «Skoda Rapid», номерний знак НОМЕР_1 .
Стверджував, що позивачем в обґрунтування власної позиції не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт перевищення ним встановленої правилами дорожнього руху швидкості руху в м. Одесі по вул. Київське шосе, 1.
Посилаючись на наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, представник УПП в Одеській області ДПП просив суд залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення (а.с. 31-37, 38).
Відповідач інспектор 6-ї роти 1-го батальйону полку УПП в Одеській області ДПП старший лейтенант поліції Кравець В.Ю., в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся судом у відповідності до вимог ст. ст. 124, 126 КАС України.
Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, дослідивши наявні матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі передбачених ч. ч. 1, 2, 3 і 5 ст. 122 КУпАП.
У ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.
Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.
Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395 (далі Інструкція) передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, зокрема за ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення ( п. 2 розділу ІІІ Інструкції).

Відповідно до положень п. 4 розділу І Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пункт 8 розділу ІІІ Інструкції передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна бути заслухана, досліджені докази і вирішені клопотання (п. 9 розділу ІІІ Інструкції).

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність тощо.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, що транспортний засіб «Skoda Rapid», номерний знак НОМЕР_1 , належить на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 (а.с. 18-19).

Зі змісту постанови серії ДПО 18 №991552 від 09 березня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складеної інспектором 6-ї роти 1-го батальйону полку УПП в Одеській області ДПП старшим лейтенантом поліції Кравець В.Ю., вбачається, що 09 березня 2021 року о 12 годині 30 хвилин ум. Одесі по вул. Київське шосе, 1 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Skoda Rapid», номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 101 км/год в населеному пункті, перевищення швидкості в населеному пункті складає 51 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України та чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та за що був притягнутий до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. Правопорушення зафіксоване на прилад TruCAM №001062, бодікамера 001741 (а.с. 12, 39).

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, не створювати небезпечні умови для дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.3 ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом (п. 1.10 ПДР України).

Згідно п. п. 8.1 та 8.2 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту» - найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил дорожнього руху, що визначають порядок руху в населених пунктах, відноситься до інформаційно-вказівних знаків.

Відповідно до п. 8.4 ПДР України інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Пунктом 12.4 ПДР України встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів встановлена ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідно до якої перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За ч. ч. 1-3 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як стверджує відповідач, транспортний засіб позивача був зупинений внаслідок порушення позивачем вимог ПДР України, а саме п. 12.4, оскільки останній не дотримався швидкісного режиму та рухався в населеному пункті зі швидкістю 101 км/год, тобто з перевищенням швидкості руху в населеному пункті на 51 км/год, що було зафіксовано вимірювальним приладом швидкості TruCAM LTI 20/20 №ТС001062.

Позивач у позовній заяві посилався на незаконність використання лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 та, відповідно, прийняття незаконної постанови про накладення адміністративного стягнення на базі його показів.

Стосовно правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 7 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» вимірюванням вважається процес експериментального визначення одного або декількох значень величини, які можуть бути обґрунтовано приписані величині.

Результати вимірювань можуть бути використані у сфері законодавчо регульованої метрології за умови, що для таких результатів відомі відповідні характеристики похибок або невизначеність вимірювань.

Методики вимірювань у сфері законодавчо регульованої метрології, що є обов`язковими до застосування, визначаються в нормативно-правових актах або в нормативних документах, на які є відповідні посилання в нормативно-правових актах.

Результати вимірювань можуть бути використані у сфері законодавчо регульованої метрології за умови, що для таких результатів відомі відповідні характеристики похибок або невизначеність вимірювань.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 8 цього Закону у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації. Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року №UА-МІ/1-2903-2012 (а.с. 74, електронний носій, а.с. 99).

Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruCAM LTI 20/20 №ТС001062, що використовувався під час фіксації дій позивача, зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12 (а.с. 74, електронний носій).

Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року №437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 93.

Судом встановлено, що лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 №ТС001062 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач та є придатним до застосування, що підтверджується наданим до суду Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/119149, чинним до 23 липня 2021 року, виданим ДП «Укрметртестстандарт» (а.с. 74, електронний носій, а.с. 98).

Лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 №ТС001062 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Зважаючи, що згідно технічних характеристик прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості - TruCAM LTI 20/20 №ТС001062, спроможний робити фото та відеозйомку в автоматичному режимі, його покази можливо розцінювати як належний та допустимий доказ у справі.

Наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України №100 від 19 лютого 2002 року, зареєстрованим Міністерством юстиції України 04 березня 2002 року за №222/6510, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі №972 від 14 червня 2016 року, затверджено Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки.

Згідно з п. 2.5 даного Порядку сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва оформлюються на типи засобів вимірювальної техніки, які занесено під одним реєстраційним номером до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 2.6 Порядку сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки чинні до вилучення відповідних типів засобів вимірювальної техніки з Державного реєстру.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 362 від 02 листопада 2015 року були внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме: пунктом 1 були виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені до нього за відповідними номерами, зокрема У3197-12.

Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх перевірки.

Тобто, виключення з Державного реєстру на підставі даного наказу типу засобу вимірювальної техніки вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, не встановлює неможливість його використання.

Оскільки прилад TruCAM LTI 20/20 було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатації не обмежена нормами чинного законодавства України.

Таким чином, твердження позивача в частині того, що вимірювальний засіб має результатом отримання неправдивих та неточних даних його використання не відповідають дійсності, а тому судом до уваги не приймаються.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, дана стаття дозволяє інспектору патрульної поліції використовувати інформацію, отриману із відеотехніки, що закріплена на форменому одязі, службових транспортних засобах з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Разом з цим, посилання позивача на ті обставини, що інспектор допустив порушення, оскільки тримав лазерний вимірювач швидкості TruCAM в руках, не заслуговує уваги, оскільки чинним законодавством, зокрема ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» не обмежено спосіб розміщення відеоприладу, яким є вимірювач швидкості.

З метою підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем було долучено до матеріалів справи роздруківку з файлу _cG000_0309_123018.jmf, на якому зафіксовано автомобіль «Skoda Rapid», номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності позивачу, зроблену з лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 №ТС001062, та відеозапис з даного пристрою (а.с. 40, 74).

При дослідженні наданого відеозапису та роздруківки з файлу _cG000_0309_123018.jmf, судом встановлено, що автомобіль «Skoda Rapid», номерний знак НОМЕР_1 , належний позивачу на праві власності, рухався в населеному пункті зі швидкістю 101 км/год, тобто з перевищенням дозволеної швидкості руху в населеному пункті на 51 км/год, що було зафіксовано вимірювальним приладом швидкості TruCAM LTI 20/20 №ТС001062.

Вбачається, що інспектором було встановлено особу водія транспортного засобу «Skoda Rapid», номерний знак НОМЕР_1 , після його зупинки.

Так, на момент зупинки вказаного транспортного засобу за його кермом перебував саме позивач ОСОБА_1 , крім нього, інших осіб в автомобілі не було.

Суд не приймає до уваги доводи позивача стосовно того, що на момент фіксації правопорушення за кермом його автомобіля перебувала інша особа, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Крім того, як встановлено з відеозапису, наданого відповідачем, під час підготовки справи до розгляду інспектор ОСОБА_2 роз`яснив позивачу ст. 268 КУпАП, роз`яснив суть правопорушення, надав можливість ознайомитися з даними, зафіксованими на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС001062. Також, з відеозапису вбачається, що на вимогу позивача щодо забезпечення йому права на правову допомогу інспектором було надано останньому номер телефону Центру з надання безоплатної правової допомоги та запропоновано звернутися за правовою допомогою за вказаним номером, однак позивач відмовився.

Суд не приймає до уваги твердження позивача відносно того, що інспектором при розгляді справи про адміністративне правопорушення не було дотримано вимог ст. ст. 278, 279, 283 КУпАП, чим були порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки дані твердження спростовуються відеозаписом з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, на якому зафіксований процес розгляду справи, зокрема, й той факт, що позивач не заперечував проти розгляду справи на місці вчинення правопорушення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 13 лютого 2020 року по справі №753/17124/16 зазначив, що зважаючи на наявність в діях особи правопорушення, передбаченого частинами 1-3 статті 122 КУпАП, колегія суддів приходить до переконання щодо правомірності дій інспектора щодо винесення виключно постанови про притягнення до адміністративної відповідальності без складення відповідного протоколу.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності інспектором не було порушено порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та прав позивача, а постанова серії ДПО 18 №991552 від 09 березня 2021 року є законною та обґрунтованою.

Суд зауважує, що посилання позивача щодо невірного написання його прізвища у постанові серії ДПО 18 №991552 від 09 березня 2021 року, не спростовує факт вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Отже, порушення, яке допустив позивач згідно із приписами ПДР є порушенням вимог щодо встановленого обмеження швидкості руху транспортних засобів.

Зазначена у постанові норма ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України закріплено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, в ході судового розгляду підстав для скасування оскаржуваної постанови серії ДПО 18 №991552 від 09 березня 2021 року судом не встановлено, а тому в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі у зв`язку з його необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 2, 5 - 9, 72-77, 90, 243-246, 250, 251, 286 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, інспектора 6-ї роти 1-го батальйону полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Кравця Віталія Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 24 травня 2021 року.

Суддя: О.М. Сегеда