Справа № 1640/3222/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 травня 2021 р.Справа № 1640/3222/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові клопотання Полтавської митниці ДФС про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» до Полтавської митниці ДФС про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року по справі № 1640/322/18 (розгляд справи відбувся за правилами загального позовного провадження) частково задоволені вимоги адміністративного позову ТОВ «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат». Повний текс рішення складено 17.12.2018 року (т. 1, а.с. 235-240).

Судовим рішенням зобов`язано відповідача заповнити та оформити аркуш коригування, форму якого наведено в додатку 4 до Положення про митні декларації, затвердженого постановою КМУ № 450, до митної декларації № 806010002/2016/201880 від 18.08.2016 року та №806010002/2016/202447 від 01.11.2016 року.

Зобов`язано Полтавську митницю ДФС надати позивачу відповідно до ч. 2 ст. 301 Митного кодексу України повідомлення про суми надміру сплачених митних платежів згідно з митними деклараціями № 806010002/2016/201880 від 18.08.2016 року та № 806010002/2016/202447 від 01.11.2016 року.

Копію судового рішення відповідач отримав 02.01.2019 року (т. 1, а.с. 242).

03.01.2019 року, тобто в строк на апеляційне оскарження, Полтавською митницею ДФС оскаржено судове рішення в апеляційному порядку.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2019 року апеляційна скарга Полтавської митниці ДФС залишена без руху, скаржнику наданий десятиденний строк (з дати отримання копії ухвали суду) для надання документу про сплату судового збору. Копія цієї ухвали отримана Полтавською митницею ДФС 04.03.2019 року (т. 2, а.с. 17).

На виконання вимог ухвали суду від 26.02.2019 року скаржником подано клопотання про відстрочення сплати судового збору, за наслідками розгляду якого, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2019 року у задоволенні клопотання відмовлено та повернуто апеляційну скаргу скаржнику у зв`язку з невиконанням ухвали суду від 26.02.2019 року (т. 2, а.с. 22).

Означена ухвала суду отримана Полтавською митницею ДФС 29.03.2019 року (т. 2, а.с. 26).

15.04.2019 року (відбиток поштового штемпеля) Полтавською митницею ДФС повторно подано апеляційну скаргу на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року по справі № 1640/3222/19, до якої додано платіжне доручення від 10.04.2019 року № 224 про сплату судового збору у розмірі 2.643,00 грн. (т. 2, а.с. 38-50).

Одночасно скаржником заявлено клопотання про поновлення процесуального строку на подання апеляційної скарги, в обґрунтування якого скаржник зазначив про те, що станом на 13.03.2019 року в Полтавській митниці ДФС на рахунку за КЕКВ 2800 за видом призначення інші витрати, в тому числі й для сплати судового збору, кошти в розмірі 2.643,00 грн. були відсутні. Надходження коштів до Полтавської митниці ДФС з Державного бюджету по рахунку за КЕКВ 2800 очікувалось не раніше 01.04.2019 року.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2019 року апеляційну скаргу Полтавської митниці ДФС повернуто без розгляду скаржнику.

Підставою повернення визначено те, що відповідач, Полтавська митниця ДФС, подав апеляційну скаргу на зазначене судове рішення безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду, а не через Полтавський окружний адміністративний суд.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 18.03.2021 року, ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2019 року скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 05.04.2021 року справу прийнято до провадження та розгляду клопотання Полтавської митниці ДФС про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, колегія суддів вважає, що заявлене клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 295 КАС України, учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин <> (ч. 3 ст. 295 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними за змістом вказаної норми визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

В контексті наведеної норми поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами справи певних процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Як посвідчується матеріалами справи, первинна апеляційна скарга Полтавської митниці ДФС надійшла до суду 03.01.2019 року (т. 3, а.с. 2), у строк на апеляційне оскарження, визначений ст. 295 КАС України.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2019 року апеляційну скаргу повернуто скаржнику, яка отримана Полтавською митницею ДФС 29.03.2019 року (т. 2, а.с. 22, 26).

15.04.2019 року Полтавською митницею ДФС повторно оскаржено судове рішення в апеляційному порядку. Тобто, через 17 днів після отримання ухвали суду про повернення апеляційної скарги.

Крім того, між датою здійснення оплати судового збору (10.04.2019 року) та звернення Полтавської митниці ДФС до Другого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою повторно (15.04.2019 року) пройшло 5 днів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що скаржник реалізовував право повторного звернення до апеляційного суду без зайвих зволікань, що свідчить про активні дії, щодо звернення в найкоротші строки після повернення апеляційної скарги.

Однією з основних засад судочинства, визначеною п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

При цьому, КАС України одним із принципів здійснення адміністративного судочинства визначено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішень суду. Даний принцип полягає в тому, що особам, які беруть участь у справі, а також іншим особам, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи чи інтереси, у випадках та порядку визначених цим Кодексом, надається право оскарження прийнятих судом рішень.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25.12.1997 року № 9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11 - рп/2012).

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Таке право гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129), (пункт 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.12.2012 року № 11 - рп/2012).

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 року № 11-рп/2007).

Крім цього, у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцією якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі «Скорик проти України» Європейський суд з прав людини нагадав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачених статтею 6 Конвенції. Суд також зазначив, що мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішеннях по справі «Мірагаль Есколанро та інші проти Іспанці» від 13.01.2000 року та по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Приходячи до висновку про задоволення клопотання Полтавської митниці ДФС у зв`язку із пропуском нею фактично сімнадцяти днів строку на апеляційне оскарження судового рішення, колегія суддів вважає, що в даному випадку застосування процесуального обмеження за своєю суттю буде свідченням необґрунтованого позбавлення заінтересованої особи права на апеляційне оскарження рішення суду, тобто права на справедливий суд.

Наведене також узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.03.2018 року по справі № 804/243/16, відповідно до якого, вияв надмірного формалізму під час застосування норм права міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За наведеного, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість заявленого скаржником клопотання та про поновлення Полтавській митниці ДФС процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року по справі № 1640/3222/18.

На підставі наведеного, керуючись ст. 121, 293, 295, ч. ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання Полтавської митниці ДФС задовольнити.

Поновити відповідачу Полтавській митниці ДФС строк на апеляційне оскарження рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року по справі № 1640/3222/18.

Ухвала Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Мельнікова Л.В.
Судді Рєзнікова С.С. Калиновський В.А.

Ухвала у повному обсязі складена і підписана 24 травня 2021 року.