Справа № 380/12245/20
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань залишення позовної заяви без розгляду

19 травня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Шийович Р.Я.,

позивач ОСОБА_1 ,

від позивача Судомляк І.К.,

розглянув в підготовчому засіданні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (адреса для листування: АДРЕСА_1 ) з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України у Львівській області; правонаступник: Управління поліції охорони у Львівській області НП України, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення (Висновок) Міністерства внутрішніх справи України від 07.08.2019 про відмову позивачу у призначенні одноразової допомоги у зв`язку з установленням ІІІ групи інвалідності на підставі Висновку УДСО при ГУ МВС України у Львівській області за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС України;

- зобов`язати відповідача з метою відновлення прав позивача прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням ІІІ групи інвалідності.

Підставою позову є протиправність оскаржуваного Висновку, невідповідність такого фактичним обставинам та приписам чинного законодавства. Оскільки таке рішення порушує права позивача він звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 28.12.2020 цю позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 11.01.2021 провадження у справі відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі; питання строку звернення до суду вирішено розглянути у підготовчому засіданні 16.03.2021.

16.03.2021 за вх. №16841 від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Заяву мотивовано тим, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 у справі №1340/3484/18, яке набрало законної сили, Департаментом фінансово-обліокової політики МВС України розглянуто заяву позивача та 07.08.2019 затверджено висновок щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності.

Про результати розгляду відповідач повідомив позивача листом від 07.08.2019. Копію вказаного висновку було представлено самим позивачем в ході розгляду Залізничним районним судом м. Львова справи №462/4515/20 про встановлення юридичного факту.

Оскільки позивачу стало відомо про прийняте МВС України рішення за результатами розгляду заяви про призначення одноразової грошової допомоги у серпні 2019, а звернувся до суду із цим позовом у січні 2021 року, позов подано з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, а тому існують підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

В судовому засіданні позивач та його представник проти залишення позовної заяви без розгляду заперечили, просили відмовити у задоволенні клопотання.

Відповідач в судове засідання явки уповноваженого представника не забезпечив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

З врахуванням думки позивача та його представника щодо можливості розгляду справи за відсутності представника відповідача, проти чого заперечення не висловлено, суд продовжив розгляд цього клопотання за даною явкою сторін.

Вирішуючи клопотання відповідача, суд керується таким.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з приписами ч.ч. 3, 4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до приписів п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 у справі №1340/3484/18 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління поліції охорони у Львівській області НП України про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії.

Вказане рішення набрало законної сили.

На виконання вказаного рішення 07.08.2018 затверджено висновок за результатами розгляду заяви позивача щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 3-ї групи інвалідності та відмовлено позивачу у її призначенні /арк.спр.96-98/.

Департамент фінансово-облікової політики МВС України 16.08.2019 за №15/2-3233 повідомив позивачу, що згідно з висновком, затвердженим 07.08.2019 матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги надіслано до Національної поліції України для приведення їх у відповідність до вимог законодавства та вжиття заходів щодо здійснення виплати одноразової грошової допомоги за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України. Примірник висновку додано до листа.

Оригінали вказаних документів скеровано позивачу листом від 31.01.2020 разом із відповіддю Департаменту поліції охорони у тому числі /арк.спр.100/.

Позивач покликався на те, що у вказаному висновку МВС України від 07.08.2019 немає чіткого формулювання причин відмови в контексті вимог п. 14 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №805.

Позивач реалізував право на звернення до суб`єкта владних повноважень з запитом з метою причини відмови, з огляду на межі, передбачені п. 14 Порядку шляхом подання адвокатського запиту, на який надано відповідь у грудні 2020 року.

Зі змісту одержаної відповіді позивач з`ясував, що відповідь та сам висновок суперечать одне одному та позиція відповідача чітко вказує на виключення можливості прийняття останнім позитивного рішення загалом не дивлячись на виправлення помилки у довідках, зокрема шляхом встановлення факту, що має юридичне значення, адже згадується інша ймовірна причина відмови. Крім того, з`ясовано позицію відповідача про обов`язок здійснення такої одноразової виплати Національною поліцією України, а не МВС України, що нівелює попередні судові рішення і грубо порушує права позивача.

Тобто про порушене право, а саме небажання відповідачем прийняти позитивне рішення не залежно від правильності/неправильності записів у медичних довідках та вихід суб`єкта владних повноважень за межі п. 14 Положення дає право стверджувати, що право позивача порушене ще у 2019 році, однак дійсну причину відмови та відсутність волі суб`єкта владних повноважень на реалізацію соціальних гарантій позивача уже після існування судових рішень позивачу стало відомо лише у грудні 2020 року, а тому саме з грудня 2020 року слід обчислювати строк звернення до суду із цим позовом.

Нові підстави, через які позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, що не зазначені у самому висновку, стали відомі ОСОБА_1 зі змісту відповіді на адвокатський запит, одержаному у грудні 2020 року (зокрема, проведення медико-експертної комісії з порушення п. 10 Положення про медико-соціальну експертизу). Оскільки позивач звернувся 22.12.2020, суд вважає, що позивачем строк звернення до суду не пропущено.

Так, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для Європейського суду з прав людини природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

З тексту ст. 6 Конвенції прямо слідує, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, Європейський суд з прав людини дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що при реалізації п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Водночас, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

У справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Окрім того, рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» (22277/93, 27 червня 2000 року, абз. 59) наведене висновок про те, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, необґрунтована відмова в можливості доступу до суду та розгляду справи, враховуючи, що національне законодавство передбачає таку процедуру, розглядається Європейським Судом, як фактична перепона у доступі до суду.

Оцінюючи викладені доводи у сукупності, суд дійшов висновку, що залишення без розгляду позовної заяви унеможливить доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

За таких обставин, суд вважає клопотання відповідача безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 122, 123, 183, 240, 241-243, 256, 293, 294 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

1. У задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

2. Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремо не оскаржується. Заперечення на цю ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 24.05.2021.

Суддя Кравців О.Р.