Справа № 120/551/21-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 травня 2021 р. Справа № 120/551/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області із вимогами про визнання протиправною бездіяльності, що полягає у ненаданні інформації на запит про отримання публічної інформації від 09 грудня 2020 року, та зобов`язання надати повну інформацію на вказаний запит, стягнення моральної шкоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 09 грудня 2020 року він звернувся до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області із запитом про надання публічної інформації, у якому просив надати інформацію про використання бюджетних коштів, зокрема щодо нарахування та виплати грошового забезпечення кожному поліцейському у листопаді 2019 року за всіма штатними посадами Головного управління. У запиті конкретизовано види складових грошового забезпечення, стосовно яких слід надати запитувану інформацію.

Проте, листом Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 22 грудня 2020 року вих. №29/Ж-79зі заявника повідомлено про неможливість надання інформації про нарахування та виплату грошового забезпечення кожному поліцейському у листопаді 2019 року за всіма штатними посадами, оскільки премія та надбавка за специфічні умови проходження служби є індивідуальними для кожного працівника та не передбачають встановлених за посадою конкретних розмірів.

Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, позивач за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою від 01 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

05 березня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідачем до прийняття рішення у справі повторно розглянуто запит позивача про отримання публічної інформації від 09 грудня 2020 року та надано запитувану інформацію на 70 аркушах, а відповідь з додатками направлена засобами поштового зв`язку. Також відповідач зазначає, що Закон України "Про доступ до публічної інформації" не встановлює обов`язку розпорядника інформації надавати таку у форматі PDF або XLSX, а вимоги щодо стягнення моральної шкоди є необґрунтованими, оскільки не підтверджуються жодними доказами.

Крім того, 05 березня 2021 року відповідачем до суду подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 24 травня 2021 року клопотання про закриття провадження у справі залишене без задоволення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

09 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області як розпорядника інформації із запитом про надання публічної інформації, у якому просив:

1. Зареєструвати та розглянути даний запит.

2. Надати інформацію про отримання (надходження) та реєстрацію даного запиту.

3. Надати інформацію про використання бюджетних коштів з зазначенням повних відомостей про нарахування грошового забезпечення, яке було нараховане та виплачене в листопаді 2019 року кожному поліцейському за всіма штатними посадами Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, а саме:

3.1. Назву посади поліцейського із зазначенням підрозділу (управління, відділ, відділення).

3.2. Розмір посадового окладу.

3.3. Підвищення посадового окладу у процентному та грошовому значенні.

3.4. Розмір окладу за військове (спеціальне) звання.

3.5. Розмір надбавки за стаж служби у процентному та грошовому значенні.

3.6. Розмір надбавки за специфічні умови проходження служби у процентному та грошовому значенні.

3.7. Розмір надбавки за службу в умовах режимних обмежень у процентному та грошовому значенні.

3.8. Розмір надбавки за шифрувальну роботу у процентному та грошовому значенні.

3.9. Розмір надбавки за почесне звання "заслужений" чи "народний" у процентному та грошовому значенні.

3.10. Розмір доплат за науковий ступінь кандидата або доктора у процентному та грошовому значенні.

3.11. Розмір доплати за вчене звання у процентному та грошовому значенні.

3.12. Розмір надбавки за спортивні звання у процентному та грошовому значенні.

3.13. Розмір доплат за службу в нічний час у процентному та грошовому значенні.

3.14. Премія у процентному та грошовому значенні.

3.15. Одноразові додаткові види грошового забезпечення, із зазначенням назви у процентному та грошовому значенні.

3.16. Розмір індексації грошового забезпечення із зазначенням базового місяця для її нарахування.

3.17. Загальна сума нарахованого грошового забезпечення.

4. Повідомити про відповідальну особу за надання відповіді на даний запит та вказати її прізвище, ім`я, по-батькові, займану посаду та контактний номер телефону.

5. Надати інформацію, де вказати адресу електронної пошти на яку можливо надіслати запит про отримання публічної інформації відповідно до частини 3 статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

6. Надати відповідь на вказаний запит, запитувану інформацію та копії даних документів у встановлений законодавством термін шляхом надсилання поштового листа на адресу позивача.

22 грудня 2020 року за результатами розгляду запиту відповідач листом вих. №29/Ж-79зі повідомив запитувача про неможливість надання інформації про нарахування та виплату грошового забезпечення кожному поліцейському у листопаді 2019 року за всіма штатними посадами, оскільки премія та надбавка за специфічні умови проходження служби є індивідуальними для кожного працівника та не передбачають встановлених за посадою конкретних розмірів.

Окрім того, разом із клопотанням про закриття провадження у справі відповідачем подано лист Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 04 березня 2021 року вих. №139/04/26-2021, яким позивача повідомлено про розгляд його запиту від 09 грудня 2020 року. У листі зазначено, що індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 зі змінами. В листопаді 2019 року поліцейським за всіма штатними посадами нараховано індексацію в сумі 887,09 гривень (базовий місяць - листопад 2015 року). До листа долучено запитувану інформацію на 70 аркушах.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Частиною 1 статті 31 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Частиною 3 статті 9 Закону України "Про Національну поліцію України" визначено, що поліція забезпечує доступ до публічної інформації, володільцем якої вона є, у порядку та відповідно до вимог, визначених законом.

Питання доступу до публічної інформації регулюється Законом України «Про інформацію», яким визначено, що кожен має право на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Статтею 1 цього Закону визначено, що інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Разом із тим, порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначається Законом України "Про доступ до публічної інформації" №2939-VI (надалі - Закон №2939-VI).

За приписами статті 1 Закону №2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Разом із тим, одним зі шляхів забезпечення доступу до інформації є її надання за запитами на інформацію (частина 2 статті 5 Закону №2939-VI).

Відповідно до статті 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Пункт 6 частини 1 статті 14 Закону №2939-VI зобов`язує розпорядників інформації надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації.

Згідно із статтею 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Статтею 20 Закону №2939-VI визначено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини 2 статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною 5 статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

В ході судового розгляду встановлено, що 09 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області із запитом про надання публічної інформації, у якому просив надати інформацію про використання бюджетних коштів, зокрема щодо нарахування та виплати грошового забезпечення кожному поліцейському у листопаді 2019 року за всіма штатними посадами Головного управління. У запиті конкретизовано види складових грошового забезпечення, стосовно яких слід надати запитувану інформацію.

Листом Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 04 березня 2021 року вих. №139/04/26-2021 позивача повідомлено про розгляд його запиту від 09 грудня 2020 року. У листі зазначено, що індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 зі змінами. В листопаді 2019 року поліцейським за всіма штатними посадами нараховано індексацію в сумі 887,09 гривень (базовий місяць - листопад 2015 року). До листа долучено запитувану інформацію на 70 аркушах.

Разом із тим, з наданої відповідачем інформації слідує, що Головним управлінням Національної поліції не надано інформацію на усі запитувані позивачем питання. Зокрема, відсутня інформація на питання 3.9 (стосовно розміру надбавки за почесне звання "заслужений" чи "народний" у відсотковому та грошовому значеннях), 3.10 (стосовно розміру доплати за науковий ступінь кандидата або доктора наук у відсотковому та грошовому значеннях), 3.11 (стосовно розміру доплати за вчене звання у відсотковому та грошовому значеннях), 3.12 (стосовно розміру надбавки за спортивні звання у відсотковому та грошовому значеннях), 3.15 (стосовно одноразових додаткових видів грошового забезпечення, із зазначенням назви у відсотковому та грошовому значеннях) запиту.

Окрім того, на питання 3.3 (щодо підвищення посадового окладу у відсотковому та грошовому значеннях) та 3.13 (щодо розміру доплати за службу в нічний час у відсотковому та грошовому значеннях) запиту надано неповну інформацію, адже така надана лише у грошовому значенні (відсоткове значення не вказано).

На переконання суду, відповідачу як розпоряднику інформації за статусом та характером діяльності відома така інформація.

Слід зазначити, що як розпорядник зазначеної інформації відповідач не може обмежувати її для публічного доступу, оскільки за своєю правовою природою ця інформація є публічною, на чому правомірно наголошує позивач.

Відтак, позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, що полягає у ненаданні інформації на запит ОСОБА_1 від 09 грудня 2020 року в частині пунктів 3.9, 3.10, 3.11, 3.12, 3.15 запиту, є обгрунтованими.

Окрім того, відповідачем допущено протиправні дії щодо надання неповної інформації на питання 3.3 та 3.13 запиту.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відтак, з урахуванням приписів частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України слід визнати протиправними дії відповідача щодо надання неповної інформації на питання 3.3 та 3.13 запиту.

З метою захисту прав та інтересів позивача Головне управління слід зобов`язати повторно розглянути запит на інформацію від 09 грудня 2020 року в частині пунктів 3.3, 3.9, 3.10, 3.11, 3.12, 3.13, 3.15 та надати інформацію відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

З приводу позовної вимоги в частині стягнення моральної шкоди, то суд враховує наступне.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відшкодування моральної шкоди визначені Цивільним кодексом України.

Частинами 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків (майнової шкоди) у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Так, відповідно до частин 2, 3 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, немайнових витрат, які зазнав позивач.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (пункт 3 вказаної постанови).

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Стверджуючи про те, що відповідачем завдано моральну шкоду позивачем не доведено факту завдання немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у житті позивача. Також не доведені й самі негативні зміни у його житті. Окрім того, позивачем не обґрунтовано розміру відшкодування шкоди в сумі 5000 гривень та не підтверджено її документально.

За сукупністю наведених обставин підстави для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди відсутні.

Що ж до встановлення судового контролю, то відповідно до змісту частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду і має застосовуватись у виключних випадках.

Водночас, позивач, вказуючи на необхідності встановлення судового контролю, не зазначає причин такої необхідності чи обставин, які б свідчили, що ухвалене судове рішення не буде виконано відповідачем.

Більше того, зі змісту листа Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 04 березня 2021 року слідує, що ним все ж вживаються заходи щодо надання інформації на запит позивача від 09 грудня 2020 року.

Отже, за наведених обставин суд не знаходить достатніх та обґрунтованих підстав для встановлення судового контролю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною 1 якої визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з оплатою судового збору, не вирішується.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 134, 139, 241, 245, 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, що полягає у ненаданні інформації на запит ОСОБА_1 від 09 грудня 2020 року в частині пунктів 3.9, 3.10, 3.11, 3.12, 3.15.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, що полягають у наданні неповної інформації на запит ОСОБА_1 від 09 грудня 2020 року в частині пунктів 3.3 та 3.13.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Вінницькій області повторно розглянути запит на інформацію, що поданий ОСОБА_1 09 грудня 2020 року, в частині пунктів 3.3, 3.9, 3.10, 3.11, 3.12, 3.13, 3.15 та надати інформацію відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року №2939-VI.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (місцезнаходження: 21050, м. Вінниця, вул. Театральна, буд. 10; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 40108672)

Повний текст рішення складено 24.05.2021

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович