Справа № 160/17641/20
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) в місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
30.12.2020 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:
- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 період його навчання в СПТУ №29 м. Кривого Рогу з 01.09.1985 року по 22.05.1989 року та період проходження строкової військової служби з 22.06.1989 року по 29.04.1991 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 період його навчання в СПТУ №29 м. Кривого Рогу з 01.09.1985 року по 22.05.1989 року та період проходження строкової військової служби з 22.06.1989 року по 29.04.1991 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням пільгового стажу за Списком №1: період його навчання в СПТУ №29 м. Кривого Рогу з 01.09.1985 року по 22.05.1989 року та період проходження строкової військової служби з 22.06.1989 року по 29.04.1991 року з моменту її призначення з 6 травня 2020 року.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що після досягнення 50 років 20.05.2020 (в тримісячний строк з моменту виникнення права на пенсію) ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком по Списку № 1. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначено позивачеві пенсію за віком з 06.05.2020, але, як вбачається з розрахунку стажу, відповідачем періоди навчання в СПТУ №29 м. Кривого Рогу з 01.09.1985 року по 22.05.1989 року та період строкової військової служби з 22.06.1989 року по 29.04.1991 року в лавах Радянської Армії зараховано до загального стажу, а не до пільгового за Списком №1.
12.10.2020 року позивач звернувся до відповідача з листом, в якому просив надати роз`яснення щодо підстав зарахування вказаних періодів до загального, а не до пільгового стажу, у відповіді від 20.10.2020 відповідачем було роз`яснено, що відповідно до ст.38 «Про професійно-технічну освіту» час навчання зараховується до пільгового стажу, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. Відповідно до ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до пільгового стажу, якщо призов на службу був з пільгової роботи, та після звільнення зі служби слідувала пільгова робота.
Позивач зазначає, що вказані вимоги повністю стосуються позивача, а саме: навчання в СПТУ №29 за спеціальністю машиніст електровоза підземний дає право на пільги, передбачені Списком №1, перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу, передбачену Списком №1 становить 20 днів, перерва між роботою та призивом на військову службу 1 день.
Позивач вважає дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування періоду навчання та строкової військової служби в лавах Радянської Армії до пільгового стажу за Списком №1 неправомірними та такими, що суперечать нормами чинного законодавства.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито в адміністративній справі спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) сторони повідомленні відповідно до приписів, що підтверджується матеріалами справи.
22.01.2021 від відповідача надійшов відзив на позов, у якому Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позовні вимоги не визнало та просило суд відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування зазначеної правової позиції відповідачем було зазначено, що відповідно до ст.8 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 зарахування проходження строкової військової служби можливе лише до стажу роботи для визначення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Відповідач акцентує увагу, що приписами чинного законодавства встановлено, що до страхового стажу додатково зараховується по одному року за кожен рік стажу саме роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах.
Головне управління вважає, що позивач безпідставно посилається на приписи ст.8 Закону №2011-ХІІ, оскільки в даному випадку йде мова про обчислення стажу, необхідного для розрахунку розміру пенсії, а не стажу, потрібного для виникнення права на призначення пільгової пенсії. Період навчання позивача щ 01.09.1985 по 22.05.1989, а також період проходження Позивачем військової строкової служби з 22.06.1989 по 29.04.1991 зараховано до загального стажу.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим 01.02.2001 Тернівським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області.
Позивач з 06.05.2020 отримує пенсію за віком по Списку №1 та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Відповідно до витягу з електронної пенсійної справи ОСОБА_1 періоди з 01.09.1985 по 22.05.1989 (навчання у вищих/середнюНЗ) та з 22.06.1989 по 29.04.1991 (військова служба строкова) зараховані до страхового стажу позивача в одинарному розмірі.
12.10.2020 позивач звернувся до Тернівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) м.Кривогого Рогу управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив надати роз`яснення з питання незарахування до пільгового стажу за списком №1 періодів навчання та періоду проходження служби в Армії.
Позивачем до матеріалів справи надано копію заяви до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довільної форми від 10.11.2020, у якій зазначено, що навчання в СПТУ №29 за спеціальністю машиніст електровоза підземний дає право на пільги, передбачені Списком №1, перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу, передбачену Списком №1 становить 20 днів, перерва між роботою та призивом на військову службу 1 день. У заяві просив зазначити на якій підставі вказані періоди не зараховані до Списку №1, зарахувати цей період до пільгового стажу за Списком №1 та здійснити перерахунок пенсії з моменту її призначення з урахування вказаного періоду. Проте, в порушення обов`язку доказування до суду не надано будь-яких доказів направлення та/або вручення вказаної заяви відповідачеві.
Не погоджуючись діями Головного управління щодо незарахування до пільгового стажу за Списком №1 період навчання в СПТУ №29 м. Кривого Рогу з 01.09.1985 року по 22.05.1989 року та період проходження строкової військової служби з 22.06.1989 року по 29.04.1991 року, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За нормами ч.2 ст.114 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Суд зазначає, що норми чинного законодавства встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення пільгового стажу.
Із записів трудової книжки серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судом встановлено, що позивач до вступу на роботу навчався з 01.09.1985 по 20.05.1989 СПТУ №29 за професією машиніст транспортно-навантажувальних машин (диплом №982713) та в подальшому працював, зокрема:
- 12.06.1989 прийнятий машиністом електровоза на дільниці №11 шахти «Октябрьськая» третього розряду з повним робочим днем на підземних роботах (наказ №24к від 12.06.1989);
- 21.06.1989 звільнений у зв`язку з призовом в Радянську Армію п.3 ст.36 КЗпП УРСР (наказ №26к від 23.06.1989);
- 22.06.1989 29.04.1991 служба в Радянській Армії (військовий білет НУ №9414109);
- 11.06.1991 прийнятий машиністом електровоза на дільниці №11 шахти «Октябрьськая» третього розряду з повним робочим днем на підземних роботах (наказ №14к від 14.06.1991).
Згідно з розрахунком стажу ОСОБА_1 (витяг з електронної пенсійної справи) до страхового стажу зараховані, зокрема, наступні періоди: 01.09.1985-22.07.1989 (3 р. 8 міс. 22 дн. навчання у вищих/середн.ВЗ); 22.06.1989-29.04.1991 (1 р. 10 міс. 8 дн. Військова служба строкова). Відповідно до матеріалів пенсійної справи позивача до пільгового стажу вказані періоди відповідачем зараховано не було.
Список №1 виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, чинний на період роботи позивача затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173 та постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10, містить в собі розділ 1 підрозділ 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» у яких передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.
Відповідно пункту «д» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців (абзац 1 частини першої статті 38 Закону України від 10.02.1998 №103/98-ВР «Про професійно-технічну освіту»).
Аналогічна, за змістом, вимога міститься і у абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 № 1240, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.
Аналізом зазначених правових норм встановлено, що необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є те, що перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу не повинна перевищувати трьох місяців та те, що після закінчення навчання особа повинна бути зарахована на роботу за здобутою спеціальністю.
Як встановлено судом з матеріалів справи, позивач 20.05.1989 закінчив Середнє професійно-технічне училище №29 м.Кривого Рогу за професією машиніст транспортно-навантажувальних, а з 12.06.1989 був прийнятий машиністом електровоза на дільниці №11 шахти «Октябрьськая» третього розряду з повним робочим днем на підземних роботах.
Оскільки перерва між днем закінчення позивачем навчання в ПТУ і днем зарахування на роботу за професією не перевищує 3 місяців, то період навчання позивача з 01.09.1985 по 20.05.1989 в СПТУ №29 повинен бути зарахований до пільгового трудового стажу.
Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Крім того, щодо проходження позивачем військової строкової служби в Радянській армії з 22.06.1989 року по 29.04.1991року, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Таким чином, час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05 грудня 2019 року у справі №513/1195/16-а.
З матеріалів справи вбачається, що позивач 12.06.1989 був прийнятий машиністом електровоза на дільниці №11 шахти «Октябрьськая» третього розряду з повним робочим днем на підземних роботах та звільнений з цієї посади 21.06.1989 звільнений у зв`язку з призовом до Радянської Армії.
Тобто, позивач на момент призову на строкову військову службу працював на посаді, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №1.
Крім того, військовим квитком НОМЕР_3 також підтверджується, що позивач проходив військову службу в період з 22.06.1989 року по 29.04.1991 року.
Враховуючи викладені обставини, період проходження позивачем строкової військової служби підлягає зарахуванню до пільгового стажу по Списку №1.
При цьому, суд звертає увагу, що час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (абз.2 ч.1 ст.8 Закону № 2011-ХІІ).
Таким чином, періоди навчання в СПТУ №29 з 01.09.1985 року по 20.05.1989 року та період проходження позивачем строкової військової служби з 22.06.1989 року по 29.04.1991 року підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача з урахуванням обмежень, встановлених абзацом 2 частини 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
З огляду на встановлені у справі обставини, суд прийшов до висновку, що під час призначення пенсії позивачу (з 05.06.2020) відповідачем було неправомірно незараховано до пільгового стажу за Списком №1 ОСОБА_1 періодів навчання в СПТУ №29 м. Кривого Рогу з 01.09.1985 року по 22.05.1989 року та проходження строкової військової служби з 22.06.1989 року по 29.04.1991 року, проте окремої відмови в зарахуванні вказаних періодів до пільгового стажу роботи позивача, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахуванню ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 періоду його навчання в СПТУ №29 м. Кривого Рогу з 01.09.1985 року по 22.05.1989 року та періоду проходження строкової військової служби з 22.06.1989 року по 29.04.1991 року.
Оскільки відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у зарахуванні спірних періодів роботи до пільгового стажу, а тому порушені позивачем права підлягають відновленню судом.
Таким чином, належним способом захисту прав є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
- зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 період його навчання в СПТУ №29 м. Кривого Рогу з 01.09.1985 року по 22.05.1989 року та період проходження строкової військової служби з 22.06.1989 року по 29.04.1991 року з урахуванням обмежень, встановлених абзацом 2 частини 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
- здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періоду його навчання в СПТУ №29 м. Кривого Рогу з 01.09.1985 року по 22.05.1989 року та період проходження строкової військової служби з 22.06.1989 року по 29.04.1991 року з моменту її призначення з 6 травня 2020 року за вирахуванням раніше виплачених сум.
За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).
Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахуванню ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 періоду його навчання в СПТУ №29 м. Кривого Рогу з 01.09.1985 року по 22.05.1989 року та періоду проходження строкової військової служби з 22.06.1989 року по 29.04.1991 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 період його навчання в СПТУ №29 м. Кривого Рогу з 01.09.1985 року по 22.05.1989 року та період проходження строкової військової служби з 22.06.1989 року по 29.04.1991 року з урахуванням обмежень, встановлених абзацом 2 частини 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періоду його навчання в СПТУ №29 м. Кривого Рогу з 01.09.1985 року по 22.05.1989 року та період проходження строкової військової служби з 22.06.1989 року по 29.04.1991 року з моменту її призначення з 6 травня 2020 року за вирахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 630,60 грн. (шістсот тридцять гривень шістдесят копійок).
Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.
Суддя І.В. Юхно