Справа № 160/1995/21
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2021 року Справа № 160/1995/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не призначення пенсії ОСОБА_1 пенсії за вислугу років;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років починаючи з 26.10.2020 року (моменту подачі заяви для призначення пільгової пенсії).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за вислугою років згідно пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Проте, відповідач листом повідомив позивача про відсутність в нього права на призначення пенсії, оскільки його стажу за вислугою років недостатньо для призначення пенсії. Та вказав, що взаємне зарахування робіт по списку №2 та робіт за вислугою років законом не передбачено. На повторне звернення позивача, відповідач повідомив, що періоди з 11.02.1987 по 31.12.1991 та з 03.05.2018 по 30.09.2020 не зараховані, оскільки є роботами на посадах, передбачених списком №2. Позивач вважає відмову в призначенні пенсії протиправною та незаконною, тобто таку, що не ґрунтується та суперечить вимогам діючого законодавства.
Ухвалою суду від 15.02.2021 року відкрито провадження у справі та зазначено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами справи.
15.03.2021 року від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що останній заперечує проти даного позову в повному обсязі з наступних підстав. На підставі наданих позивачем із заявою про призначення пенсії документів, розраховано стаж позивача, що становить 37 років 1 місяць 13 днів, з яких стаж за вислугу років 11 років 4 місяці 7 днів. Згідно наданих довідок, в період з 11.02.1987 по 31.12.1991, з 03.05.2018 по 30.09.2020 позивач працював на посадах передбачених списком №2. відповідно до ч.5 ст.114 Закону України №1058 у разі призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до частин 2 і 3 цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
29.03.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідачем не заперечується про надання позивачем всіх необхідних документів для призначення пенсії за вислугою років. Професія помічник машиніста локомотива, машиніст локомотива, машиніст тепловоза відноситься до категорії за списком професій, які користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженою постановою КМУ від 12.10.1992 №583. Всупереч норм чинного законодавства відповідач не провів взаємне зарахування періодів роботи за списком №2 та за вислугу років при призначенні пенсії на пільгових умовах.
Станом на 26 травня 2021 року до суду не надходили інші письмові заяви по суті справи від сторін.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
26.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Сервісного центру Новокодацького відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою та відповідними документами за призначенням пенсії за вислугою років (локомотив бригади).
До заяви про призначення пенсії, згідно розписки-повідомлення №01/1564 ОСОБА_1 додано наступні документи: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру від 15.05.1998р., заява про призначення пенсії №7144, паспорт НОМЕР_1 , трудова книжка НОМЕР_2 , військовий квиток НОМЕР_3 , диплом НОМЕР_4 , довідка із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000р. по день звернення, довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000р. №106/9-900, №106/9-900, довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих громадян №16.4/243, №16.4/371, заява про спосіб виплати пенсії.
Листом від 26.11.2020р. №0400-010303-8/112909 Відділу призначення пенсії Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області «Про відмову в призначенні пенсії», ОСОБА_1 повідомлено, що відповідно до подано заяви від 26.10.2020р. відмовлено в призначенні пенсії за вислугою років. Зокрема вказано, що згідно наданих документів загальний стаж зараховано повністю і на дату звернення становить 37 років 1 місяць 13 днів, з яких за вислугою років 11 років 4 місяці 7 днів. Право на призначення пенсії за вислугою років відсутнє.
08.12.2020 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просив надати письмове роз`яснення чому не враховано у пільговий стаж період з 11.02.1987 по 31.12.1991.
Не погоджуючись із відмовою відповідача, позивач звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав.
Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, законами України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ, „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV, які є чинними на час виникнення спірних відносин.
Згідно вступної частини Закону України "Про пенсійне забезпечення", положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років згідно із Законом № 3108-IV від 17.11.2005, ВВР, 2006, № 1, ст.18.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Законом України № 3108-IV від 17.11.2005 внесено зміни до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до пункту 16 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788), пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Право на пенсію за вислугу років мають, зокрема робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені. (стаття 52 Закону №1788).
Відповідно до п.а ч.1 ст.55 Закону №1788, право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи:
для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.
для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим - третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.
Відповідно до п.б ст.13 Закону №1788, На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до відповіді відповідача, Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області не зараховано період роботи з 11.02.1987 по 31.12.1991 та з 03.05.2018 по 30.09.2020 робота на посадах, передбачених Списком №2.
Згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 02.06.1983р.:
- запис №7: 11.02.1987 прийнят в залізничний цех помічником машиніста локомотива (наказ №36 від 11.02.1987р.);
- запис №8: 23.03.1994 переведено машиністом локомотива залізничного цеху (наказ №21 від 23.03.1994);
- ПАТ «Дніпровський металургійний завод», запис №21: 03.05.2018 прийнято у фасонно-ливарний цех слюсарем-ремонтником 5 розряду (зайнятий в умовах діючого виробництва) механослужби (розпорядження №293/1 від 02.05.2018р.)
Зазначеній нормі (статті 62 Закону №1788) відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(далі - Порядок № 637).
Відповідно до п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Позивачем до заяви про призначення пенсії було додано довідку ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» від 29.05.2018р. №16.4/243 Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , 1965 р.н. працював повний робочий день в залізничному цеху Дніпропетровського коксохімічного заводу імені Калініна:
З 11.02.1987р. по 31.12.1991р. (4 роки 10 місяців 21 день) у виробництві: Транспорт (залізничний транспорт) в якості помічника машиніста локомотива, що передбачено Списком №2, розділом ХХХ, підрозділом 1.
Підстава: особова картка ф.Т-2, штатний розпис, особові рахунки по нарахуванню заробітної плати, Постанова Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173.
Також позивачем було надано наказ №625 від 31.07.2017 «Про затвердження результатів загальнозаводської атестації робочих місць за умовами праці»; Перелік робочих місць, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» і Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвер. Постановою КМУ від 24.06.2016 №461 із змінами, затвердженими постановою КМУ від 04.07.2017 №479, що набуває чинності з 01.01.2018.
За період пільгової роботи до 01.01.1992 року чинні Списки, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173.
У пункті 1 розділі ХХХ Транспорт Списку №2 Залізничний транспорт та метрополітен, вказані машиністи, їх помічники та старші машиністи: паровозів, тепловозів, електровозів, дизель-поїздів, моторвагонних (електро) секції, локомотивів.
За період пільгової роботи після 01.01.1992 для визначення права на пільгову пенсії застосовуються Списки №1 та 2, затверджені постановами КМ СРСР №10 від 26.01.1991, КМУ №162 від 11.03.1994, №36 від 16.01.2003.
В зазначених вище нормативних актах у Списку №2 посади машиніста, їх помічники та старші машиністи: паровозів, тепловозів, електровозів, дизель-поїздів, моторвагонних (електро) секції, локомотивів не передбачені.
Згідно пункту 3 до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 18.11.1992 №25, відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають зазначені в ній категорії працівників згідно з затвердженими КМУ переліками і списками.
Постановою КМУ від 12.10.1992 №583 затверджено Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років.
Відповідно до ч.1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 2 ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
У разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах. (ч.5 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Також ч.6 ст.56 Закону №1788 передбачено, що при призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача (з 11.02.1987 по 31.12.1991, з 03.05.2018 по 30.09.2020), що дають право на пільгову пенсію, які не були зараховані відповідачем при вирішення питання про призначення пенсії, підлягають взаємозарахуванню до стажу позивача за вислугою років, оскільки умови призначення пільгової пенсії, встановлені ст.55 Закону №1788, є аналогічними умовами, які передбачені ст.13 даного закону.
Згідно позовних вимог, позивач просить визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не призначення пенсії ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.
Враховуючи висновок суду про протиправність незарахування ГУ ПФУ в Дніпропетровській області періоди роботи позивача (з 11.02.1987 по 31.12.1991, з 03.05.2018 по 30.09.2020), що дають право на пільгову пенсію, то відповідно відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в призначенні пенсії позивача викладена в листі №0400-010303-8/112909 від 26.11.2020р. є протиправною та підлягає скасуванню, а позовна вимога позивача підлягає відповідно задоволенню.
Пунктом 10 ч.2 ст.245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23.02.2006 року №3477-VI "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) і практику ЄСПЛ як джерело права.
Право на виплати у сфері соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі "Міллер проти Австрії", де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні від 16 вересня 1996 року "Гайгузус проти Австрії", якщо особа робила внески у певні фонди, у тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.
Суд враховує й те, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги ОСОБА_2 Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи висновок суду про протиправність дій відповідача у не зарахуванні спірних періодів до стажу (за вислугою років) позивача при призначенні пенсії, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права в даному випадку є саме зобов`язання відповідача - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.10.2020 року про призначення йому пенсії, з зарахуванням до стажу за вислугою років періоди роботи за Списком №2 з 11.02.1987р. по 31.12.1991р., з 03.05.2018р. по 30.09.2020р., з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років починаючи з 26.10.2020 року (моменту подачі заяви для призначення пільгової пенсії), то дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки на думку суду, позивач, заявляючи дану вимогу, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження відповідача.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частиною 1 ст.2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням висновків Верховного Суду, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Отже, враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 908 грн. 00 коп.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області викладену у листі №0400-010303-8/112909 від 26.11.2020р. про відмову в призначенні пенсії за вислугою років ОСОБА_1 .
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко