Справа № 560/3549/21
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2021-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3549/21
РІШЕННЯ

іменем України

25 травня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Гнап Д.Д. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН.

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області у виплаті грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки;

- стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 928 грн. грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки за період з 1 квітня 2011 року по 1 квітня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.04.2020 у справі №560/1702/20 позивача поставлено на облік для отримання санаторно-курортної путівки з 23.01.2020. Вказує, що звернувся до відповідача з листом, в якому просив виплатити компенсації за путівки на санаторно-курортне лікування, які він не отримав. Проте, листом від 22.03.2021 йому відмовлено у задоволенні такої заяви. Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просить суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що у разі невикористання потерпілим права на санаторно-курортне лікування або у разі відмови від нього, вартість такого лікування потерпілому не компенсується.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.03.2021 відкрито провадження в справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

ОСОБА_1 з 2005 року є потерпілім внаслідок нещасного випадку на виробництві і згідно довідки серії МСЕ № 068093 від 07.12.2005 йому встановлено другу групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва довічно, ступінь втрати професійної працездатності 35%.

Відповідно до довідки № 054613 підтверджено потребу ОСОБА_1 за станом здоров`я внаслідок виробничої травми у санаторно-курортному лікуванні опорно-рухового апарату.

Згідно витягу з акта огляду у МСЕК до довідки серії МСЕ № 124407 від 14.02.2008 року, в результаті переогляду ОСОБА_1 з 14.02.2008 року встановлено другу групу інвалідності внаслідок загального захворювання довічно (за його заявою).

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.04.2020 у справі №560/1702/20 визнано протиправною та скасовано відмову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області від 24.02.2020 №79 про взяття ОСОБА_1 на облік для одержання путівки на санаторно-курортне лікування. Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області ОСОБА_1 на облік для одержання путівки на санаторно-курортне лікування.

На виконання вказаного рішення суду позивача поставлено на облік для отримання санаторно-курортної путівки з 23.01.2020.

Позивач звернувся до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області з листом, в якому просив виплатити компенсації за путівки на санаторно-курортне лікування за період з 01.04.2011 по 01.04.2017.

Листом від 22.03.2021 йому відмовлено у задоволенні такої заяви, у зв`язку з тим, що з 01.04.2011 по 01.04.2017 позивач не перебував на обліку Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом за для захисту його порушених прав.

IV. ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст.23 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" передбачено, що індивідуальна програма реабілітації інваліда є обов`язковою до виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, реабілітаційними установами, підприємствами, установами, організаціями, в яких працює або перебуває інвалід, дитина-інвалід, незалежно від їх відомчої підпорядкованості, типу і форми власності.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - діяльність держави щодо інвалідів виявляється у створенні правових, економічних, політичних, соціальних, психологічних та інших умов для забезпечення їхніх прав і можливостей нарівні з іншими громадянами для участі в суспільному житті.

Соціальний захист інвалідів є складовою діяльності держави щодо забезпечення прав і можливостей інвалідів нарівні з іншими громадянами та полягає у наданні пенсії, державної допомоги, компенсаційних та інших виплат, пільг, соціальних послуг, здійсненні реабілітаційних заходів, встановленні опіки (піклування) або забезпеченні стороннього догляду.

Відповідно до ч.3 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що Фонд фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, медичну реабілітацію, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації інваліда (у разі її складення). Фонд організовує цілеспрямоване та ефективне лікування потерпілого у власних спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах або на договірній основі в інших лікувально-профілактичних закладах з метою якнайшвидшого відновлення здоров`я застрахованого.

Частиною 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що потерпілому, який став інвалідом, періодично, але не рідше одного разу на три роки, а інвалідам I групи щорічно безоплатно за медичним висновком надається путівка для санаторно-курортного лікування.

Пунктом 3.1 Положення "Про забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання путівками для санаторно-курортного лікування" від 31.10.2007 року №49, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.12.2007 року за №1400/14667, передбачено облік потерпілих, які потребують забезпечення путівками відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Такий облік здійснюється робочими органами виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням особової справи на підставі висновку МСЕК та заяви потерпілого. Відділення на підставі даних обліку потерпілих, які потребують санаторно-курортного лікування, до 15 листопада поточного року надсилають управлінню виконавчої дирекції Фонду річні заявки на путівки на наступний рік згідно з медичними рекомендаціями щодо відповідного профілю санаторно-курортного закладу. Управління виконавчої дирекції Фонду до 30 листопада поточного року надають виконавчій дирекції Фонду річні заявки на путівки для санаторно-курортного лікування у відповідному році (додаток 4).

Відповідно до пункту 3.2 Положення, забезпечення потерпілих санаторно-курортним лікуванням здійснюється відповідно до заявок потерпілих згідно з довідками за формою № 070/о.

Суд звертає увагу, що Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" чітко вказано зокрема у статті 42, що Фонд фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі на санаторно-курортне лікування.

При цьому, згідно пунктів 2, 3, 5, 9 Порядку забезпечення санаторно-курортними путівками деяких категорій громадян структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських рад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 187 від 22.02.2006 року (далі - Порядок №187), структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчі органи міських рад забезпечують за рахунок коштів державного бюджету безплатними путівками до санаторно-курортних закладів інвалідів усіх категорій за рахунок коштів, передбачених Мінсоцполітики.

Особи, зазначені у пункті 2 цього Порядку, повинні за зареєстрованим місцем проживання перебувати на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у мм.Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органах міських рад для санаторно-курортного лікування.

Осіб, інвалідність яких пов`язана з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням, забезпечує путівками Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, на підставі висновку МСЕК про необхідність лікування за прямими наслідками виробничої травми чи професійного захворювання.

Судом встановлено, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.04.2020 у справі №560/1702/20 в позивача поставлено на облік для отримання санаторно-курортної путівки з 23.01.2020.

В матеріалах справи відсутні докази перебування позивача на обліку Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області в період з 01.04.2011 по 01.04.2017 року, а тому у відповідача був відсутній обов`язок щодо компенсації вартості санаторно-курортного лікування за вказаний період.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням системного аналізу правових норм, наведених вище, досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат у даній адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 25 травня 2021 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області (вул. Подільська, 3, корпус 1 А,Хмельницький,Хмельницька область,29013 , код ЄДРПОУ - 41316723)

Головуюча суддя Д.Д. Гнап