Справа № 620/2426/21
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 року Чернігів Справа № 620/2426/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Агросоя-2019" до Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом Приватного підприємства «Агросоя -2019» ( далі також ПП «Агросоя - 2019» до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (далі також ГУ ДПС, відповідач), про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень Головного управління ДПС у Чернігівській області від 17.12.2020 № 0 (форма «В1»), від 17.12.2020 № 0 (форма «В4»).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що контрагент ФГ «Лан», з яким ПП «Агросоя-2019» мало господарські правовідносини в охопленому перевіркою періоді, було зареєстровано як юридична особа та як платники ПДВ, здійснював з позивачем реальні господарські операції, що підтверджується долученими документами бухгалтерського обліку. Щодо посилань податкового органу на певні недоліки в документах, що містять господарську операцію, то такі не є підставою для висновку про нереальність господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають ідентифікувати особу, яка брала участь у господарській операції. У свою чергу, Специфікація до договору, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні дають можливість ідентифікувати учасників господарської операції. Пояснення щодо різниці між проданою та вирощеною, придбаною у 2019 році соєю, викладені у листі ФГ «Лан» на адресу ГУ ДПС Волинської області, проте відповідачем до уваги не прийняті. Крім того, позивачем за результатами спірної господарської операції складено податкові накладну №4 від 22.05.2020, яка зареєстрована у ЄРПН, отже позивач вважає, що на законних підставах віднесено до податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 246844 грн. За таких обставин просить позов задовольнити повністю.

26.03.2021 ухвалою суду розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення(виклику) сторін.

Представник відповідача надав суду відзив, в якому позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки у перевіряємий період позивач мав фінансово-господарські взаємовідносини з ФГ «Лан», які мають тільки документальне оформлення придбаного товару з метою безпідставного формування податкового кредиту.

Відповідно до ч.3 ст. 43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

За приписами ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» від 30.09.2020 № 893 (далі - Постанова № 893) ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком (у тому числі Головне управління ДПС у Чернігівській області).

Територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.

Права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи (пункт 2 Постанови 893).

Згідно з наказом Державної податкової служби України «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» від 30.09.2020 № 529 утворені як відокремлені підрозділи Державної податкової служби України територіальні органи згідно з переліком (додаток до цього наказу), серед яких Головне управління ДПС у Чернігівській області.

Згідно з Положенням про Головне управління ДПС у Чернігівській області, затвердженого наказом Державної податкової служби України від 12.11.2020 №643, Головне управління ДПС у Чернігівській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 44094124), забезпечує реалізацію повноважень ДПС на території Чернігівської області та є правонаступником майна, прав та обов`язків Головного управління ДПС у Чернігівській області ().

Наказом Державної податкової служби України «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій» від 24.12.2020 №755 розпочато з 01.01.2021 здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до пункту 1 Постанови 893.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку здійснити заміну неналежного відповідача Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області на належного Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області відокремлений підрозділ Державної податкової служби України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ПП «Агросоя - 2019», зареєстровано в Єдиному реєстрі про державну реєстрацію юридичних осіб 24.09.2018. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, які містяться в матеріалах справи, позивач здійснює діяльність, зокрема з виробництва олії та тваринних жирів (КВЕД 10.41).

ГУ ДПС в Чернігівській області, на підставі наказу від 19.10.2020 №1592-а та направлення від 30.10.2020 № 159, проведено перевірку ПП «Агросоя - 2019» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування, за результатами якої складено акт від 13.11.2020 №904/07-42494376 ( далі- акт перевірки), в якому зафіксовано порушення:

- п.44.1, п.198.1, 198.2, п.198.3 ст. 198, п. 198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4, п.200.7, п.200.8 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755- VІ із змінами та доповненнями в результаті чого:

- завищено значення р.20.2.1 «Сума від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку» за серпень 2020 - на суму 12214 грн.

- відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування податку на додану вартість за серпень 2020 - на суму 2750 грн.

- завищено значення р. «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за серпень 2020 на суму 234630 грн (а.с. 9-16).

Також в акті перевірки відповідач посилається на порушення позивачем вимог п.1.2 Положення № 88, абз. 2 розділу І Інструкції застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань господарських операцій підприємств і організацій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 21.12.1999 за № 893/4186, п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12. 1999 № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 № 27/4248 (а.с. 14 на звороті).

На підставі висновків акту перевірки ГУ ДПС у Чернігівській області прийняті податкові повідомлення рішення від 17.12.2020 № 0 (форма «В4»), яким визначено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 234630,00 грн. і від 17.12.2020 № 0 (форма «В1»), яким визначено суму завищення бюджетного відшкодування в розмірі 12214,00 та штрафних санкцій в розмірі 3053,50 грн.

Вважаючи вказані рішення протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України (далі- ПК України).

Підпунктами 14.1.18, 14.1.138 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

За пунктом 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Підпункт «в» п. 200.4 ст. 200 ПК України встановлено, що при від`ємному значені суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Зважаючи на вимоги вищенаведених норм, суд зазначає, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового обліку наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, які містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентами на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Також платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Суд звертає увагу, що право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, не обмежено поданням виключно тих доказів, що надавалися ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та подавати докази на підтвердження таких заперечень, надається платникові як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу (на яких допускається подання учасником процесу нових доказів).

Із матеріалів справи суд встановив, що між ФГ «Лан» (Постачальник) та ПП «Агросоя - 2019» (Покупець) укладений договір №34/05-20 від 21.05.2020 (далі - Договір поставки), умовами якого передбачено, що Постачальник зобов`язується передати у встановлений Договором термін Товару власність Покупця, а Покупець, зобов`язується прийняти Товар та оплатити його на умовах Договору. Найменування і асортимент Товару визначається за видатковими накладними або специфікаціями до Договору (а.с.45).

При укладенні договору сторонами було досягнуто усіх істотних умов, вони спрямовані на реальне настання правових наслідків, відповідають економічному змісту та чинному законодавству.

Вчинення зазначених господарських операцій підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які підтверджують обставини придбання товару, а саме: Договором від 21.05.2020 №34/05-20, Специфікацією № 1 до Договору поставки, рахунком-фактурою від 22.05.2020 №ФГ-0000007, видатковою накладною від 22.05.2020 №ФГ -0000014, товарно-транспортними накладними від 22.05.2020 №№3,4,5, довідкою ФГ «Лан» від 22.05.2020 №8, звітів про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2019, звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду на 1 грудня 2019, (а.с. 45-65).

Разом з тим, згідно з висновками перевіряючи осіб, які зазначено в акті перевірки, підставою для встановлення відсутності фактів реального здійснення господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентом, стали:

- відсутність документів, а саме: рахунку фактури, видаткової накладної, актуальної довідки виробника 29-СГ, 4-СГ або 37-СГ, або копія довідки сільради про те, що зазначені земельні ділянки оброблялися за відповідний період (п.п.3.3 Договору), що не підтверджує походження товару;

- в документах, поданих на перевірку різняться показники в кількості товару (сої): у видатковій накладній зазначено 117,08 тон, в довіреності 120 тон, у ТТН зазначено лише пункт навантаження, графа « усього відпущено на загальну суму» не заповнена, графа «відпуск за довіреністю вантажоодержувача» не заповнена;

- за даними АІС «податковий блок» у контрагента позивача ФГ «Лан» відсутні об`єкти оподаткування, трудові та матеріалі ресурси для здійснення господарської операції;

- за даними ЄРПН на адресу ФГ «Лан» податкові накладні з оренди нерухомого майна, яке могло б використовуватися для зберігання сої, не виписувались. Також встановлено, що ФГ «Лан» реалізовано сої більше ніж придбано та вирощено;

- відсутність спеціальних складських приміщень для зберігання товару (сої) при температурі від -5 до + 5 градусів.

Такі висновки податковий орган пов`язує з фактом відсутності реального здійснення господарських операцій між позивачем та ФГ «Лан». На думку відповідача, контрагент позивача не мав реальних можливостей для здійснення господарських операцій з поставки товару ( сої).

Щодо відсутності певних документів, то згідно п.5.2 Договору поставки саме в обов`язок постачальника входить надання документів, визначених п. 3.4 Договору, Пунктом 5.1 Договору у разі порушення взятих на себе зобов`язань за договором, сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством, тому позивач не може нести відповідальність за невиконання умов договору іншою стороною.

У свою чергу, ФГ «Лан» на вимогу ГУ ДПС у Волинській області надано пояснення щодо спірної господарської операції та копії документів, зокрема: рахунок, видаткова накладна, довіреність, договір поставки, специфікація, ТНТ, виписка банку, оборотно сальдова відомість, копії звітів 4-СГ,29-СГ з квитанціями, податкову декларацію платника єдиного податку 4 групи з квитанцією (для підтвердження наявності землі в обробку) (а.с. 54).

Щодо різних показників в кількості поставленого товару, то п.4.1 Договору поставки сторони домовились допустити відхилення кількості сої , як у сторону збільшення так і у сторону зменшення.

Суд також відхиляє посилання відповідача на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагента суб`єкта господарювання, оскільки остання носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Посилання контролюючого органу на таку інформацію, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними оскільки, фактично будь-які первинні документи платника податків не використовуються та не аналізуються, а отже така інформація не відповідає критерію юридичної значимості, та не є допустимим та достовірним доказом в розумінні процесуального Закону. Така інформація сама по собі не доводить та не може свідчити про наявність податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.

Крім того, згідно з практикою Верховного Суду зі спорів щодо оскарження рішень податкових органів з оцінки питань щодо відсутності у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів, наявності або відсутності окремих документів, а також недоліки в їх оформленні, не можуть бути безумовною підставою для висновку про нереальність господарських операцій та для позбавлення суб`єкта господарювання податкового кредиту.

Аналогічна правова позиція підтверджена у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 802/1155/17-а, від 11 червня 2018 року у справі № 826/4565/14, від 18 травня 2018 року у справі № П/811/1508/16, від 03 квітня 2018 р. у справі № 2а-7462/10/2170, від 07 березня 2018 року у справі № 804/3420/16.

Частиною 1 ст. 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Проте належних доказів на підтвердження того, що контрагент позивача не мав адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань по спірним операціям, та доказів відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов`язань, відповідачем суду не надано.

Щодо відсутності у ФГ «Лан» спеціальних складських приміщень для зберігання товару (сої) при температурі від -5 до + 5 градусів, то суд зазначає таке.

Дійсно згідно Інтернет сайту https://eco-agro.com.ua/soy/: Однією з умов безпечного зберігання сої є зниження вологи до необхідного рівня, що залежить від часу зберігання, а також температури повітря. Теплова енергія завжди виділяється по центру бункера і виводиться дуже повільно. При зберіганні в елеваторної вежі досить часто температура зерна досягає рівня, при якому теплообмін з навколишнім середовищем практично припиняється.

Основними вимогами для оптимального зберігання сої є: вологість зерна порядку 10-10,5%; відносна вологість повітря не більше 60%; температура зберігання в межах від 0 ± 5°С.

Складське приміщення повинно добре провітрюватися, бути очищеним і продезінфікованим. Застосовується зберігання в металевих бункерах, в складських приміщеннях насипом або в мішках, покладених штабелями висотою до 2,5 метрів.

Контролюючим органом в акті перевірки зазначено, що сою збирають у вересні місяці. Отже, до моменту реалізації 22.05.2020, вона зберігалась з жовтня 2019 по травень 2020 (8 місяців).

Разом з тим, відсутність у контрагента спеціальних приміщень само по собі не є свідченням безтоварності розглядуваних операцій, оскільки не можуть слугувати підтвердженням або спростуванням реальності господарської операції, а тому їх відсутність не має вирішального значення для встановлення переміщення активів у процесі виконання поставок.

Крім того, контролюючим органом в акті перевірки не вказано, які нормативно-правові акти порушені позивачем у зв`язку з встановленням таких обставин і на підставі яких відомостей.

Відповідачем також не наведено обставин та доказів, які б свідчили про штучний характер господарських операцій, невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди. Разом з тим, суд встановив рух товару від постачальника до покупця, встановлено зв`язок між фактом придбання товару і господарською діяльністю позивача.

Наявні у матеріалах справи документи не містять докази наявності між позивачем та його контрагентом взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад.

Податковий кредит та сума від`ємного значення, що зараховується до складу наступного звітного (податкового періоду) в сумі 234630,00 грн відображено позивачем у Декларації з податку на додану вартість від 21.09.2020 (а.с. 66-70).

Посилання відповідача у відзиві на позов на порушення позивачем вимог п.1.2 Положення № 88, абз. 2 розділу І Інструкції застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань господарських операцій підприємств і організацій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 21.12.1999 за № 893/4186, зі змінами, а також п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» , затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12. 1999 № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 № 27/4248, суд відхиляє, з огляду на таке.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ наказу Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 № 130027745 «Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами», висновок акта (довідки) документальної перевірки складається таким чином: зазначається опис виявлених перевіркою порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, з посиланням на підпункти, пункти, статті законодавчих актів або загальний висновок щодо відсутності таких порушень;

Зазначений висновок є складовою частиною (додатком) матеріалів документальної перевірки, які залишаються в контролюючому органі, та враховується керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою), при їх розгляді і прийнятті податкового повідомлення-рішення ( п. 6 розділу У Порядку).

Однак висновок акту перевірки не містить вказаних порушень, і в чому вони виразились.

Отже, висновок відповідача щодо порушення позивачем норм податкового законодавства, які покладені в основу прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, є необґрунтованим, тому суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування ППР від 17.12.2020 № 0 і, відповідно, задоволення позову в цій частині.

Позовні вимоги про визнання протиправним та скасування ППР від 17.12.2020 № 0, яким визначено суму завищення бюджетного відшкодування 12214,00 та суму штрафу в розмірі 3053,50 грн, є похідними від вимог, які судом задоволені, тому також слід задовольнити.

Разом з тим, посилання позивача як на обґрунтованість позовних вимог і протиправність спірних рішень на те, що за результатами спірної господарської операції з ФГ «Лан» в ЄРПН вже зареєстрована ПН № 4 від 22.05.2020, що свідчить про законність віднесення до податкового кредиту суми ПДВ в розмірі 246844,00 грн, суд відхиляє, оскільки при реєстрації податкової накладної реальність спірної господарської операції не перевірялась.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, на користь позивача підлягає стягненню, сплачений ним при поданні позовної заяви, судовий збір в розмірі 4540,00 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області від 17.12.2020 № 0 (форма «В4»), від 17.12.2020 № 0 (форма «В1»).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служба у Чернігівській області відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на користь Приватного підприємства «Агросоя - 2019» судовий збір в розмірі 4540,00 грн (чотири тисячі п`ятсот грн), сплачений відповідно до платіжного доручення від 18.03.2021 № 608.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: Приватне підприємство "Агросоя-2019" вул.Даньківський шлях,62-Д, м.Бахмач, Чернігівська область,16500, .

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби України у Чернігівській області відокремлений підрозділ Державної податкової служби України вул.Реміснича, 11,м.Чернігів,14000, 44094124.

Повний текст рішення виготовлено 24 травня 2021 року.

Суддя І.І. Соломко