Справа № 360/4940/19
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 травня 2021 року

Київ

справа №360/4940/19

адміністративне провадження №К/9901/18608/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Ханової Р.Ф.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві

на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року

та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2020 року

у справі №360/4940/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія"

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 01 серпня 2019 року:

- № , яким визначено суму грошового зобов`язання з ПДФО в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 30 787,56 грн;

- № , яким визначено суму ПДФО в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 524 099,37 грн;

- № , яким визначено суму грошового зобов`язання з військового збору в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 47 523,97 грн.

Рішенням суду першої інстанції, залишеним без змін постановою суду апеляційної інстанції, позов задоволено частково.

21 травня 2021 року до Верховного Суду вп`яте надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2020 року у справі №360/4940/19.

За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України.

У касаційній скарзі як на підставу до відкриття касаційного провадження у цій справі скаржник наводить пункти 1, 4 частини четвертої статті 328, частину другої статті 353, КАС України.

При цьому податковим органом не враховано, що предметом розгляду цієї справи є три податкових повідомлення-рішення, два з який вказують ознаки малозначності спору та потребують поміж іншого обгрунтування обставнин встановлених частиною 5 статті 328 КАС України.

У поданій касаційній скарзі скаржник зазначив, що оскаржувані судові рішення прийняті без урахування висновків Верхового Суду у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі №820/2840/17, від 9 листопада 2018 року у справі №820/3562/17, від 22 травня 2018 року у справі №820/6437/16.

Разом з тим, Верховний Суд в ухвалі від 15 квітня 2021 року звернув увагу податкового органу на тому, що посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі №820/2840/17, від 9 листопада 2018 року у справі №820/3562/17, не можуть бути прикладом іншого правозастосування у контексті підстави касаційного оскарження, оскільки ними справи направлено на новий розгляд.

Стосовно посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №820/6437/16, то Верховним Судом зазначалося, що відповідач не зазначив, в чому саме судові рішення у цій справі суперечать висновку Верховного Суду, наведеному у зазначеній постанові, не зазначає і того, в чому він убачає подібність правовідносин. У касаційній скарзі, яка є предметом розгляду зазначені недоліки не враховані та не усуненні.

Суд акцентує увагу на тому, що цитування висновків Верховного Суду саме по собі не може свідчити про наявність подібності правовідносин та недотримання застосування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Також слід зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2020 року у справі №360/4940/19 - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.Ф.Ханова