Справа № 311/1777/21
Суддя: Задорожко Д. А.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 311/1777/21
Провадження № 2-а/311/18/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 року місто Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Задорожка Д.А.

секретаря судового засідання Осінцевої Л.А.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

В позові ОСОБА_1 вказав, що 08 травня 2021 року поштою з Василівського районного суду Запорізької області він отримав копію постанови у справі №311/1315/21 від 22 квітня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

11 травня 2021 року він звернувся за допомогою до адвоката і під час консультації показав квитанцію, видану йому 07 квітня 2021 року працівником поліції для оплати штрафу в сумі 3 400 грн., як вважав, за керування скутером у стані алкогольного сп`яніння та копію вказаної постанови суду. Проте адвокат пояснила, що за квитанцією він повинен був сплатити штраф за порушення ПДР, але не за ст.130 ч.1 КУпАП.

07 квітня 2021 року, близько опівночі, він на скутері рухався по вулиці Шевченко в місті Василівка Запорізької області. Біля будівлі поліції охорони, на перехресті вулиці Шевченко та вулиці Гагаріна, автодорога була перекрита службовими автомобілями поліції у безпосередній близькості до яких він зупинився сам. Біля автомобілів поліції знаходилося кілька працівників у форменому одязі. Після цього до нього звернулися ці поліцейські, один з них сказав плюнути на землю. Жоден з цих поліцейських не представився та не назвався.

Коли він виконав вимогу поліцейського, вони стали говорити, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Він став заперечувати це та казав, що згоден їхати до медичного закладу для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, бо наркотиків не вживає.

Після цього працівники поліції стали говорити, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що він також заперечував, так як спиртних напоїв не вживав.

Один з працівників поліції звелів дихнути у пристрій «Драгер», який вже був зі встановленим мундштуком. При ньому мундштук вказаного приладу у запакованому вигляді йому не показували та не розпаковували. Працівником поліції йому не пропонувалося пройти огляд на стан сп`янінні на місці, а у разі незгоди з результатами або відмови - пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі.

Шляхом психологічного насилля працівники поліції примусили його писати продиктовані ними пояснення на якомусь бланку, на заперечення проти результату пристрою «Драгер» та вимоги їхати у лікарню для проходження огляду на стан сп`яніння лікарем, не реагували. При цьому йому не роз`яснювали права, в тому числі права на захист і правову допомогу адвоката, не вручили копію протоколу, тому про його зміст він дізнався тільки після ознайомлення з матеріалами справи адвокатом 11 травня 2021 року. На місці складення протоколу його прочитати не дали, свідків, зазначених у протоколі на місці його складення не було і, взагалі, нікого крім нього та працівників поліції на місці не було. Працівник поліції йому вручив лише квитанцію на оплату штрафу і сказав, щоб він терміново заплатив штраф у сумі 3 400,00 грн., а інакше ця сума подвоїться.

Відеозйомка при вказаних подіях не велася, лише на особистий телефон один з працівників поліції фотографував його біля скутера.

Коли вночі, 07 квітня 2021 року, працівник поліції видав квитанцію на оплату штрафу в сумі 3 400 грн., з того, що говорили працівники поліції на місці, він зрозумів, що це штраф за управління скутером у стані алкогольного сп`яніння та вирішив його сплатити, бо мав таку суму грошей і не хотів щоб про цей випадок дізналися батьки.

Адвокат направила його до Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області, де отримав незавірену копію постанови.

Позивач зазначає, що підписи від його імені у цій постанові підроблені, бо на його не схожі, він такої постанови не підписував і 07 квітня 2021 року її від поліцейського Луценко Р.В. не отримував, від отримання постанови у присутності двох свідків не відмовлявся.

На підставі викладеного, позивач зазначає, що з оскаржуваною постаново він не згоден, так як вона містить ознаки підробки офіційного документа, належних та допустимих доказів у ній не зазначено, постанова винесена без дотримання норм КУпАП, зокрема, відповідач, в особі поліцейського СРПП Василівського РУП Запорізькій області Луценко Р.В. не роз`яснив позивачу права, передбачені ст.268 КУпАП, статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, не надав жодних роз`яснень щодо можливості скористатися правом на захист.

Позивач наголошує що скільки підписи на постанові підроблені, тому не можна вважати постанову такою, що була вручена та набрала законної сили.

Поліцейський Луценко Р.В., вважаючи, що позивач вчинив адміністративні правопорушення, передбачені статтями 121 та 126 КУпАП, не вжив обов`язкового у такому випадку тимчасового затримання транспортного засобу.

Складена постанова не містить обов`язкових реквізитів на лицьовій стороні - квитанції про сплату штрафу, не вказані додатки до постанови та жодні докази вини.

На підставі викладеного, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову серії БАА № 842487 від 07 квітня 2021 року про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за частинами 5 та 6 ст. 121, ч.2 ст.126 КУпАП. Судові витрати зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу, підтверджені квитанціями, просить покласти на відповідача.

Дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.3 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом п.1,2 ч.1 ст.4 КАС України, адміністративна справа - публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, складена відповідачем, є правовим актом індивідуальної дії (п.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2).

Даний спір є публічно-правовим, оскільки, виник з публічно-правових відносин за участю суб`єкта владних повноважень, а саме, поліцейського СРПП Василівського РУП Запорізькій області Луценка Р.В., що реалізовував у цих відносинах надані йому чинним законодавством владні функції щодо прийняття рішень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч.5 та 6 ст.121, ч.2 ст. 126 КУпАП.

Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що 07 квітня 2021 року поліцейським СРПП Василівського РУП старшим інспектором поліції Луценко Р.В. винесено постанову серії БАА № 842487 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5, 6 ст.121, ч.2 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу розмірі 3 400,00 гривень. Зазначена сума штрафу була сплачена ОСОБА_1 07 квітня 2021 року, згідно квитанції №0.0..1.

Зі змісту винесеної постанови вбачається, що 07 квітня 2021 року о 00-30 годині, по вулиці Шевченко в місті Василівка Запорізької області, ОСОБА_1 керував мопедом HONDA без мотошолому, не зареєстрованому у встановленому законом порядку та без посвідчення водія, тобто не маючи права керувати таким.

Відповідно до ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно, обов`язок щодо доказування правомірності винесення рішення про накладення адміністративного стягнення покладається на відповідача.

Перед прийняттям рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суб`єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати твердження позивача, але таких доказів постанова не містить.

На думку суду відповідачем не доведено, що в даному випадку при винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення за ч.5,6 ст.121, ч.2 ст.126 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 було дотримано норм діючого законодавства, а саме, Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про дорожній рух».

З матеріалів справи не вбачається достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5,6 ст.121, ч.2 ст.126 КУпАП, а доводи позивача не спростовані відповідачем.

На пропозицію суду, яку було викладено в ухвалі суду, надати відзив на позовну заяву та всі наявні у відповідача документи та матеріали, які можуть бути використані як доказ у справі, не було надано відповідних доказів, тому суд вирішує справу на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ч.5 ст.77 КАС України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку що дії відповідача при винесенні спірної постанови є незаконними, а тому вважає, що постанова серії БАА № 842487 від 07 квітня 2021 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за частинами 5 та 6 ст. 121, ч.2 ст.126 КУпАП, є незаконною та підлягає скасуванню, а справа закриттю, відповідно до п. 3 ч.3 ст. 286 КАС України.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1) ; за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2); для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3); для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4); розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5).

Відповідно до абз. 1 ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.9 ст. 139 УКАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження понесення позивачем витрат на оплату судового збору ОСОБА_1 надано квитанцію про сплату ним 908 грн. (а.с. 9), а тому вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Одночасно з цим, суд зазначає, що на підтвердження понесення ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір від 11 травня 2021 року про надання правової допомоги позивачу адвокатом Кочевою І.В. (а.с. 21). Зі змісту вказаного договору, зокрема, п. 1.1 встановлено, що предметом договору є надання адвокатом правової допомоги ОСОБА_1 , як учаснику справи про адміністративне правопорушення № 311/1315/21, яке перебувало на розгляді у Василівському районному суді Запорізької області; адвокат надає позивачу послуги у вигляді представлення інтересів довірителя у Василівському районному суді Запорізької області та Запорізькому апеляційному суді як особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с. 21-22).

Згідно додаткової угоди від 11 травня 2021 року, адвокат Кочева І.В. зобов`язалася надати ОСОБА_1 правову допомогу, як учаснику у справі щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА №842487 від 07 квітня 2021 року. За роботу, виконану адвокатом за цією додатковою угодою, ОСОБА_1 зобов`язався сплатити 5 000 грн. Згідно квитанції від 12.05.2021 ОСОБА_1 сплачену адвокату Кочевій І.В. 5 000 грн. (а.с. 23). Одночасно з цим, суд звертає увагу, що згідно змісту квитанції про оплату послуг, позивачем сплачено адвокату 5 000 грн. за надання правничої допомоги як за основною угодою від 11 травня 2021 року так і за додатковою угодою від 12 травня 2021 року, що унеможливлює відокремлення судом послуг за надані адвокатом правничі послуги за вищевказаними угодами.

Крім того, в порушення вимог ч.4 ст. 134 КАС України, позивачем не надано суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Кочевою І.В., та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що додатково підтверджує висновки суду про недоведеність позивачем понесених витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним відмовити в стягненні з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись 286 КАС України, суд ,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити.

Постанову про адміністративне правопорушення серії БАА № 842487 від 07 квітня 2021 року, винесену поліцейським СРПП Василівського РУП старшим інспектором поліції Луценком Русланом Вячеславовичем, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.5 та 6 ст. 121, ч.2 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400,00 грн., скасувати.

Справу про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 та 6 ст. 121, ч.2 ст.126 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 908 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Василівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області Д.А. Задорожко