Справа № 520/2400/21
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

24 травня 2021 р. Справа №520/2400/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., розглянувши за правилами спрощеного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002, ) про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного Управління Національної поліції України в Харківський області № 16 о/с від 19.01.2021 в частині, що стосується ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що позивача наказом Головного Управління Національної поліції України в Харківський області № 225 о/с від 28.07.2020 звільнено зі служби в поліції з 31.07.2020 під час його перебування на лікарняному, при цьому представник позивача адвокат Вітер Г.Р. в судових засіданнях при розгляді справи № 520/11300/2020 по суті висловив правову позицію по справі та неодноразово посилався на надані суду докази протиправно прийнятого Наказу Головного Управління Національної поліції України в Харківський області № 225 о/с від 28.07.2020 року в частині звільнення позивача зі служби в поліції з 31.07.2020 року у зв`язку з перебуванням позивача на лікарняному, на підтвердження чого надав суду листок непрацездатності. Відповідачем до суду під час розгляду справи №520/11300/2020 надано витяг із наказу Головного Управління Національної поліції України в Харківський області № 16 о/с від 19.01.2021, яким визначено, що пункт Наказу Головного Управління Національної поліції України в Харківський області від 28.07.2020 року № 225 о/с в частині звільнення оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП Київського ВП ГУ НП в Харківської області лейтенанта поліції ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зі служби в поліції з 31.07.2020 року змінено та вважати звільненим позивача з 02.08.2020 на підставі службового листа від 13.01.2021 року № 68/1 19-26/01-2021.

Позивач вважає наказ Головного Управління Національної поліції України в Харківський області № 16 о/с від 19.01.2021 в частині, що стосується позивача, протиправним та таким, що грубо порушує законодавство України, права, свободи та законні інтереси позивача та підлягає скасуванню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що начальник ГУНП в Харківській області наділений правом вносити зміни до наказів, оскільки до компетенції начальника ГУ НП в Харківській області відноситься винесення наказів по особовому складу, в тому числі щодо прийняття та звільнення зі служби, отже начальник органу поліції також не позбавлений права вносити до таких наказів зміни або доповнення з метою усунення технічних або інших помилок, які за своєю суттю не впливають на зміст самого наказу.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі. Суддя перебував у щорічній основній відпустці з 30 квітня 2021 року по 21 травня 2021 року відповідно до наказу №04-06/42 від 15.04.2021.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши доводи позову, відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в ГУ Національної поліції в Харківській області на посаді оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП Київського ВП ГУ НП в Харківської області.

Наказом ГУНП в Харківській області від 21.07.2020 №499 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейських ГУНП в Харківській області», за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у відсутності на службі в період з 23:00 07.07.2020 року по 09:00 08.07.2020 року без поважних причин, тобто прогул, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося в порушенні вимог ч. 1 ст. 22, ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції», п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», п.п. 6 п. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абз. 5 п. 1 розділу ІІ, п. 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» до оперуповноваженого ВКП Київського ВП ГУ НП в Харківської області лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУНП в Харківській області від 28.07.2020 №225 о/с звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 31.07.2020 на підставі наказу ГУНП в Харківській області від 21.07.2020 №499.

Не погоджуючись з вказаними наказами, ОСОБА_1 звернувся до суду про їх оскарження та поновлення в органах поліції на посаді оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП Київського ВП ГУ НП в Харківської області з 31.07.2020 року (справа №520/11300/2020).

У ході розгляді справи №520/11300/2020 представником позивача надано до суду докази того, що ОСОБА_1 до 01.08.2020 включно перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності серія АДР №443561. Вказані обставини учасниками справи не заперечувались.

Службовим листом ВПЗ ГУ НП в Харківський області від 13.01.2021 року № 68/119-26/01-2021 визначено, що на розгляді Харківського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 колишнього співробітника про скасування наказів, поновлення на службі.

Службовим листом ВПЗ ГУ НП в Харківський області від 13.01.2021 № 68/119-26/01-2021 начальника УКЗ ГУНП в Харківській області повідомлено про те, що у судовому засіданні представник позивача повідомив про те, що ОСОБА_1 був звільнений під час перебування на лікарняному до 01.08.2020 року включно та надав до матеріалів справи копію листка непрацездатності № 443561. Враховуючи приписи КЗпП України в частині заборони звільнення під час перебування на лікарняному, т.в.о. начальника ВПЗ ГУПН в Харківській області просить організувати внесення змін до наказу про звільнення ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з наказу Головного Управління Національної поліції в Харківській області №16 о/с від 19.01.2021 внесено зміни до пункту наказу ГУНП в Харківській області від 28.07.2020 № 225 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 датою звільнення слід вважати 02.08.2020.

Вказаний наказ винесено на підставі службового листа ВПЗ ГУ НП в Харківський області від 13.01.2021 № 68/119-26/01-2021.

Вищевказаний службовий лист та наказ Головного Управління Національної поліції в Харківській області №16 о/с від 19.01.2021 надіслано представнику позивача на його адвокатський запит 04.02.2021 листом №7аз/119-12/03-2021.

Не погоджуючись з наказом Головного Управління Національної поліції в Харківській області №16 о/с від 19.01.2021, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Зі змісту заяв по суті справи, наданих позивачем та відповідачем, судом встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо фактичних обставин справи. Причиною виникнення спору є різне тлумачення сторонами положень чинного законодавства в частині можливості винесення відповідачем наказу про внесення змін до наказу про звільнення позивача.

При цьому суд під час розгляду цього спору не надає правову оцінку актам індивідуальної дії, що є предметом розгляду справи №520/11300/2020, доказів набрання законної сили судовим рішенням у якій до суду не надано, а вирішує спір виключно щодо компетенції відповідача видавати наказ № 16 о/с від 19.01.2021, а також оцінює його як акт індивідуальної дії на відповідність вимогам ст.2 КАС України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі норми права.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулює Закон України "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII).

Безпосереднє керівництво поліцією здійснює керівник поліції (ч.1 ст.21 Закону №580-VIII).

Частиною 1 ст.22 Закону №580-VIII визначено, що керівник поліції, серед іншого, очолює поліцію та здійснює керівництво її діяльністю, забезпечує виконання покладених на неї завдань, підписує накази поліції, приймає на службу та звільняє зі служби, призначає та звільняє з посад поліцейських відповідно до положень цього Закону.

Відповідно до ч.ч.3-5 ст.59 Закону №580-VIII рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Такий порядок затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.11.2016 № 1235 (далі - порядок №1235).

Розділ ІІ Порядку №1235 визначає, що підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності як, у тому числі, звільнення зі служби в поліції.

Пунктами 1-2 розділу ІІІ Порядку №1235 передбачено, що видавати накази по особовому складу можуть керівники органів та підрозділів поліції, а також закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, а також номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ Порядку №1235 у випадку видання наказу про звільнення працівника зі служби в поліції в наказі органу поліції зазначаються стаж служби в поліції, вислуга років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах), необхідність виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати. Крім того, зазначається інформація щодо необхідності виплати грошової компенсації за кількість діб невикористаних відпусток за фактично відпрацьований час у році звільнення або відрахування з грошового забезпечення коштів за кількість діб відпусток за час невідпрацьованої частини календарного року.

Судом встановлено та не заперечувалось учасниками справи, що наказ №16 о/с винесено керівником поліції у межах його компетенції стосовно дати звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції. Відомості, передбачені п.10 розділу ІІІ Порядку №1235, позивачем не оспорюються, судом самостійно не виявлено помилок при обчисленні показників стажу, кількості днів невикористаної відпустки, компенсації за таку відпустку, суми відшкодування вартості предметів однострою, строк експлуатації яких не закінчився, тощо.

Оскаржуваний наказ винесено відповідачем на підставі відомостей, отриманих від ВПЗ ГУ НП в Харківський області (службовий лист від 13.01.2021 № 68/119-26/01-2021) щодо дати звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням інформації про перебування позивача на момент звільнення на лікарняному, про що уповноваженому представнику ГУНП в Харківській області стало відомо під час розгляду справи №520/11300/2020.

У суду відсутні підстави вважати, що наказ № 16 о/с від 19.01.2021 винесено відповідачем з порушенням вимог Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку №1235, оскільки такий наказ винесено уповноваженою особою на підставі та у спосіб, визначений законом. За формою та змістом оскаржуваний наказ відповідає критеріям акту індивідуальної дії, визначеним ст.2 КАС України, зокрема, принципам обґрунтованості, добросовісності та пропорційності.

Доказів протилежного до суду не надано.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Зокрема, суд наголошує на неприйнятності аргументів позивача в частині винесення оскаржуваного наказу на певних стадіях розгляду справи №520/11300/2020, що, на думку позивача, призвело до порушення його прав під час судового розгляду, оскільки такі аргументи можуть бути висловлені саме у ході розгляду справи №520/11300/2020, натомість вищенаведених висновків суду вони не спростовують. Аналогічним є підхід суду до оцінки аргументів відповідача стосовно встановлених Дисциплінарним статутом Нацполіції строків винесення наказу про звільнення, що є предметом розгляду іншої справи.

За приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002, ) про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 24 травня 2021 року.

Суддя О.Г. Котеньов