Справа № 465/982/21
Суддя: Ванівський Ю. М.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

24.05.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.,

за участю секретаря Колодійчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Романишин Ярослава Григоровича, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Романишин Ярослава Григоровича, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови серії ЕАН №3769957 від 09.02.2021 року накладення адміністративного стягнення. Крім того позивач просить стягнути моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 09.02.2021 року інспектор патрульної поліції Романишин Я.Г. виніс постанову серії ЕАН №3769957 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП, який керуючи транспортним засобом Skoda Superb д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку 4.2. (рух праворуч).

З вищевказаною постановою позивач не погоджується, вважає таку протиправною, оскільки жодного порушення правил дорожнього руху не здійснював, крім того, йому не було роз`яснено прав згідно ст. 268 КУпАП, а також посилається на рішення Конституційного суду №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року.

На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити.

15 квітня 2021 року на адресу суду надійшов від представника відповідача відзив від 09 квітня 2021 року, який мотивований тим, що 09 лютого 2021 року Інспектором Управління Романишин Я.Г. доопрацьовано оскаржувану постанову та зазначено про порушення позивачем дорожнього знаку 5.16 (рух по смугам), замість не вірно вказаного - «4.2».

Крім того, представник відповідача зазначає про недоцільність посилання позивачем на рішення Конституційного суду №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року на підставі ст. 258 КУпАП, а твердження останнього про відсутність у його діях порушення, спрямоване на уникнення відповідальності.

Щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн., то представник відповідача вказує на той факт, що така шкода нічим не підтверджується та необгрунтована. Крім того не доведено факту душевних страждань страждань ОСОБА_1 .

На підставі вищевикладеного, просить відмовити в задоволенні позову.

20 жовтня 2021 року на адресу суду поступили пояснення від ОСОБА_1 , які мотивовані тим, що невірно вказане порушення не є опискою, яке можна доопрацювати рапортом. Крім того, ігнорування права на правову допомогу під час розгляду справи є грубим законодавства. Щодо стягнення моральної шкоди, то позивач зазначає, що в нього порушився його графік роботи та зірвалася зустріч з архітектором.

На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 12.05.2021 р. залучено до справи в якості співвідповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

В судове засіданні сторони не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за правилами спрощеного провадження за наявних у справі доказів без участі сторін.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 09.02.2021 року інспектор патрульної поліції Романишин Я.Г. виніс постанову серії ЕАН №3769957 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП, який керуючи транспортним засобом Skoda Superb д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку 4.2. (рух праворуч).

Так, згідно наявної у матеріалах справи копії рапорта інспектора від 09.02.2021 р., ОСОБА_1 09.02.2021 р. не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 (рух по смугах), проте у постанові не вірно зазначено дорожній знак - 4.2.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В ст.72 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

В ч.1 ст.77 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідності до ч.2, 4 ст.258 КУпАП, та, керуючись Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та Кодексом України про адміністративні правопорушення, не складають протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а виносять постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Суд не бере до уваги рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року у справі №5/2015, з тих підстав, що згідно п.2.3 мотивувальної частини вищевказаного рішення Конституційного Суду України перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 № 596-VIII, який набув чинності 07.11.2015р. було внесено зміни до згаданого переліку, а саме змінено ч. 2, 4, 5 статті 258 КУпАП, відповідно до яких порушення в сфері безпеки дорожнього руху віднесено до категорії справ розгляд яких відбувається на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Тобто, як вбачається з змін внесених до КУпАП від 14.07.2015 року та які набрали чинність 07.11.2015 року, та які не могли бути враховані в рішенні Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015, уповноваженими органами та посадовим особам прямо передбачена можливість складати постанови на місці вчинення правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху.

Суд звертає увагу на те, що представником відповідача не було надано до суду жодного належного чи допустимого доказу, який би підтверджував порушення позивачем правил дорожнього руху.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

В рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Стосовно вимог позивача про стягнення моральної та матеріальної шкоди, суд зазначає наступне.

Частина 5 ст.21 КАС України передбачає, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до положень ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Отже, адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. В іншому випадку спірні відносини з приводу відшкодування шкоди мають приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції.

Обираючи спосіб захисту, позивачем подано позовну заяву, відповідно до якої останній просить скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАН №3769957 від 09.02.2021 року.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення ; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи, суд вважає, що у спірних правовідносинах вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди та стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки не охоплюються наслідками розгляду справ, передбачених ст.286 КАС України. Системний аналіз положень ст.ст.5, 21 КАС України вказує на те, що в адміністративному судочинстві вимога про відшкодування шкоди є похідною від вимог про визнання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень протиправними. За змістом положень ст.286 КАС України при розгляді справ про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідалоьності до компетенції суду не входить визнання таких рішень, дій чи бездіяльності протиправними. Відповідно, заявлені вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у справах, розгляд яких здійснюється в порядку ст.286 КАС України, не можуть бути задоволені.

Крім того, на думку суду позивач не надав доказів щодо зміни свого звичного ритму життя, зірваної зустрічі із архітектором, а також завданням діями інспектора моральних страждань.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 454 грн. на користь позивача.

На основі вищевикладеного, керуючись, ст.9,72,77, 241, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Романишин Ярослава Григоровича, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови, - задоволити частково.

Скасувати постанову серії ЕАН №3769957 від 09.02.2021 року у про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про притягення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, - закрити.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в 10 денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Ванівський Ю.М.