Справа № 260/3859/20
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2021 року м. Ужгород№ 260/3859/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Іванчулинця Д.В.,

при секретарі судового засідання - Костелей І.Ф.,

за участі сторін, та осіб, які беруть участь у розгляді справи:

представника позивача - Герей О.Д.,

представника відповідача - Крупа-Газуда М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Свобода» до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 14 травня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено та підписано 24 травня 2021 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро - Свобода" (далі - позивач) звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області від 06.11.2020 року № 2 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро - Свобода" штрафної (фінансової) санкції в сумі 500 000,00 грн. (а.с.1-3).

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 13 листопада 2020 року позивач отримав податкове повідомлення-рішення від 06 листопада 2020 року за № , прийнятого на підставі акту перевірки за № 957/07/16/09/38325142 від 16 жовтня 2020 року та встановлено порушення ч.7 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» і пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України, а також на підставі абзацу 8 ч.2 ст.17 вищезазначеного Закону застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 500000,00 грн.. Позивач вважає дане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, так як вважає, що зберігання пального у його випадку не потребувало ліцензії, оскільки об`єктом зберігання пального не було нерухоме майно, а навпаки - рухомий об`єкт, зокрема транспортний засіб. Окремо зазначив, що акт перевірки на який посилається відповідач у податковому повідомленні-рішенні не збігається із актом перевірки, який був складений при здійсненні податковим органом перевірки його діяльності. Окремо зазначив, що в акті не вказано скільки літрів пального було в наявності в паливо-цистерні на момент перевірки. Тобто перевіркою не зафіксовано самого факту зберігання пального, тобто факту події, що виключає висновок відповідача про порушення позивачем ст.15 названого Закону і вважає цю обставину достатньою для визнання протиправним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року було відкрито загальне позовне провадження у даній справі (а.с.14, 15).

18 грудня 2020 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву. У відзиві відповідачем зазначено, що позов є необґрунтованим та безпідставним, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення таким, що прийнято в межах та спосіб встановлений законом. Окремо зазначив, що при здійснені перевірки господарської діяльності позивача, було встановлено зберігання дизельного палива в резервуарі спеціалізованого вантажного автомобіля (паливо цистерна) марки «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 без одержання відповідної ліцензії на зберігання пального. Відтак на підставі абз. 8 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» до позивача податковим органом застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 500000,00 грн. (а.с.18-20).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року було замінено первісного відповідача Головне управління ДПС у Закарпатській області (вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) на правонаступника - Державну податкову службу України в особі відокремленого підрозділу Головне управління ДПС у Закарпатській області (вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ ВП 44106694), закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.68-70).

19 лютого 2021 року у судовому засіданні протокольною ухвалою було замінено неналежного відповідача на належного, а саме: Державну податкову службу України в особі відокремленого підрозділу Головне управління ДПС у Закарпатській області (вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ ВП 44106694) на Головне управління ДПС у Закарпатській області (вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ ВП 44106694) (а.с.111-113).

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з мотивів наведених у позовній заяві та письмових додаткових поясненнях, які містяться в матеріалах справи, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти заявлених позовних вимог у повному обсязі з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву та просив суд відмовити позивачеві в задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Закарпатській області на підставі направлень від 07 жовтня 2020 року за №293/09-02, за № 294/09-02 проведено фактичну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро- Свобода», що розташоване за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Велика Добронь, вул. Танія, 10, за результатами якої складено акт від 16 жовтня 2020 року за №957/07/16/09/38325142 та прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Перевіркою встановлено зберігання дизельного пального в резервуарі спеціалізованого вантажного автомобіля (паливо цистерна) марки «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_2 без одержання відповідної ліцензії на зберігання пального.

Відповідно до пп. 75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника.

Згідно вимог п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п.86.5 ст.86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених ст.80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності). Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у контролюючому органі.

Направлення від 07 жовтня 2020 року за №293/09-02 та за № 294/09-02 пред`явлено 07 жовтня 2020 року заступнику директора ТОВ «Агро-Свобода» ОСОБА_1 та вручено їй копію наказу від 01 жовтня 2020 року за № 912 та один примірник акту, що підтверджується її особистим підписом.

Відтак посилання позивача на те, що акт №957/07/16/09/38325142 від 16 жовтня 2020 року не може бути підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є необґрунтованими.

Під час перевірки позивачем надано копію видаткової накладної від 06 жовтня 2020 року за № 8802 про отримання ним 19056,89 літрів дизельного палива від Товариства з обмеженою відповідальністю «Елерон» та копії облікових листів за 06 та 07 жовтня 2020 року про витрати пального. Також надано оборотно-сальдову відомість за 01 квітня 2020 року - 07 жовтня 2020 року по рахунку 203 основного складу в с. Велика Добронь, Ужгородського району, в якій зазначено залишок дизельного пального станом на 07 жовтня 2020 року складає 8472,888л.

Окрім того, в акті перевірки зазначено, що згідно з наданими усними поясненнями пальне зливається в автоцистерну, після чого розливається по власних автотранспортних засобах та частково зберігається для подальшого використання.

Суд наголошує, що фактична перевірки проводилася в присутності ОСОБА_1 ..

Відтак посилання позивача на те, що зазначене в акті перевірки порушення не підтверджується конкретними доказами є необґрунтованими.

Відповідно до визначень, наведених у ст.1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового , алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі - Закон) зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Місце зберігання - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Позивач в позовній заяві сам зазначає, що враховуючи норми Закону під діяльністю зі зберігання пального, яка потребує ліцензії, розуміється діяльність зі зберігання пального:

1) на об`єктах містобудування, які підлягають прийняттю їх в експлуатацію;

2) які розташовані на конкретній земельній ділянці;

3) з використанням машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Згідно вимог статті 15 Закону зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії. Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Відтак твердження позивача про те, що зберігання пального в ємності (паливоцистерні), розташованій на території за адресою: АДРЕСА_1 не потребує ліцензії, є необґрунтованими.

Відповідно до абз. 8 ч. 2 ст. 17 Закону до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі зберігання пального без наявності ліцензії - 500 000,00 грн..

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 67 Основного Закону встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

Згідно приписів статі 15 вищезазначеного Закону встановлено річну плату за ліцензії на право оптової торгівлі у розмірі: пальним, за наявності у ліцензіата місць оптової торгівлі пальним, - 5000 гривень за кожне таке місце; пальним, за відсутності у ліцензіата місць оптової торгівлі пальним, - 10000 гривень. Встановлено річну плату за ліцензії на право зберігання пального у розмірі 780 гривень.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право оптової торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Також статтею 15 вищенаведеного Закону передбачено, що ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються:

- підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету;

- підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву;

- суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

- документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

- акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

- дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів та ємностей, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження.

Після видачі/призупинення/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального податковий орган вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії.

Вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. Зазначені в цьому Законі документи (крім документів, які подаються заявником для отримання ліцензії на право виробництва пального, оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального) подаються в одному примірнику в копіях, засвідчених нотаріально або органом, який видав оригінал документа або посадовою особою органу ліцензування. Заява про видачу ліцензії та визначені цим Законом документи подаються уповноваженою особою заявника або надсилаються рекомендованим листом. У разі подання заяви про видачу ліцензії та доданих до неї документів особисто вони приймаються за описом, копія якого видається заявнику з відміткою про дату прийняття заяви та документів і підписом особи, яка їх прийняла.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що суб`єкти господарювання, які отримують пальне для власних потреб та зберігають його для використання в господарській діяльності, зобов`язані отримувати відповідну ліцензію в органах ДПС. Виключенням є підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету; підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву; суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі, а також суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів.

Суд констатує, що під жодну із зазначених категорій позивач не підпадає.

У відповідності до вимог статті 1 Закону встановлено, що:

- ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку;

- місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування;

- зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд не вбачає правових підстав для задоволення даних позовних вимог.

Оскільки, в задоволені позовних вимог відмолено, судовий збір не стягується.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 205, 241 - 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Свобода» до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

СуддяД.В. Іванчулинець