Справа № 640/10948/20
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2021 року м. Київ № 640/10948/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., вирішивши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі також - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві (), що до зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 під час перерахунку відповідно до Постанови КМ України №130 від 21.02.2018, з 90% від відповідних сум грошового забезпечення до 70% від відповідних сум грошового забезпечення та забовязати Головне управління Пенсійного Фонду України у м. Києві здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату пенсії за вислуги років ОСОБА_1 виходячи з 90% від відповідних сум грошового забезпечення.

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві () щодо виплати пенсії ОСОБА_1 в неповному розмірі відповідно до КМ України №130 від 21.02.2018 а саме - 50% суми підвищення пенсії з 1 січня 2018 року і 75 % суми підвищення пенсії з 1 січня 2019 року та забов`язати Головне управління Пенсійного фонду України м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у розмірі 100% перерахованої пенсії з 1 січня 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що після проведення Головним управлінням Пенсійного Фонду України в м. Києві перерахунку пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам», розмір пенсії встановлений при її призначенні у відсотковому співвідношенню до суми грошового забезпечення відповідної посади зменшився з 90 відсотків до 70 відсотків. На думку позивача, стаття 13 Закону 2262-ХІІ не застосовується при проведенні перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалось при її призначенні відповідно до наявної вислуги років, є незмінним. Крім того, вказує, що відповідачем протиправно зменшено виплату підвищення, керуючись приписами Постанови №103, таким чином, зменшивши виплату збільшення пенсії упродовж 2018-2019 років, відповідачем частково припинено її виплату на підставі підзаконного нормативно-правового акту.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем 02.07.2020 року через канцелярію суду подано відзив, відповідно до якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки перерахунок пенсії здійснено згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103, чинними на час здійснення перерахунку. Зазначено, що на час здійснення перерахунку позивача діяла редакція Закону №2262-ХІІ від 13.03.2018 року, згідно якої максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

Позивачем 09.02.2021 року подано клопотання про прискорення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 після звільнення з військової служби перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України від 09.04.1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсійна справа ФА 137559.

В квітні 2018 року відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивачу на підставі статті 63 Закону України №2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам» та її розмір зменшився з 90% до 70%, а виплату перерахованої пенсії відповідач виплачував позивачу з 01.01.2018 року лише 50% від суми підвищення, а з 01.01.2019 року - лише 75%.

Позивач 04.03.2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про надання довідки по розрахунку пенсії та проведення перерахунку.

Листом Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві позивачу повідомлено про відмову в обчисленні його пенсії у розмірі, визначеному до проведення перерахунку пенсії на підставі Постанови №103, посилаючись на зміну діючого законодавства в частині статті 13 Закону №2262-ХІІ, якою визначено максимальний розмір пенсії - 70 відсотків.

Не погоджуючись з діями при проведенні перерахунку відповідача, без врахування основного розміру пенсії, визначеного при її призначенні, а також виплаті пенсії не в повному обсязі, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як установлено судом, позивачу призначено пенсію з 90% грошового забезпечення, здійснено перерахунок з основного розміру пенсії 70% грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Статтею 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено як обов`язкову підставу для здійснення перерахунку пенсії - підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Ця норма також делегує Кабінету Міністрів України визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за цим Законом;

Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45, визначено, що перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права; у зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою з 01.03.2018 року змінено грошове забезпечення, зокрема, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, в позивача виникло право на перерахунок пенсії.

Статтею 13 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» врегульовано порядок призначення пенсій, а статтею 63 цього Закону визначено підстави, умови і порядок їх перерахунку.

Зміни до статті 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ні Законом України від 08.07.2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ні Законом України від 27.03.2014 року №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій, не вносилися.

В свою чергу, постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» також не містять жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.

Проаналізувавши наведені норми, суд дійшов висновку, що внесені Законом України від 08.07.2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» до статті 13 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за Законом України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб» у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», яка змін у зв`язку з прийняттям Закону України від 08.07.2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та Закону України від 27.03.2014 року №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» не зазнала.

З урахуванням викладеного, висновується, що в разі перерахунку пенсії з 01.01.2018 року відповідно до статті 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб» на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому, під час перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до вислуги років, є незмінним.

За таких обставин, у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії під час здійснення її перерахунку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку задоволенню вимоги позивача про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення розміру пенсії позивача, внаслідок перерахунку пенсії з грошового забезпечення 70% та про зобов`язання провести з 01.01.2018 року перерахунок пенсії з урахуванням 90% суми грошового забезпечення.

Зокрема, позивачем заявлено вимогу про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у перерахунку та виплаті підвищення до пенсії у розмірі 100% суми підвищення пенсії з 01.01.2018 року.

Відповідно до розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі ФА 137559 для ОСОБА_1 , за датою розрахунку 01.03.2018 року позивачу здійснено перерахунок пенсії, виходячи з наступних видів грошового забезпечення: посадовий оклад 9160,00 грн., оклад за військове звання 1480,00 грн., процентна надбавка за вислугу років 50% 5320,00 грн., основний розмір пенсії 70% грошового забезпечення (вислуга років 32) підсумок пенсії з надбавками склав 8922,48 грн. з урахуванням попередньої суми пенсії 6672,96 грн. та підвищення 2249,52 грн. (50% від 4499,04 грн.).

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 встановлювалось, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01.01.2018 року у таких розмірах: з 01.01.2018 року - 50 відсотків; з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року - 75 відсотків; з 01.01.2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року.

Судом установлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року справі №826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року та постановою Верховного Суду від 12.11.2019 року, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатку 2 «Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року у справі №826/3858/18 набрало законної сили 05.03.2019 року.

Отже, вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплачувати 100% суми підвищення пенсії підлягає задоволенню в частині зобов`язання виплачувати 100% перерахованої пенсії з 05.03.2019 року (наприклад, постанова Верховного Суду від 09.04.2020 року справа 640/19928/18).

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень суд може під час ухвалення рішення у справі. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Зважаючи, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є правом, а не обов`язком суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, з урахуванням того, що позивачем в позові не наведено обґрунтувань необхідності застосування процесуального інституту судового контролю за виконанням рішення, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у даній справі.

Відповідно до абзацу частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з квитанцією від 08 травня 2020 року № 0.0.169923986.3, що міститься в матеріалах справи за подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у сумі 1681 грн. 60 коп.

З огляду на те, що позивачем заявлено позовні вимоги немайнового характеру, суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь позивача в повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 встановленого, як відсоткове співвідношення до сум грошового забезпечення відповідної посади, при її призначенні з 90 (дев`яносто) відсотків до 70 (сімдесят) відсотків при проведенні перерахунку пенсійного забезпечення з 01.01.2018 року протиправними.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві обчислювати пенсію ОСОБА_1 , визначену у відсотках на її призначення, виходячи з 90 (вісімдесят) відсотків сум грошового забезпечення та здійснити відповідні перерахунки і виплати її з урахуванням виплаченого.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплачувати 100% суми підвищення пенсії ОСОБА_1 , визначеного станом на 01.03.2018 року, з 05.03.2019 з врахуванням виплачених сум.

5. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_1 .) суму сплаченого судового збору у розмірі 1681, 60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одну грн. 60 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_1 .);

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16).

Повне судове рішення складено 21.05.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна