Справа № 456/474/21
Суддя: Янів Н. М.
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/474/21
Провадження № 2-а/456/27/2021
РІШЕННЯ

іменем України

06 травня 2021 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Яніва Н. М.

з участю секретаря Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрий адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що постановою поліцейського 2-ої роти 1-го батальону УПП у Вінницькій області ДПП НП Гарасимчук О.С. від 10.09.2020р. серія ЕАМ №3112982 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.. Вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню а справа закриттю.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 10.09.2020р. близько 11.18 год. він керуючи транспортним засобом марки «БМВ Х3» д.н.з. НОМЕР_1 на 377 км автодороги М-12 в с. Якушинці у Вінницькій області (населеному пункті позначеному знаком 5.45) зі швидкістю 105 км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 55 км/год., швидкість вимірювалася приладом Трукам G00303, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України. З даною постановою категорично не згідний, з наступних підстав. Така постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства та процедури складення, та є незаконною. У спірну постанову внесено неправдиві відомості про накладення відносно нього адміністративного стягнення. Крім того, відповідач при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували його вину у скоєнні правопорушення, зокрема, фото-відео фіксація. Із самою постановою про накладення адміністративного стягнення він ознайомився та йому було вручено копію 26.01.2021р. у державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Данилишин Д.П., а тому строки на оскарження даної постанови ним пропущені не були. Ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження № 63955613 від 18.12.2020р., йому стало відомо, що 10.09.2020р. відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕАМ №3112982, згідно якої його визнано винним у здійсненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та в обов`язок постановлено сплатити штраф у подвійному розмірі. При чому в тексті постанови ЕАМ №3112982 від 10.09.2020 зазначено, як особу, щодо якої розглянуто справу - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_2 . Як вбачається з даної постанови особу правопорушника встановлено по посвідченню водія НОМЕР_2 . Стверджує, що він ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак в с. Якушинці Вінницької області не перебував та має посвідчення водія

НОМЕР_3 , яке отримав 28.07.2018 (посвідчення водія правопорушника в оскаржуваній ним постанові - НОМЕР_2 ).
Крім того, підпис правопорушника в оскаржуваній постанові та його підписи в його ж паспорті громадянина України НОМЕР_4 і його посвідченні водія абсолютно різні - підпис в постанові, навіть на перший погляд, зовсім не подібний, не співпадає з його. В зв`язку з тим, що він, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та йому видане посвідчення водія НОМЕР_3 - 10.09.2020 не керував автомобілем БМВ Х3, д.н.з. НОМЕР_1 на 377 км автодороги М-12 в с. Якушинці Вінницької області (населеному пункті позначеному знаком 5.45 зі швидкістю 105 км/год.) то в даному випадку, в його діях відсутній склад правопорушення, оскільки він не є суб`єктом цього правопорушення з тієї причини, що не був в цей час в зазначеному місці, ніколи не керував автомобілем БМВ Х3 д.н.з. НОМЕР_1 .
Також, зазначає, що оскільки він 10.09.2020р. не перебував у Вінницькій області, поліцейським УПП у Вінницькій області при складанні оскаржуваної постанови порушено процедуру розгляду справи - невірно встановлено особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, що потягнуло за собою наступні порушення - нероз`яснення йому прав особи яка притягується до адміністративної відповідальності, невручення йому копії постанови, нероз`яснення йому строків та порядку оскарження постанови. Таким чином, оскільки вказаним у постанові транспортним засобом ніколи не керував, та такий йому не належить, а тому у його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КупАП.
Також, для підтвердження порушення ним пункту 12.4 Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП, мав би надати докази, зокрема, відеозапис події, пояснення свідків, тощо, проте таких доказів позивачем не надано. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення ним такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Інших належних та допустимих доказів, які б вказували на наявність у його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення немає відтак, викладені у постанові обставини набувають рис припущення, на яких не може ґрунтуватися процесуальне рішення (постанова). Тому своїми діями, ОСОБА_3 грубо порушив вимоги ст.ст. 245, 276, 280 КУпАП. Постанова винесена з порушенням вимог закону, основана на припущеннях і в порушення його прав, а тому її слід скасувати а провадження по справі закрити.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав, додатково пояснив, що повністю заперечує свою вину, оскільки правил дорожнього руху він не порушував, так як 10.09.2020р. у с. Якушинці, Вінницької області не перебував, автомобілем марки БМВ Х3 д.н.з. НОМЕР_1 ніколи не керував та такий йому не належить, серія та номер посвідчення водія вказаного у спірній постанові не збігається з його посвідченням водія, а саме у постанові вказано посвідчення водія НОМЕР_2 , а його посвідчення зазначене як НОМЕР_3 . Крім того, підпис в оскаржуваній постанові різниться з його підписом. Тому просить спірну постанову скасувати у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Представник відповідача Управління патрульної поліції у Вінницькій області у судове засідання не з`явились, хоча були належним чином неодноразово повідомлені про час та місце слухання справи рекомендованими листами з повідомленням. Однак скерували на адресу суду відзив з кого вбачається, що доводи позивача заперечують з огляду на їх безпідставність та невмотивованість. Вказують, що твердження позивача не відповідають дійсності та спрямовані на уникнення настання для нього негативних наслідків, зокрема у вигляді притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху. В якості доказу додають фото, на якому зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, що перевищив встановлені Правила дорожнього руху обмеження швидкісного режиму для населеного пункту та відео. Керуючись постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду № 127/15580/18 від 20.09.2018 року просять врахувати , що процедурні порушення допущені суб`єктом владних повноважень при розгляді справи про адміністративне правопорушення не

можуть бути обставиною, яка звільняє від відповідальності, у разі підтвердження правопорушення. Процедурні питання не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності прийнятого за наслідками розгляду про адміністративні правопорушення рішення. Натомість вчинені органом управління процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки ці порушення вплинули на можливість порушника захистити свої права та чи не призвели процедурні порушення на встановлення обставин порушення та наслідки. Навіть у випадку встановлення процедурних порушень прийняття постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності посадовими особами Департаменту не може бути підставою для скасування постанови у випадку встановлення відповідачем адміністративного правопорушення з боку позивача, факт вчинення якого підтверджується під час розгляду справи. Зазначають, що у відповідача не було підстав для умисного спотворення обставин події. Обставини, які виклав позивач у позовній заяві являються суб`єктивною думкою позивача та не спростовують факт вчинення позивачем правопорушення. Відповідно до фото та відео вбачається, що правопорушення здійснено саме в населеному пункті, оскільки зазначено широту та довготу, що дає можливість пересвідчитись, що дане місце є населеним пунктом. Щодо доводів позивача про порушення поліцейським порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, вказують що згідно ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Таким чином відповідач мав усі законні підстави винести постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення. Оскільки, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Стосовно тверджень скаржника про те, що матеріали відеозапису не можуть бути належним доказом вчинення правопорушення, в зв язку з тим, що оскаржувана постанова не містить посилань на технічний запис за допомогою якою здійснювалось фіксування правопорушення, то як вказав Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі №536/583/17, відомості про технічний запис зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, а зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. На підставі наведеного просять відмовити повністю у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю такого.
Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Як вбачається з копії постанови серії ЕАМ №3112982, 10.09.2020р. близько 11.18 год. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «БМВ Х3» д.н.з. НОМЕР_1 на 377 км автодороги М-12 в с. Якушинці у Вінницькій області (населеному пункті позначеному знаком 5.45) зі швидкістю 105 км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 55 км/год., швидкість вимірювалася приладом Трукам G00303, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України, тим самим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.
Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).
Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 5.45 Правил передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП настає в разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 222 цього Кодексу, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст.122 КУпАП.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Відповідно до п.10 розділу ІІІ затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Що й було зроблено інспектором поліції.
Однак, в свою чергу поліцейським 2-ої роти 1-го батальону УПП у Вінницькій області ДПП НП Гарасимчук О.С. від 10.09.2020р. у спірній постанові не наведено обґрунтованих доводів, порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, не представлені такі докази і в судове засідання.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адмінвідповідальності, потерпілих, свідків.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зокрема, судом береться до уваги п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, згідно якого зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 238 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
При цьому, поліцейським не наведено жодних доказів на підтвердження вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, зокрема фото-відео фіксації правопорушення, показання свідків чи інше.
Отже, оскаржувана постанова ґрунтуються виключно на даних з постанови про накладення адміністративного стягнення, дійсність яких заперечується позивачем. Інших доказів, які б, відповідно до ст. 251 КУпАП, свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, в процесі провадження адміністративної справи, не здобуто.
Крім цього, при накладенні адміністративного стягнення на скаржника в межах санкції ч. 3 ст. 122, в постанові не відображені обставини та дані, які, згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП, підлягають врахуванню.
Згідно ст. 245 КУпАП одними із завдань провадження адміністративної справи закон визначає такі, як своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. З вищенаведеного вбачається, що при провадженні справи не були дотримані такі завдання як всебічність, повнота і об`єктивність з`ясування обставин справи.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.293 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та скасовує постанову і закриває справу.
Також, суд вважає за необхідне поновити позивачу строк на оскарження спірної постанови, зважаючи на те, що таку йому було вручено 26.01.2021р. державним виконавцем в процесі виконання спірної постанови та проведення стягнення штрафу, про що свідчить наявна у матеріалах справи постанова про відкриття виконавчого провадження. Підтвердження того, що оскаржуванна постанова була вручена позивачу швидше, чи про її існування йому було відомо в судовому засіданні не здобуто.

Враховуючи те, що в судовому засіданні, жодним чином не доведена вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні, а тому спірну постанову слід скасувати та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.
Керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 20, 47, 77, 90, 210-211,229, 241-246, 286 КАС України, ст. 293 КпАП України суд, -
УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Скасувати постанову серії ЕАМ №3112982 від 10.09.2020 року про притягнення

ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП України та провадження по справі закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Н. М. Янів