Справа № 310/4590/20
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року об 11 год. 30 хв.Справа № 310/4590/20 Провадження №ЗП/280/51/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Новікової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Півоварової В.П.

представників позивача - Кобзєвої К.О., Мужайла В.В.,

представника відповідача - Михайленка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Квартирно експлуатаційного відділу м. Запоріжжя

до Бердянської міської ради

про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2020 року до Запорізького окружного адміністративного суду з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області надійшла адміністративна справа за позовом Квартирно експлуатаційного відділу м.Запоріжжя (далі позивач, КЕВ м.Запоріжжя) до Бердянської міської ради Запорізької області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення №16 сесії 76 Бердянської міської ради та зобов`язати затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,5251 га у постійне користування позивачу для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України, розташованої за адресою: м.Бердянськ, вул.Халтуріна, в районі підприємства «Бриз» та передачі земельної ділянки до земель державної власності.

Ухвалою суду від 05.08.2020 позовну заяву залишено без руху. У встановлений строк позивачем надано документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою суду від 02.09.2020 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 06.10.2020.

Ухвалою суду від 06.10.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, а підготовче засідання відкладено на 28.10.2020.

28.10.2020 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 25.11.2020.

25.11.2020 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 19.01.2021.

19.01.2021 оголошено перерву до 16.02.2021.

16.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 16.03.2021.

16.03.2021 в судовому розгляді справи оголошено перерву до 31.03.2021.

31.03.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем було протиправно та в супереч положень чинного законодавства України відмовлено позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,5251 га у постійне користування для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України, розташованої за адресою: м.Бердянськ, вул.Халтуріна, в районі підприємства «Бриз» та передачі земельної ділянки до земель державної власності. Позивач зазначає, що підставою для відмови у проекту землеустрою послугував висновок відповідача про наявність у складі земельної ділянки ґрунтів агрогрупи 71е, які відносяться до цінних груп ґрунтів. Разом з тим, позивач зазначає, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру надала висновок державної експертизи землевпорядкованої документації (а саме проект землеустрою) від 05 червня 2019 року №15-24-19, в якому зазначила зауваження та пропозиції щодо землевпорядної документації, які були враховані та виправлені у відповідний строк. Також, позивач послався на те, що стаття 150 Земельного кодексу України, яка надає вичерпний перелік тих цінних земель державної або комунальної власності, на які треба погодження Верховної Ради України, задля зміни категорії не містить того виду ґрунту, який міститься на запроектованій земельній ділянці - група ґрунтів 71е - чорноземи південні важко суглинкові. Крім того, позивач вказував на те, що сесією 76 БМР не розглянулось питання, яке було зазначено в заяві КЕВ м.Запоріжжя про передачу земельної ділянки до земель державної власності, а натомість розглянуто питання про надання в постійне користування земельної ділянки площею 2,5251 га (кадастровий номер :02:003:0100) що у заяві (зверненні) не передбачалось, тобто уповноваженими особами питання розглянуто неуважно.

В судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень зазначає, що згідно Переліку особливо цінних ґрунтів № 245 визначено особливо цінні ґрунти у відповідній площі по різним частинам території України в залежності від агровиробничої групи ґрунтів, при цьому ґрунти агрофупи 71е, а саме: чорноземи південні важкосуглинкові відносяться до перелік особливо цінних груп ґрунтів провінції Степова посушлива Лівобережна та віднесені до зазначеного Перелік особливо цінних ґрунтів №245. Зазначає, що підтвердженням того, що на земельній ділянці сільськогосподарського призначення по АДРЕСА_1 (біля ТОВ «РП Бриз») на площі 2,5251 га наявна група ґрунтів - 71 е - чорноземи південні важко суглинкові є інформаційна довідка Держгеокадастру від 10.08.2018 №0-8-0.172-1268/116-18 та висновок державної землевпорядної експертизи від 05.06.2019 №1524-19. Відповідач зазначає, що Бердянська міська рада відмовляючи в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та наданні в постійне користування діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим права, свободи і інтереси позивача порушені не були, оскільки на земельній ділянці сільськогосподарського призначення по АДРЕСА_1 (біля ТОВ «РП Бриз») на площі 2,5251 га наявна група ґрунтів 71е чорноземи південні важко суглинкові, тому вказана земельна ділянка віднесена до особливо цінних відповідно до 150 ЗК України.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, повно та всебічно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що у грудні 2019 року позивач звернувся до Бердянської міської ради з заявою, в якій просив затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування КЕВ міста Запоріжжя для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України за адресою: м.Бердянськ, вул.Халтуріна (в районі підприємства ТОВ «РП «Бриз») загальною площею 2,5251 га та передати до земель державної власності.

26.03.2020 Бердянською міською радою прийнято рішення №16 «Про надання в постійне користування земельної ділянки», яким вирішено відмовити в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та наданні в постійне користування квартирно-експлуатаційному відділу м.Запоріжжя (Запорізька обл., м.Запоріжжя, вул.Земського лікаря Лукашевича (до перейменування вул.Жовтнева), 4, ідентифікаційний код 07809992) земельної ділянки площею 2,5251 га (кадастровий номер :02:003:0100), розташованої за адресою: Запорізька обл., м.Бердянськ, вул.Халтуріна (в районі підприємства ТОВ «РП «Бриз»), для розміщення та обслуговування складів, баз та споруд для постійного та тимчасового зберігання транспортних засобів, на підставі ст.12 ч.6 ст.20, ч.1 ст.150, ст.ст.151, 122 Земельного кодексу України та протоколу проведення засідання постійної комісії з питань архітектури, містобудування, регулювання земельних відносин та екології від 18.03.2020 №107.

Позивач, не погодившись з правомірністю спірного рішення, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, які визначають, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що підставою для прийняття спірного рішення стало те, що на земельній ділянці сільськогосподарського призначення по АДРЕСА_1 (біля ТОВ «РП Бриз») на площі 2,5251 га наявна група ґрунтів 71е черноземи південні важко суглинкові, тому вказана земельна ділянка віднесена до особливо цінних відповідно до ст.150 ЗК України.

Відповідно до ч.1 ст.20 Земельного кодексу України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Згідно ч.2 ст.20 ЗК України, зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 20 ЗК України передбачено, що зміна цільового призначення особливо цінних земель допускається лише для розміщення на них об`єктів загальнодержавного значення, доріг, ліній електропередачі та зв`язку, трубопроводів, осушувальних і зрошувальних каналів, геодезичних пунктів, житла, об`єктів соціально-культурного призначення, об`єктів, пов`язаних з видобуванням корисних копалин, нафтових і газових свердловин та виробничих споруд, пов`язаних з їх експлуатацією, а також у разі відчуження земельних ділянок для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, віднесення земель, зазначених у пунктах «а» і «б» частини першої статті 150 цього Кодексу, до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, земель історико-культурного призначення.

Віднесення особливо цінних земель державної чи комунальної власності, визначених у пунктах «а» і «б» частини першої статті 150 цього Кодексу, до земель інших категорій здійснюється за погодженням з Верховною Радою України.

Погодження матеріалів місця розташування об`єкта, що передбачається розмістити на земельній ділянці особливо цінних земель державної чи комунальної власності із зміною її цільового призначення, здійснюється за погодженням з Верховною Радою України в порядку, визначеному статтею 151 цього Кодексу.

Отже, чинним законодавством України встановлені певні обмеження щодо зміни цільового призначення особливо цінних земель, зокрема передбачено погодження такої зміни з Верховною Радою України.

Перелік особливо цінних земель встановлено статтею 150 ЗК України.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЗК України, до особливо цінних земель відносяться:

а) у складі земель сільськогосподарського призначення: чорноземи нееродовані несолонцюваті на лесових породах; лучно-чорноземні незасолені несолонцюваті суглинкові ґрунти; темно-сірі опідзолені ґрунти та чорноземи опідзолені на лесах і глеюваті; бурі гірсько-лісові та дерново-буроземні глибокі і середньо глибокі ґрунти; дерново-підзолисті суглинкові ґрунти; коричневі ґрунти Південного узбережжя Криму, дернові глибокі ґрунти Закарпаття;

б) торфовища з глибиною залягання торфу більше одного метра і осушені незалежно від глибини;

в) землі, надані в постійне користування НВАО «Масандра» та підприємствам, що входять до його складу; землі дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів;

г) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, землі історико-культурного призначення.

Суд зауважує, що частина 1 статті 150 ЗК України, а саме її пункти «а» та «б», за якими зміна категорії земель здійснюється за погодженням Верховної Ради України, не включає таких земель, як черноземи південні важко суглинкові.

Так, дійсно суд враховує те, що наказом Держкомзему України від 06.10.2003 №245 затверджено Перелік особливо цінних груп ґрунтів, зокрема Перелік особливо цінних груп ґрунтів провінції Степова посушлива Правобережна до яких віднесено - 71е - чорноземи південні важкосуглинкові, які мають регіональне значення.

Разом з тим, в даному випадку відповідач зобов`язаний був керуватися нормативно-правовим актом вищої юридичної сили, а саме Земельним кодексом України, частина 6 статті 20 та частина 1 статті 150 у взаємозв`язку визначає перелік земель категорія яких змінюється лише за погодженням з Верховною Радою України.

Перелік земель наведений у пунктах «а» та «б» частини 1 статті 150 ЗК України, в контексті спірних правовідносин щодо зміни категорії земель за погодженням Верховної Ради України, не може бути розширений/доповнений наказом Держкомзему України.

А відтак, твердження відповідача про необхідність зміни категорії спірної земельної ділянки за погодженням з Верховною Радою України є помилковими, а тому відмова у затвердженні проекту землеустрою з зазначеної підстави є протиправною.

Щодо посилань відповідача на те, що за підсумковою оцінкою результатів державної експертизи проект землеустрою не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам та був повернутий на доопрацювання, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.6 ст.186-1 ЗК України, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

За приписами ч.8 ст.186-1 ЗК України, у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Системний аналіз положень дає змогу дійти висновку, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.01.2020 у справі №316/979/18, від 27.01.2021 у справі №560/1334/19 та від 01.02.2021 у справі №560/1282/19.

Судом встановлено, що Висновком ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області про розгляд проекту землеустрою щодо підведення земельної ділянки від 28.01.2019 №490, погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,5251 га у постійне користування позивачу для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України, розташованої за адресою: м.Бердянськ, вул.Халтуріна, в районі підприємства «Бриз» та передачі земельної ділянки до земель державної власності (а.с.14).

При цьому, у зазначеному висновку Держгеокадастру про необхідність проведення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації.

Разом з тим, відповідно до висновку державної експертизи землевпорядної документації від 05.06.2019 №1524-19, складеного Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру, проект повернуто на доопрацювання, оскільки проект не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам (а.с.17).

Проте, відповідачем зазначені обставини при прийнятті рішення досліджено та враховано не було, а відмовлено було з інших підстав, а саме через необхідність погодження зміни категорії земель з Верховною Радою України.

Не було відповідачем досліджено також питання усунення позивачем недоліків, на які було вказано Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Також, відповідачем належним чином у спірному рішенні не мотивовано відмову у передачі земельної ділянки до земель державної форми власності.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що під час прийняття спірного рішення відповідач діяв необґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

При цьому, суд вважає передчасними та такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою, оскільки відповідачем не було належним чином розглянуто отриману заяву та не було належним чином реалізовані надані відповідачу владно-управлінські функції.

Суд вважає, що захисту прав та законних інтересів позивача буде досягнуто шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути подану позивачем заяву та додані до неї документи з урахуванням висновків суду по даній справі.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 2 статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зазначене зумовлює висновки про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Квартирно експлуатаційного відділу м.Запоріжжя.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Квартирно експлуатаційного відділу м.Запоріжжя (69063, м.Запоріжжя, вул.Земського лікаря Лукашевича, 4, ) до Бердянської міської ради (71100, Запорізька область, м.Бердянськ, пл.Єдності, 2, ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення 76 сесії Бердянської міської ради №16 від 26.03.2020 року.

Зобов`язати Бердянську міську раду повторно розглянути заяву Квартирно експлуатаційного відділу м.Запоріжжя про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування КЕВ міста Запоріжжя для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України за адресою: м. Бердянськ, вул. Халтуріна (в районі підприємства ТОВ «РП» Бриз») загальною площею 2,5251 га та передати до земель державної власності, з урахуванням висновків суду по даній справі.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути на користь Квартирно експлуатаційного відділу м. Запоріжжя судовий збір в розмірі 2102 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Бердянської міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 09.04.2021.

Суддя І.В. Новікова