Справа № 813/445/17
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року справа №813/445/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Шийович Р.Я.,

від позивача не прибув,

від відповідача Козоріз О.О.,

від третьої особи не прибув,

розглянув в відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду 03.02.2017 звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.06.2014.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що внаслідок документальної позапланової невиїзної перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_1 , складено акт від 15.05.2014. У зв`язку з виявленням порушень, зафіксованих у акті перевірки, відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Позивач вказав, що всупереч вимогам Податкового кодексу України не отримував ні від банку, ні від ТОВ «Кей-Колект» рекомендованого листа з повідомленням про вручення про анулювання боргу, жодних договорів про анулювання боргу не підписував, а тому позивач не повинен перераховувати до бюджету податок з доходів фізичних осіб.

Оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та безпідставним, порушує права позивача, він звернувся до суду із цим позовом.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду позов задоволено повністю.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 у справі №876/5921/17 апеляційну скаргу Галицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19.04.2017 у адміністративній справі №813/445/17 - без змін.

Постановою Верховного Суду від 16.04.2020 у справі №813/445/17 (касаційне провадження №К/9901/39667/18) касаційну скаргу Галицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області задоволено частково, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19.04.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Вказана справа надійшла на адресу суду 12.05.2020 за вх. №23667 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями таку передано для розгляду судді Кравціву О.Р.

Ухвалою суду від 13.05.2020 справу прийнято до провадження, у тому числі запропоновано учасникам надати письмові пояснення з врахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 16.04.2020, з наданням підтверджуючих відповідні обставини доказів.

Ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати від 03.06.2020 судом в порядку передбаченому ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) допущено заміну відповідача на його процесуального правонаступника - Головне управління ДПС у Львівській області.

Ухвалою суду від 24.06.2020 витребувано докази у ТОВ «Кей-Колект».

Ухвалою суду від 09.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 21.10.2020 застосовано до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» заходи процесуального примусу.

Ухвалою суду від 03.03.2021 витребувано докази у ТОВ «Кей-Колект».

Відповідач на пропозицію суду подав суду відзив від 02.09.2020 за вх. №43402, відповідно до якого, зокрема, вказав, що податкова декларація про майновий стан і доходи за 2012 рік подана позивачем 05.02.2013 за №4479, однак сума прощення заборгованості не включена до загального річного оподатковуваного доходу.

Аргументи викладені в позовній заяві, не спростовують зафіксованого порушення в акті перевірки та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила повністю, просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач в судове засідання не з`явився, явки уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Третя особа явки уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена шляхом скерування тексту судової повістки на її електронну адресу.

З врахуванням приписів ст. 205 КАС України розгляд справи продовжено за даною явкою сторін.

Суд заслухав вступне слово представника відповідача, з`ясував підстави позову, відзиву, фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, дослідив письмові докази, та, -

в с т а н о в и в :

Між Акціонерним комерційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 29.09.2006, відповідно до якого банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 367500,00 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 1855875,00 грн. за курсом Національного банку України на день укладення цього договору /арк.спр.48-52/.

Станом на 14.08.2012 за ОСОБА_1 обліковувалася кредитна заборгованість 295905,48 доларів США, еквівалентна 2365172,50 грн.

Згідно з листом від 14.08.2012 за №31-3-10/455 Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» повідомило приватному нотаріусу Пустомитівського районного нотаріального округу Моісєєвій О.Я. про необхідність зняття заборони і виключення з реєстру іпотек приватного будинок та земельну ділянку, які належать позичальнику ОСОБА_1 , у зв`язку з повним виконанням зобов`язання позичальником ОСОБА_1 за договором споживчого кредиту № 0 від 29.09.2006, договору про надання споживчого кредиту № 0/2 від 29.09.2006 та договору іпотеки №4449 від 29.09.2006, посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Моісєєвою О.Я. /арк.спр.58/

Відповідно до повідомлення про анулювання боргу від 14.08.2012 за №075-5635, скерованого позивачу, ТОВ «Кей-Колект» як кредитором, з метою виконання вимог пп. «д» пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України повідомило позивача як платника податку на доходи фізичних осіб - боржника, що ТОВ «Кей-Колект» прийнято рішення про анулювання (прощення) кредитної заборгованості ОСОБА_1 , що станом на 14.08.2012 становить 118362,19 доларів США, що складає 946068,98 грн. по курсу НБУ станом на 14.08.2012.

Також згідно з пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України анульована сума заборгованості є доходом, отриманим як додаткове благо та ОСОБА_1 необхідно самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб /арк.спр.236/.

Державною податковою інспекцією у Сихівському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету позивачем.

За результатами перевірки складено акт від 15.05.2014 за 459/17-20/ НОМЕР_1 , яким зафіксовано порушення п.п.164.1.1, п.164.1 ст.164, пп.164.2.17 (д), п.164.2 ст.164, пп.164.2.19, п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, п.п.168.2.1 п.168.2 ст. 168 Податкового кодексу України, яким донараховано позивачу податок з доходів фізичних осіб на суму 160617,13 грн.

В акті перевірки становлено, що громадянином ОСОБА_1 , не включено у податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2012 рік суму анулювання (прощення) заборгованості в розмірі 946068,98 грн., та не задекларовано до сплати суму податку на доходи фізичних осіб, яка підлягає сплаті в розмірі 160617,13 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.06.2014 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб за основним платежем у розмірі 160817,13 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 40154,28 грн.

Позивач не погоджуючись із вищевказаним рішенням, звернувся з адміністративним позовом до суду.

Скеровуючи цю справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд зауважив, що попередніми судовими інстанціями достовірно не встановлено обставини щодо дійсного податкового обов`язку позивача в розглядуваних правовідносинах.

При новому розгляді справи суд на підставі встановлених ним обставин та досліджених доказів, з урахуванням принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, повинен дійти висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

На виконання вказівок Верховного Суду судом витребувано оригінал листа ПАТ «Укрсиббанк» від 14.08.2012, який скеровано приватному нотаріусу Моісєєєвій О.Я. /арк.186/, та оглянуто в підготовчому засіданні 03.06.2020.

Також судом витребувано оригінал повідомлення про прощення боргу від 14.08.2012 у ТОВ «Кей-Колект», однак таке надало лише копію зі сканованого примірника /арк.спр.235-237/, оскільки оригінал у зв`язку зі спливом термінів зберігання знищено, про що повідомлено листом від 26.03.2021 /Т.2, арк.спр.53/

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України (далі - ПК України, в редакцій чинній на момент виникнення спірних правовідносин), базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - а будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164 ПК України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п. 164.2 ст. 164 ПК України.

Відповідно до абзацу «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з пп. 14.1.47, 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України, додаткові блага кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

При цьому, відповідно до пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України, доходи з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Згідно з пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України, доходи загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Таким чином, згідно ПК України визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

Однак відповідно до пп. 165.1.49 п. 165.1 ст. 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

При цьому, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання (пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України).

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ПК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 605 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Отже, відносини, що виникли між банком та його клієнтом з питань надання кредиту, є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України, зокрема нормами ЦК України. При цьому нарахування пені є лише засобом забезпечення виконання зобов`язання перед третьою особою - банком.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим, сума процентів, нарахованих банком за умовами договору за користування кредитом, комісій та/або штрафних санкцій (пені) не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, комісій та/або штрафних санкцій (пені), нарахованих за користування кредитом й за прострочення виконання грошового зобов`язання, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Представник відповідача зазначила, що TOB «Кей-Колект» скеровано на адресу податкового органу листа, в якому зазначалося, що відповідно до підпункту «д» 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, ТОВ «Кей-Колект», як кредитор, повідомлено фізичних осіб як платників податку на доходи фізичних осіб під підпис особисто або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що анульована сума заборгованості є доходом, отриманим як додаткове благо, та попередило про необхідність самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб.

На долученому до матеріалів справи примірнику повідомлення міститься зразок підпису з проставленою датою 14.08.2012, як стверджує представник відповідача, проставлений позивачем про ознайомлення з повідомленням.

Вважає, що позивач будучи належно обізнаним про прощення податкового боргу, не включив його у дохід та не сплатив податку на дохід.

Однак позивач категорично не погодився з тим, що проставлений підпис його, наполягав на проведенні судової почеркознавчої експертизи, однак у зв`язку з відсутністю оригіналу відповідного повідомлення про анулювання боргу, відмовився від свого клопотання.

Спростовуючи проставлення свого підпису на повідомленні про анулювання боргу, позивач надав суду оригінал паспорта громадянина України для виїзду за кордон, за відмітками якого встановлено, що у період з 12.08.2012 по 14.10.2012 позивач перебував поза межами України, а тому фізично не міг ознайомитися з таким повідомленням /Т.2, арк.спр.10-11/.

За таких обставин підстав стверджувати про те, що на вказаному повідомленні проставлено підпис саме позивача немає, а тому у цій частині доводи відповідача є спростованими.

Позивач заперечує прощення боргу ТОВ «Кей-Колект», та надав суду листа Укрсиббанку, згідно якого було знято заборону і виключено з реєстру іпотек приватний будинок та земельну ділянку, у зв`язку з тим, що позивач повністю виконав свої зобов`язання перед АТ «УкрСиббанк». У даному листі не вказано щодо права вимоги ТОВ «Кей-Колект».

Приватний нотаріус надала для огляду оригінал вказаного листа, вказала, що на його підставі вчинила усі необхідні дії.

Доцільно зауважити, що ні відповідач, ні ТОВ «Кей-Колект» не надали суду інших доказів щодо прощення податкового боргу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено факту прощення податкового боргу позивачу, а відповідно наявність у ОСОБА_1 обов`язку декларувати додаткове благо та сплачувати з такого податок на доходи фізичних осіб.

Оцінюючи викладене у сукупності, податкове повідомлення-рішення від 16.06.2014 є протиправним та слід скасувати.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 263, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення ДПІ у Сихівському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області від № від 16.06.2014.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 21.05.2021.

Суддя Кравців О.Р.