Справа № 757/748/20-а
Суддя: Григоренко І. В.
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
Справа № 757/748/20-а
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м. Київ

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Ситику Р.В.,

за участю:

позивача: не з`явився,

відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві капрала поліції Шелельо Любові Тарасівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Печерсього районного суду м. Києва з позовом до Інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві капрала поліції Шелельо Любові Тарасівни (далі - відповідач, Інспектор Шелельо Л.Т.), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1891558 від 22.12.2019 року; стягнути з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 22.12.2019 року Інспектором Шелельо Л.Т. винесено постанову по накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1891558, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. Як зазначено в постанові позивач 22.12.2019 року о 14 год. 21 хв. в м. Києві водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснила стоянку на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11, чим порушила п. 17.1 Правил дорожнього руху - на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, позначений дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняється рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі. Разом з тим, відповідачем при винесенні постанови не дотримано вимог чинного законодавства, зокрема, співробітником поліції було повідомлено, що порушення зафіксовано на боді-камеру, проте, відео в момент винесення постанови позивачу продемонстровано не було; на усне клопотання позивача надати будь-які докази, які могли б підтвердити суть скоєного правопорушення, відповідачем відмовлено без надання мотивованих аргументів. Відомостей про відповідні докази на підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху, відомостей про відповідний технічний запис, відомостей про порядок оскарження постанови наведено не було. Так, позивачу під час руху по проспекту Лобановського стало погано та вона вимушена була зробити зупинку на смузі для маршрутних транспортних засобів, проте, відповідачем не було з`ясовано даних обставин.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.01.2020 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві капрала поліції Шелельо Любові Тарасівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та справу призначено в судове засідання для розгляду по суті на 03.06.2020 року.

03.06.2020 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи без участі представника позивача та позивача та доручення доказів.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2020 року, у зв`язку із неявкою учасників справи та відсутністю відомостей про вручення відповідачу повідомлення про дату, час і місце судового засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 205 КАС України, розгляд справи було відкладено до 13.08.2020 року.

10.06.2020 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про відшкодування судових витрат.

У ч. 1 ст. 269 КАС України визнано, що у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

23.06.2020 року на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на заяву про відшкодування судових витрат та відзив на позовну заяву в якому останній просив в позові відмовити, оскільки справу про адміністративне правопорушення було розглянуто на місці вчинення адміністративного правопорушення, позивачу було роз`яснено права, передбачені ст.. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідач назвав свою посаду, спеціальне звання та прізвище, пояснив позивачу підстави зупинки а також, що він уповноважений на розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Заслухавши пояснення позивача та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, відповідач виніс постанову. Також відповідач зазначив, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

11.08.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшли письмові пояснення в яких останній зазначив, що відзив подано з пропуском встановленого законом строку та відзив не спростовує зазначених позивачем обставин, що зупинка була вимушена.

В судове засідання 13.08.2020 року учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Дослідивши та об`єктивно оцінивши письмові докази у справі, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 22.12.2019 року Інспектором роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві капралом поліції Шелельо Любов`ю Тарасівною винесено постанову серії ЕАК № 1891558 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) ОСОБА_1 , встановивши, що позивач, керуючи транспортним засобом «PEUGEOT», державний номерний знак НОМЕР_1 , на проспекті Червонозоряному у м. Києві здійснила стоянку на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11, чим порушила п. 17.1 Правил дорожнього руху - На дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Відповідно до ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як визначено у п. 1 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Згідно п. 8.1 Правил дорожнього руху, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Знак 5.8 Розділу 33 Правил дорожнього руху означає "Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів". Дорога, на якій рух транспортних засобів здійснюється за встановленим маршрутом по спеціально відведеній смузі назустріч загальному потоку транспортних засобів.

Відповідно до п. 17.1 Правил дорожнього руху, на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Як визначено у ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Як визначено у ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 7 КАС України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як визначено у ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй стало погано і вона вимушена була здійснити зупинку у смузі для руху маршрутних транспортних засобів.

Отже, позивач визнає факт зупинки у смузі для руху маршрутних транспортних засобів, тобто порушення вимог дорожнього знаку 5.8 Розділу 33 Правил дорожнього руху.

Однак, доказів на підтвердження поганого самопочуття під час руху 22.12.2019 року, що і стало причиною зупинки, як то довідка швидкої медичної допомоги, фіскальний чек з аптеки чи інших довідок закладів охорони здоров`я, ОСОБА_1 не надала.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи із системного аналізу наведеного, стоянка, здійснена ОСОБА_1 у смузі для руху маршрутних транспортних засобів, створює об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, в діях позивача, зазначених в постанові про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 1891558 від 22.12.2019 року, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, за що на нього було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн.

Відтак, постанова серії ЕАК № 1891558, винесена ОСОБА_1 до Інспектором роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві капралом поліції Шелельо Любов`ю Тарасівною, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3ст. 122 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн., є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, отже в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Як визначено у ст.. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно ч. 5 ст.. 139 КАС України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, оскільки в позові відмовлено, а відповідачем не надано доказів на підтвердження понесених ним судових витрат, то понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються, а питання щодо розподілу судових витрат не вирішується.

Враховуючи викладене, керуючись, Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 «Про затвердження Правил дорожнього руху України», ст.ст. 7, 122, 251, 265-2, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 5, 8, 9, 72-77, 132, 205, 241-246, 250, 268-272, 286, 292, 293, 295, пп. 15.5. п. 5 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРШІИВ:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві капрала поліції Шелельо Любові Тарасівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Печерський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано головуючою суддею 31.08.2020 року..

Суддя І.В. Григоренко