Справа № 160/8132/21
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

26 травня 2021 р. Справа № 160/8132/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Лозицька І.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

21.05.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просить суд:

- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (м. Київ, 04053, вул. Січових Стрільців, 17, , e-mail: , тел. 0-800-308-108; ; 333-35-63; факс: 333-35-72) грошові кошти в сумі 500000,00 грн. (з урахуванням знецінення грошей за період з 14.03.2021р.);

- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (м. Київ, 04053, вул. Січових Стрільців, 17, код ЄДРПОУ 2170801, e-mail: , тел. 0-800-308-108; (044)333- 35-56; 333-35-63; факс: 333-35- 72) грошові кошти за банківську комісію в сумі 300.00 грн. (з урахуванням знецінення грошей за період з 14.03.2021р.);

- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (м. Київ, 04053, вул. Січових Стрільців, 17, , e-mail: , тел. 0-800-308-108; ; 333-35-63; факс: 333-35-72) 500000,00грн. за нанесену моральну шкоду;

- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (м. Київ, 04053, вул. Січових Стрільців, 17, , e-mail: , тел. 0-800-308-108; ; 333-35-63; факс: 333-35-72) 233,50 грн. витрати на оплату поштових послуг.

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 14.03.2014 року у філії ПАТ «Банк Форум» на придбання автомобіля у ТОВ «Богдан-Авто Дніпропетровськ» на підставі рахунку-фактури № ДП 0000533 були внесені грошові кошти у розмірі 166800,00 грн., які є особистою приватною власністю ОСОБА_1 , а також комісійний збір у сумі 100,00 грн. на рахунок в АТ «Укрексімбанк».

Однак, відповідно до листа № 47 від 20.03.2014 року ТОВ «Богдан-Авто Дніпропетровськ» не отримало означені кошти, оскільки ПАТ «Банк Форум» не перерахував їх отримувачу.

Позивач звернувся із заявою до Дніпропетровської дирекції ПАТ «Банк Форум» відділення № 1400 щодо повернення грошових коштів, але своїм листом від 24.03.2014 року за вих. 381/1400 остання повідомила, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 14.03.2014 р. прийнято рішення № 14 про запровадження в ПАТ «Банк Форум» тимчасової адміністрації строком на три місяці з 14.03.2014 року по 13.06.2014 року, та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк Форум». Під час дії тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку (в тому числі повернення платежів за комунальні послуги, платежів з оплати товарів та послуг, грошових переказів в інші банки України, SWIFT-переказів та інших платежів, оскільки вони, відповідно до п.5 ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є вимогами кредитора.

У зв`язку з означеними обставинами, позивачем була підписана заява від 24.06.2014 року за вх. № 2573 про визначення вимог кредитора. Водночас, на підставі рішення виконавчої дирекції № 49 з 16.06.2014 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб вже була розпочата процедура ліквідації ПАТ «Банк Форум», про що було опубліковано в газеті «Голос України» (№ 117 (5867) від 20.06.2014 року.

Позивач зазначає, що ним були направлені численні звернення до різних державних інстанцій щодо повернення грошових коштів.

Так, своїм листом від 16.04.2021 року за вих. 49-036-5457/21 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив, що, зокрема, з метою завершення процедури ліквідації та припинення ПАТ «Банк Форум» як юридичної особи, рішенням від 08.05.2019 року виконавча дирекція Фонду затвердила ліквідаційний баланс станом на 08.05.2019 та звіт ліквідатора. При цьому, станом на дату затвердження ліквідаційного балансу активи означеного банку, які можливо було продати, а виручені кошти спрямувати на задоволення вимог кредиторів банку відсутні, усі можливі заходи передбачені статтями 51 та 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», спрямовані на задоволення вимог кредиторів банку були здійснені.

Крім того, відповідач зазначив у вказаному листі, що ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що вимоги до банку, які незадоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Також повідомив про те, що 04.07.2019 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за № 7000829 про державну реєстрацію припинення ПАТ «Банк Форум» як юридичної особи, а отже, ліквідація банку вважається завершеною, а банк - ліквідованим. З урахуванням означеного, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як ліквідатора ПАТ «Банк Форум» є припиненими.

Разом з тим, грошові кошти ОСОБА_1 не повернуті, а тому позивач звертається до адміністративного суду та просить їх стягнути з відповідача.

Суд при вирішенні питання щодо відкриття провадження у цій адміністративній справі, виходить з наступного.

У відповідності до вимог ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За змістом п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Суд зазначає, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції, є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Натомість, однією з визначальних ознак приватноправових відносин, є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника.

Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим, участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак, не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти, які через філію ПАТ «Банк Форум» були перераховані на придбання автомобіля у ТОВ «Богдан-Авто Дніпропетровськ» на підставі рахунку-фактури. При цьому, означені грошові кошти є особистою приватною власністю ОСОБА_1 , про що зазначає позивач.

Зважаючи на викладене вище, та на те, що у справі спір має приватноправовий характер, а відповідач у таких відносинах владних управлінських функцій щодо позивача не здійснює, суд приходить до висновку, що компетентним судом для вирішення вказаних правовідносин, є суд цивільної юрисдикції. При цьому, розгляд справи в порядку адміністративного судочинства суперечить ст. 19 КАС України, якою визначені межі компетенції адміністративних судів.

Відтак, спір у цій справі стосується майнового інтересу позивача щодо повернення йому особистих грошових коштів, перерахованих ОСОБА_1 через банківську установу на придбання автомобіля у ТОВ «Богдан-Авто Дніпропетровськ».

Таким чином, спір між сторонами має приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Така позиція узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.05.2018 року у справі № 337/2535/2017. Так, Велика Палата Верховного Суду у цій постанові відзначає, що однією з визначальних ознак приватноправових відносин, є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, враховуючи, що позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд вважає за необхідне, відмовити заявнику у прийнятті заяви та відкритті провадження за вказаною позовною заявою на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20.07.2016 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04, № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. (…) фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі та роз`яснити позивачу, що його позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у загальному місцевому суді за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

Керуючись статтями 6, 7, 170, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів.

Копію ухвали разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 5 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька