Справа № 200/4194/21
Суддя: Шувалова Т.О.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

24 травня 2021 р. Справа №200/4194/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шувалової Т.О., розглянувши клопотання Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо застосування до виплати недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , положень частини першої статті 46 Закону України «про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV;

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 недоотриманої пенсії батька за період з 01.04.2017 року по 15.09.2017 року;

- зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01.04.2017 року по 15.09.2017 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23квітня 2021 року провадження у справі відкрито, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справи матеріалами.

20 травня 2021 року від Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

В обґрунтування клопотання відповідач зазначає, що спірні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України.

За приписами статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною першою статті 4 КАС України адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ. Адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За приписами п. 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Судом встановлено, що батько позивача - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.40).

Листом від 28.12.2020 року № 461-545/Х-02/8-0567/20 відповідач повідомив позивача про те, що пенсійна справа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходилась на обліку в Слов`янському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області. Виплату пенсії було проведено по 30.03.2017 року. Недоотримана пенсія померлого ОСОБА_2 виплачена позивачу за період з 16.09.2017 року по 30.09.2018 року. За період з 01.07.2017 року по 15.09.2017 року територіальне управління не має законодавчих підстав для виплати недоотриманої пенсії (а.с.14-15).

На звернення позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом від 08.02.2021 року № 1010-10488/М-02/8-0500/21 повідомило про те, що підстави для виплати Слов`янським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.04.2017 року по 15.09.2017 року відсутні. Виплата позивачу недоотриманої пенсії померлого батька проведена у відповідності до вимог частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (а.с.16-17).

Департамент Пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України листом від 15.03.2021 року № 7827-5163/М-03/8-2800/51 повідомив позивача про те, що Слов`янським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області сформовано разове доручення та проведено виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 з урахуванням статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV в листопаді 2020 року (а.с.18).

За змістом статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, а в разі відсутності членів сім`ї або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини - входить до складу спадщини.

Згідно зі статтею 1227 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Недоотримана ОСОБА_2 за життя пенсія не була виплачена після його смерті членам сім`ї або особам, які мають на них право, а отже, у разі виявлення факту неотримання ним за життя належних йому сум з вини органу Пенсійного фонду України, мають бути включені до складу спадщини.

Таким чином, в даному випадку наявний спір щодо обсягу спадкового майна.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Під час визначення предметної юрисдикції справ слід виходити, насамперед, із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. У свою чергу, приватноправові відносини відрізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він, головним чином, обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо позивач намагається захистити своє порушене суб`єктивне право шляхом оскарження управлінських дій суб`єктів владних повноважень.

Не є публічно-правовим спір за участю суб`єкта владних повноважень публічного права, з одного боку, та суб`єкта приватного права - фізичної особи, коли управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на створення, зміну або припинення її цивільних прав, до яких належить також право власності на майно, у тому числі - грошові кошти (пенсія). Сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

В даному випадку недоотримані спадкодавцем страхові виплати мають бути, за твердженням позивача, складовою спадкового майна, отже предметом оспорювання у даному випадку є відносини, що пов`язані з набуттям та реалізацією позивачем майнових прав, відтак існує спір про право.

У спірних правовідносинах, пов`язаних із реалізацією права на спадщину, реалізується не публічний, а приватний інтерес, таким чином спір має приватноправовий характер, хоча однією зі сторін у ньому виступає особа публічного права.

Згідно з частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Оскільки у даній справі спір за своєю суттю стосується отримання позивачем спадщини, такий спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07.04.2021 року по справі № 0540/5860/18-а, де зазначив про те, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

В справі, яка переглядалась касаційним судом, було визначено, що предметом позову є майнова вимога позивачки визнати за нею в порядку спадкування право власності на майно - грошові кошти. Верховний Суд дійшов висновку, що спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

При цьому, суд наголошує, що дана адміністративні справа № 200/4194/21 та № 0540/5860/18-а справи є подібними.

Конституцією України (статті 8, 129 та 147) гарантовано визнання та застосування в Україні принципу верховенства права. При цьому загальновизнано, що його базовим елементом є принцип правової визначеності, який, крім іншого, означає стабільність та єдність судової практики, а також можливість відступу судом від своєї попередньої правової позиції лише за наявності вагомих підстав.

Частиною четвертою статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики. Згідно з положеннями частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про необхідність врахування під час розгляду цієї справи саме останньої правової позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 07.04.2021 року у справі № 0540/5860/18-а.

Відповідно до п. 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з частиною першою статті 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

За приписами частини першої статті 23 Цивільного процесуального кодексу України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне закрити провадження у цій справі та роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства місцевим загальним судом.

Відповідно до частини другої статті 238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно з частиною другою статті 132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, питання щодо повернення судового збору буде вирішено у разі надходження відповідного клопотання від позивача.

Керуючись ст.ст. 205, 238, 239, 241-243, 248, 256, 294, пп. 15.5 п. 1 ч. 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ) до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

Роз`яснити позивачу право звернення до Донецького окружного адміністративного суду із заявою про повернення сплаченого судового збору за подачу позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст ухвали складено та підписано 24 травня 2021 року.

Суддя Т.О. Шувалова