Справа № 440/6003/20
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2021 року м. ПолтаваСправа №440/6003/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лазебної А.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Фесенко Ю.О.,

представника відповідача - Сиромятнікова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України (надалі - відповідач, ДЗЕ НПУ), Національної поліції України, у якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 28.09.2020 №23о/с щодо звільнення капітана поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого відділу протидії хабарництву та організованим формам злочинності у сфері економіки управління захисту економіки в Полтавській області, зі служби в поліції за пунктом 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 29.09.2020;

зобов`язати Департамент захисту економіки Національної поліції України поновити ОСОБА_1 на посаді відділу протидії хабарництву та організованим формам злочинності у сфері економіки управління захисту економіки в Полтавській області;

стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу;

стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України невиплачену компенсацію за 20 діб щорічної чергової відпустки та 11 діб додаткової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2020 році згідно наказу від 28.09.2020 №23о/с;

стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України невиплачену заробітну плату за період з 16.07.2020 по 28.09.2020 та одноразову допомогу при звільненні.

Позовні вимоги обґрунтував посиланням на те, що його безпідставно звільнено із займаної посади за пунктом 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - з огляду на ліквідацію та скорочення штатів ДЗЕ НПУ. Звертав увагу, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 у справі №440/84/20 встановлено факт незаконного звільнення позивача із займаної посади, скасовано наказ про його звільнення та поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу протидії хабарництву та організованим формам злочинності у сфері економіки управління захисту економіки в Полтавській області. На виконання цього рішення відповідачем 16.07.2020 видано наказ №18о/с, яким поновлено позивача на службі в поліції, проте 28.07.2020 ОСОБА_1 знову попереджено про наступне звільнення у зв`язку з ліквідацією, а наказом від 28.09.2020 №23о/с звільнено зі служби в поліції.

2. Позиція відповідача.

Відповідачі позов не визнали, у наданому до суду відзиві просили у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність.

Національна поліція України у відзиві на позов /а.с. 74-76/ звертала увагу на те, що ДЗЕ НПУ був окремою від НПУ юридичною особою, утвореним відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.10.2015 №830 як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції та юридична особа публічного права. Позивач перебував у трудових відносинах з ДЗЕ НПУ, на якого покладено обов`язок щодо забезпечення дотримання процедури звільнення з огляду на ліквідацію та скорочення штатів; Національна поліція України не є правонаступником Департаменту, а тому на неї не може бути покладений обов`язок щодо працевлаштування позивача.

ДЗЕ НПУ у відзиві на позов /а.с. 88-97/ зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2019 №841 "Про ліквідацію територіального органу Національної поліції" визначено ліквідувати, як юридичну особу публічного права, Департамент захисту економіки Національної поліції України, як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції.

Позивача завчасно письмово попереджено про ліквідацію ДЗЕ НПУ і наступне припинення служби та вивільнення. При цьому, за твердженням представника відповідача, Закон України "Про Національну поліцію" не зобов`язує роботодавця пропонувати поліцейському рівнозначні посади при скороченні штатів з огляду на ліквідацію територіального органу поліції.

Натомість, 04.11.2019 на адресу Департаменту стратегічних розслідувань (надалі - ДСР) НПУ надійшло подання начальника управління стратегічних розслідувань в Полтавській області про призначення ОСОБА_1 на посаду оперуповноваженого 4-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) управління стратегічних розслідувань в Полтавській області ДСР НПУ разом з рапортом ОСОБА_1 , який того ж дня погоджений начальником 2-го відділу 2-го управління ДСР НПУ та начальником ДСР НПУ.

Однак, 02.12.2019 на адресу управління стратегічних розслідувань в Полтавській області надійшов висновок Полтавського управління Департаменту внутрішньої безпеки від 27.11.2019 №2681/42-16/01-19 щодо недоцільності переміщення ОСОБА_1 на посаду в ДСР НПУ. Після отримання негативного висновку ДВБ НПУ на переведення ОСОБА_1 ДСР НПУ чи будь які інші органи НПУ з листами про переведення позивача не звертались.

На цій підставі, наказом від 05.12.2019 №411о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", проте цей наказ скасований рішення суду у справі №440/84/20.

Після виконання рішення суду від 18.06.2020 у справі №440/84/20 позивача 28.07.2020 знову попереджено про наступне вивільнення. Так, враховуючи повторне одержання Департаментом негативних висновків ДВБ НПУ щодо переведення ОСОБА_1 до ДСР НПУ (від 29.07.2020 №1899/42-16/01-2020 та від 18.08.2020 №2097/42-16/03-2020) наказом від 28.09.2020 №23о/с позивача з 29.09.2020 звільнено із займаної посади.

На переконання відповідача, за відсутності у ДЗЕ НПУ правонаступника та з огляду на скорочення усіх штатів, а також зважаючи на отримання негативного висновку Департаменту внутрішньої безпеки, позивача правомірно звільнено зі служби в поліції за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі з призначенням її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 відмовлено у задоволенні клопотання представника ДЗЕ НПУ про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №440/5163/20; закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні 15.04.2021 позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник Національної поліції України проти позову заперечував, наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог.

Представник ДЗЕ НПУ надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Обставини справи

ОСОБА_1 з 01.08.2005 проходив службу в органах внутрішніх справ, з 08.09.2017 - на посаді оперуповноваженого відділу протидії хабарництву та організованим формам злочинності у сфері економіки управління захисту економіки в Полтавській області ДЗЕ НПУ /а.с. 25-26/.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2019 №841 "Про ліквідацію територіального органу Національної поліції" визначено ліквідувати, як юридичну особу публічного права Департамент захисту економіки, як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції. Пунктом 2 вказаної постанови доручено Національній поліції забезпечити здійснення функцій і повноважень Департаменту захисту економіки, що ліквідується. Зазначена постанова набула чинності 21.09.2019.

02.10.2019 капітана поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого відділу протидії хабарництву та організованим формам злочинності у сфері економіки управління захисту економіки в Полтавській області ДЗЕ НПУ попереджено про наступне звільнення зі служби в поліції після закінчення двомісячного строку з моменту одержання персонального попередження за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

05.12.2019 ДЗЕ НПУ виданий наказ №411 о/с, яким капітана поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого відділу протидії хабарництву та організованим формам злочинності у сфері економіки управління захисту економіки в Полтавській області ДЗЕ НПУ звільнено зі служби в поліції з 09.12.2019 за пунктом 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" /а.с. 98/.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 у справі №440/84/20 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ ДЗЕ НПУ від 05.12.2019 №411о/с в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого відділу протидії хабарництву та організованим формам злочинності у сфері економіки управління захисту економіки в Полтавській області, зі служби в поліції за пунктом 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 09.12.2019; поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу протидії хабарництву та організованим формам злочинності у сфері економіки управління захисту економіки в Полтавській області з 09.12.2019; стягнуто з ДЗЕ НПУ на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 75073,14 грн; зобов`язано ДЗЕ НПУ вчинити дії щодо переведення ОСОБА_1 на службу до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України; рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу протидії хабарництву та організованим формам злочинності у сфері економіки управління захисту економіки в Полтавській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 11475,03 грн - допущено до негайного виконання /а.с. 29-34/.

16.07.2020 на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 у справі №440/84/20 ДЗЕ НПУ виданий наказ №18о/с, яким скасовано пункту наказу ДЗЕ від 05.12.2019 №411о/с щодо звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції та поновлено позивача на службі в поліції та на посаді оперуповноваженого відділу протидії хабарництву та організованим формам злочинності у сфері економіки управління захисту економіки в Полтавській області з 10.12.2019 /а.с. 28/.

28.07.2020 ОСОБА_1 знову попереджено про наступне звільнення зі служби в поліції після закінчення двомісячного строку з моменту одержання персонального попередження за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - у зв`язку з ліквідацією ДЗЕ НПУ /а.с. 40/.

31.07.2020 на адресу управління стратегічних розслідувань в Полтавській області ДСР НПУ надійшов лист Полтавського управління Департаменту внутрішньої безпеки НПУ від 29.07.2020 №1899/42-16/01-2020, яким повідомлено, що ДВБ НПУ вважає за недоцільне переведення ОСОБА_1 для подальшого проходження служби у поліції /а.с. 38/.

19.08.2020 на адресу управління стратегічних розслідувань в Полтавській області ДСР НПУ надійшов лист Полтавського управління Департаменту внутрішньої безпеки НПУ від 18.08.2020 №2097/42-16/01-2020, яким повторно повідомлено, що ДВБ НПУ вважає за недоцільне переведення ОСОБА_1 для подальшого проходження служби у поліції /а.с. 39/.

28.09.2020 ДЗЕ НПУ виданий наказ №23о/с, яким капітана поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого відділу протидії хабарництву та організованим формам злочинності у сфері економіки управління захисту економіки в Полтавській області ДЗЕ НПУ, звільнено зі служби в поліції з 29.09.2020 за пунктом 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" /а.с. 24/.

Не погодившись із зазначеним наказом, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу частини шостої статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (надалі - Закон №580-VIII).

Пунктом 2 частини першої статті 65 Закону №580-VIII передбачено, що переміщення поліцейських здійснюється на рівнозначні посади, зокрема у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації.

Частинами восьмою та дев`ятою цієї ж статті визначено, що переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення; переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

У силу статті 68 Закону №580-VIII у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Пунктом 4 частини першої статті 77 Закону №580-VIII визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі предметом спору є правомірність наказу про звільнення позивача зі служби в поліції з огляду на ліквідацію органу, у якому він проходив службу, - ДЗЕ НПУ.

Мотивуючи правомірність звільнення позивача зі служби у поліції відповідач стверджував про те, що ОСОБА_1 завчасно повідомлено про майбутнє звільнення, у спірних відносинах мала місце ліквідація ДЗЕ НПУ зі скороченням усіх штатних посад цього органу та вивільненням працівників, а переведення позивача для проходження служби до ДСР НПУ не погоджено ДВР НПУ.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірному наказу, суд перш за все виходить з того, що правомірність звільнення позивача зі служби в поліції з огляду на ліквідацію ДЗЕ НПУ уже була предметом судового спору у справі №440/84/20.

Так, у рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 у згаданій справі, що залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2021, викладено висновок про те, що хоча постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2019 №841 "Про ліквідацію територіального органу Національної поліції" визначено ліквідувати, як юридичну особу публічного права Департамент захисту економіки, як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції, пунктом 2 цієї ж постанови доручено Національній поліції забезпечити здійснення функцій і повноважень Департаменту захисту економіки, що ліквідується.

Згадана постанова Уряду не містить обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій Департаменту захисту економіки, натомість у пункті 2 цього нормативно-правового акта прямо передбачено, що забезпечення здійснення функцій і повноважень Департаменту захисту економіки доручено Національній поліції України.

Отже, у спірних відносинах фактично має місце реорганізація міжрегіонального територіального органу Національної поліції, а не його ліквідація.

Доводи відповідача про те, що у тексті рішення Уряду зазначено саме про ліквідацію Департаменту захисту економіки як юридичної особи публічного права судом відхилені, адже цим рішенням Кабінет Міністрів України не обумовив доцільність відмови від виконання завдань та функцій ДЗЕ НПУ.

Окрім того, судами у справі №440/84/20 враховано, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 №867 утворено як юридичну особу публічного права міжрегіональний територіальний орган Національної поліції - Департамент стратегічних розслідувань, а порівняльний аналіз змісту Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України, затвердженого наказом НПУ від 07.11.2015 №81 (у редакції наказу від 22.07.2019 №738) та Положення про Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України, затвердженого наказом НПУ від 23.10.2019 №1077, свідчить про те, що завдання та функції цих органів хоча і не є тотожними, загалом стосуються виконання подібних повноважень. Зокрема, завдання обох органів полягають у реалізації повноважень Національної поліції щодо боротьби зі злочинністю у сферах власності, органах державної влади та місцевого самоврядування, протидія корупційним правопорушенням, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

До того ж, судами взято до уваги, що переважна більшість співробітників Департаменту захисту економіки були переведені до Департаменту стратегічних розслідувань. Зокрема, на підставі наказів ДЗЕ НПУ від 06.11.2019 №365 о/с та ДСР НПУ від 06.11.2019 №31 о/с 59 співробітників управління захисту економіки в Полтавській області переведені для проходження служби в управлінні стратегічних розслідувань у Полтавській області.

Також у ході розгляду справи №440/84/20 судами встановлено, що ОСОБА_1 звертався на ім`я начальника ДСР НПУ із рапортом про призначення на посаду оперуповноваженого 4-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) управління стратегічних розслідувань в Полтавській області, який (рапорт) погоджено начальником 2-го відділу 2-го управління ДСР НПУ, начальником УСР в Полтавській області, а начальником ДСР НПУ на рапорті проставлена віза від 04.11.2019 "До наказу"; до рапорту додано подання начальника УСР в Полтавській області про призначення ОСОБА_1 на вищезгадану посаду. Листом від 05.11.2019 вих.№109/55/01-2019 ДСР НПУ звернувся до Голови ліквідаційної комісії ДЗЕ НПУ щодо звільнення співробітників управління захисту економіки у Полтавській області задля їх переведення для подальшого проходження служби до ДСР НПУ. На стор. 4 згаданого листа зазначений капітан поліції ОСОБА_1 , оперуповноважений відділу протидії хабарництву та організованим формам злочинності у сфері економіки управління захисту економіки в Полтавській області. Водночас позивача не було включено до наказів ДЗЕ НПУ від 06.11.2019 №365 о/с та ДСР НПУ від 06.11.2019 №31 о/с, якими для проходження подальшої служби в управлінні стратегічних розслідувань в Полтавській області переведені 59 співробітників управління захисту економіки у Полтавській області.

У ході розгляду цієї справи відповідачами наведені вище обставини та висновки судів у справі №440/84/20 не спростовані.

Згідно з частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

А відповідно до частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

З урахуванням наведеного, суд визнає безпідставними посилання відповідачів на правомірність звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі наказу від 28.09.2020 №23о/с через ліквідацію ДЗЕ НПУ.

Верховний Суд у пункті 41 постанови від 28.11.2019 у справі №816/353/17 та пункті 24 постанови від 27.05.2020 у справі №826/10272/17 зауважив, що у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів звільненню підлягають не всі поліцейські, а лише ті, посади яких скорочені. Водночас сам лише факт скорочення посад не тягне безумовного звільнення, оскільки відповідно до приписів статті 65 Закону №580-VII скорочення посади, яку обіймає поліцейський, є однією з підстав його переведення на рівнозначну або нижчу посаду, а частиною другою статті 68 вказаного Закону передбачено можливість призначення поліцейського, посада якого скорочена, за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 22.04.2020 у справі №814/2551/16 зазначив, що приписами частини третьої статті 68 Закону №580-VIII гарантована можливість працевлаштування поліцейського в будь-якому органі (закладі, установі) поліції, з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків, у разі скорочення його посади. Необхідним елементом щодо призначення поліцейського на іншу посаду є його згода.

З системного аналізу вищевказаної норми Закону №580-VIII слідує, що надання згоди поліцейського щодо призначення на посаду неможливе без його обізнаності із переліком усіх наявних вакантних посад, які пропонуються йому, з урахуванням критеріїв, визначених приписами даної статті.

Пропозиція усіх наявних вакантних посад є невід`ємним атрибутом належного дотримання процедури звільнення поліцейського з причин скорочення штату у разі реорганізації, в якій визначальними критеріями є досвід роботи, освітній рівень, стан здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків.

У постановах від 11.09.2019 у справі №826/8324/18 та від 03.04.2020 у справі №360/2251/19 Верховний Суд зазначив, що однією з гарантій забезпечення прав громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботі і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Виходячи із системного аналізу пункту 1 частини першої та частини другої статті 40, частини другої статті 49-2 КЗпП України з метою забезпечення цієї гарантії на власника або уповноважений ним орган при звільненні працівника у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці покладається обов`язок при попередженні працівника про таке звільнення одночасно запропонувати йому наявні вакантні посади. Тобто, законодавець встановив принцип одночасності попередження про наступне вивільнення та пропонування наявних вакантних посад для забезпечення гарантії права громадян на сприяння у збереженні роботи.

За приписами частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України власник вважається таким, що належно виконав свій обов`язок щодо сприяння у збереженні роботи працівника, який підлягає звільненню у зв`язку із скороченням штату, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому, роботодавець зобов`язаний запропонувати вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник який вивільнюється, працював.

Такий обов`язок з працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює вакантні посади, які з`явилися в установі протягом всього цього періоду і які існували на день звільнення.

При цьому про можливість та доцільність субсидіарного застосування до спірних відносин вищезгаданих положень КЗпП України йдеться у постановах Верховного Суду від 25.07.2018 у справі №814/600/17 та від 22.04.2020 у справі №814/2551/16.

Отже, відсутність доказів щодо здійснення пропозиції відповідачем позивачу усіх наявних вакантних посад, з урахуванням критеріїв, вказаних вище, не може бути свідченням дотримання процедури звільнення поліцейського з причин скорочення штатів або проведення організаційних заходів.

Суд зауважує, що відповідачами у ході розгляду цієї справи не надано жодних доказів на підтвердження того, що позивачу, після його поновлення на службі в поліції на підставі наказу ДЗЕ НПУ від 16.07.2020 та попередження 28.07.2020 про наступне вивільнення у зв`язку з ліквідацією ДЗЕ НПУ, пропонувались вакантні посади в органах Національної поліції, зокрема, у Департаменті стратегічних розслідувань НПУ.

А оскільки позивачу перед звільненням вакантні посади в інших органах Національної поліції не пропонувались, що визнано відповідачем, суд констатує, що роботодавцем у спірних відносинах не дотримано процедуру звільнення поліцейського зі служби в поліції з підстави скорочення штатів ДЗЕ НПУ.

Стосовно посилань представника ДЗЕ НПУ у відзиві на позов на листи Полтавського управління Департаменту внутрішньої безпеки НПУ від 29.07.2020 №1899/42-16/01-2020 та від 18.08.2020 №2097/42-16/01-2020, якими повідомлено, що ДВБ НПУ вважає за недоцільне переведення ОСОБА_1 для подальшого проходження служби у поліції /а.с. 38, 39/, суд виходить з такого.

У силу приписів пункту 8 розділу ІІІ Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, затвердженого наказом НПУ від 09.11.2015 №83 (у редакції наказу від 31.07.2019 №765), до функцій ДВБ НПУ віднесено надання довідкової інформації у вигляді рекомендацій по суті рішення про доцільність призначення кандидатів на посади в органах Національної поліції.

Отже, висновок ДВБ НПУ носить рекомендацій характер.

Водночас виконання вимог закону та реалізація права особи на працю не може ставитись у залежність від дотримання роботодавцем положень внутрішніх підзаконних нормативно-правових актів, внаслідок чого відсутність позитивної рекомендації ДВБ НПУ щодо можливості переведення позивача на службу до ДСР НПУ у будь якому випадку не може бути визнана судом у якості достатньої підстави для визнання звільнення позивача зі служби у поліції правомірним.

Отримання негативної рекомендації не може свідчити про неможливість подальшого використання ОСОБА_1 на службі в органах Національної поліції, адже така рекомендація жодним чином не мотивована. При цьому суд виходить з того, що як у ході розгляду справи №440/84/20, так і під час розгляду цієї справи відповідачами не надано суду жодних пояснень щодо конкретних підстав непогодження переведення позивача на службу до Департаменту стратегічних розслідувань.

Посилання відповідачів на норми Положення ДВБ НПУ, якими передбачено надання рекомендації без її мотивування, суд визнає безпідставними, адже наведене є грубим порушенням принципу обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд також враховує, що позивач є учасником бойових дій, на підтвердження чого до матеріалів справи залучено копію посвідчення серії НОМЕР_1 /а.с. 23/. А відповідно до пункту 13 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: переважне право на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці та на працевлаштування у разі ліквідації підприємства, установи, організації.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивача звільнено незаконно, а тому є достатні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу ДЗЕ НПУ від 28.09.2020 №23о/с в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого відділу протидії хабарництву та організованим формам злочинності у сфері економіки управління захисту економіки в Полтавській області, зі служби в поліції за пунктом 4 (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 29.09.2020.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відтак, позивача належить поновити на посаді, з якої його було незаконно звільнено, а саме - посаді оперуповноваженого відділу протидії хабарництву та організованим формам злочинності у сфері економіки управління захисту економіки в Полтавській області з 30.09.2020.

Водночас суд також звертає увагу ДЗЕ НПУ на те, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 у справі, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2021, зобов`язано Департамент захисту економіки Національної поліції України вчинити дії щодо переведення ОСОБА_1 на службу до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Проте, відповідачем доказів виконання рішення суду у справі №440/84/20 у зазначеній частині не надано. При цьому суд зауважує, що видання наказу про звільнення позивача зі служби в поліції до набрання законної сили рішенням суду у справі №440/84/20 не звільняє відповідача від обов`язку вчинити дії щодо переведення ОСОБА_1 на службу до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на виконання згаданого судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських визначають Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 (далі - Наказ №260).

Відповідно до абзацу першого пункту 6 Розділу ІІІ Наказу №260 поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Пунктом 9 Розділу І Наказу №260 визначено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Залученою до матеріалів справи довідкою про доходи від 05.01.2021 №1 підтверджено, що середньоденна заробітна плата позивача на дату звільнення зі служби в поліції становила 214,84 грн, а середньомісячна - 5048,67 грн /а.с. 121/.

Таким чином, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу з 30.09.2020 по 15.04.2021 становитиме 42538,32 грн (198 календарних днів х 214,84 грн).

Пунктом 171.1 статті 171 Податкового кодексу України визначено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України).

Отже, ДЗЕ, як податковий агент відповідно до норм Податкового кодексу України та як страхувальник відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", зобов`язаний виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу, утримавши з нього при виплаті законодавчо встановлені податки та збори.

Згідно з пунктами 2, 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 5048,67 грн належить допустити до негайного виконання.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з ДЗЕ НПУ на його користь невиплаченої компенсації за 20 діб щорічної чергової відпустки та 11 діб додаткової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2020 році згідно наказу від 28.09.2020 №23о/с, невиплаченої заробітної плати за період з 16.07.2020 по 28.09.2020 та одноразової допомоги при звільненні суд враховує, що усі зазначені виплати здійснені на користь позивача у серпні, листопаді 2020 року, що підтверджено залученими до матеріалів справи розрахунковими листами, службовою запискою члена ліквідаційної комісії ДЗЕ НПУ від 05.01.2021 №1, а також копіями відомостей про перерахування грошового забезпечення на картки, платіжних доручень від 13.11.2020 №218, від 27.11.2020 №241 /а.с. 115-120/.

Отже, у задоволенні цієї частини позовних вимог належить відмовити.

Зважаючи на встановлені у ході розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги вищенаведені норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої цієї статті, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач при зверненні до суду судовий збір не сплачував, оскільки він є учасником бойових дій.

Водночас суд враховує, що до закінчення судових дебатів від представника позивача надійшло клопотання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої, четвертої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, на підставі частини третьої, четвертої статті 143 та пункту 4 частини шостої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства, суд вважає за необхідне призначити відкрите судове засідання для розгляду питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 143, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення коштів задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 28 вересня 2020 року №23о/с щодо звільнення капітана поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого відділу протидії хабарництву та організованим формам злочинності у сфері економіки управління захисту економіки в Полтавській області, зі служби в поліції за пунктом 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 29 вересня 2020 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу протидії хабарництву та організованим формам злочинності у сфері економіки управління захисту економіки в Полтавській області з 30 вересня 2020 року.

Стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 42538,32 грн (сорок дві тисячі п`ятсот тридцять вісім гривень тридцять дві копійки).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Допустити рішення суду до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу протидії хабарництву та організованим формам злочинності у сфері економіки управління захисту економіки в Полтавській області з 30 вересня 2020 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 5048,67 грн (п`ять тисяч сорок вісім гривень шістдесят сім копійок).

Позивач (стягувач): ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач (боржник): Департамент захисту економіки Національної поліції України (; вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601).

Призначити судове засідання на 26 квітня 2021 року о 08:00 у приміщенні суду для розгляду питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Позивачу у строк до 20 квітня 2021 року подати до суду заяву про розподіл витрат на професійну правничу допомогу разом з доказами їх понесення.

Рішення набирає законної сили відповідно до положень статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку та строки, визначені статтями 293, 295, пунктом 3 розділу VI "Прикінцеві положення", підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 26 квітня 2021 року.

Суддя О.О. Кукоба