Справа № 200/5093/21
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2021-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2021 р. Справа№200/5093/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянув в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду Донецької області про визнання протиправною бездіяльності, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, зобов`язання вчинити певні дії,

28 квітня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Центрального районного відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною бездіяльності, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив наступне.

26 лютого 2021 року державним виконавцем Центрального районного відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків Авращенко А.А. на підставі виконавчого листа №200/2844/19-а, виданого 24.09.2019 Донецьким окружним адміністративним судом про зобов`язання Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці із розрахунку 90% від суддівської винагороди судді, починаючи з 04.12.2018 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 64641602, якою зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів.

На виконання вимог державного виконавця на адресу відповідача надійшов лист від Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 04.03.2021р. з додатком, в якому боржник повідомив, що ним добровільно виконано рішення суду - управлінням за розпорядженням від 20.09.2019 року проведено перерахунок, згідно якого за період з 04.12.2018 року була нарахована доплата , яка склала 12604 грн.71 коп. Розмір пенсії з урахуванням перерахунку з 04.12.2018 року становить 42239,37 грн. У зв`язку з чим, рішення суду у справі № 200/2844/19-а ним добровільно виконане. До листа, як доказ, надано рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя № 36 від 20.09.2019 року про перерахунок пенсії.

Державним виконавцем Центрального районного відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), з огляду на приписи п.9 частини першої ст.39 та ст.40 Закону України Про виконавче провадження було прийнято постанову ВП № 64641602 від 25 березня 2021 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 200/2844/20-а виданим 24.09.2019 року Донецьким окружним адміністративним судом.

Цю постанову позивач отримав 02.04.2021 року.

Позивач вказує, що з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що боржник здійснив перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та безпідставно всупереч приписам чинного законодавства ухилився від свого обов`язку виплатити заборгованість, що утворилась у грудні 2018р. в сумі 12604,71 грн.

Разом з тим, в матеріалах виконавчого провадження немає жодного доказу щодо підтвердження причин невиконання боржником в частині виплати заборгованості за грудень 2018 року, в свою чергу державним виконавцем не витребувано у боржника довідок про відсутність коштів для виконання судового рішення, відповідей Пенсійного фонду України з цього приводу належних доказів звернення до Пенсійного фонду України щодо виконання цього рішення та інших документів.

Таким чином, наведена у п.9 ч. 1 ст.39 Закону України Про виконавче провадження підстава закінчення виконавчого провадження не підтверджена матеріалами виконавчого провадження у зв`язку з відсутністю дій примусового характеру, які б доводили певний факт та наданими документами боржника, сплати заборгованості за період з 4 грудня 2018 р. по 31 грудня 2018 року.

Отже вказана у виконавчому документі підстава для закінчення виконавчого провадження не відповідає приписам п.9 ч.1. ст.39 вищеназваного Закону, а оскаржувана постанова з огляду на вищенаведене є незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

У зв`язку із чим позивач просить суд:

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Центрального районного відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Авращенко А.А Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків щодо примусового виконання виконавчого листа № 200/2844/19-а виданого 24.09.2019 Донецьким окружним адміністративним судом про зобов`язання Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці із розрахунку 90% від суддівської винагороди судді, починаючи з 04.12.2018.

Скасувати постанову державного виконавця Центрального районного відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Авращенко А.А від 25 березня 2021р. ВП№ 64641602 про закінчення виконавчого провадження , як таку, що суперечить вимогам закону;

Зобов`язати відповідача поновити виконавче провадження ВП № 64641602 про примусове виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/2844/19-а, на підставі виконавчого листа № 200//2844/19-а виданого 24.09.2019 року.

Відзив на позовну заяву відповідачем не надано.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року відкрито провадження по справі. Так, зазначеною ухвалою залучено Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області у якості третьої особи по справі, яка не заявляла самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача (а.с. 27-28)

18 травня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду Донецької області (а.с. 31-35).

У своїх поясненнях третя особа, Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, повідомило, що 10.07.2019 на його адресу надійшло рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.06.2019 у справі № 200/2844/19-а за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання рішення № 36 незаконним в частині та зобов`язання вчинити певні ді.

Зазначеним рішенням позов ОСОБА_1 було задоволено в повному обсязі. Визнано незаконним рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Маріуполі Донецької області №36 від 25.01.2019 в частині дати початку виплати ОСОБА_1 оновленої суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з 01.01.2019 року). Зобов`язано нарахувати і виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків від винагороди, починаючи з 04.12.2018, з урахуванням виплачених сум грошового утримання.

Третя особа зазначає, що відповідно до частини п`ятої статті 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів, щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Бюджет Пенсійного фонду України затверджується постановою Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 72 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування кошти Пенсійного фонду України не включаються до Державного бюджету України.

Також, у відзиві третьої особи зазначено, що місячне довічне грошове утримання фінансується за рахунок коштів Державного бюджету, на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.06.2019 управлінням було проведено позивачу з 047.12.2018 року перерахунок грошового утримання та внесено рішення суду до Реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, для проведення виплати коштів в порядку черговості.

Водночас, станом на 17.05.2021 заплановано проведення виплати нарахованих за рішенням суду по справі № 200/2844/19-а коштів в розмірі 12 604, 71 грн. в виплатному періоді травня 2021 року.

Третя особа вважає, що позовна заява є безпідставною, не містить підстав для його задоволення, тому просить залишити її без задоволення.

21 травня 2021 року сторони по справі до судового засідання не з`явились. Були повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивачем у справі є фізична особа ОСОБА_1 який є громадянином України відповідно до паспорту серія НОМЕР_1 виданого Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області. ІПН № НОМЕР_2 (а.с.8-9).

Відповідачем є Центральний районний відділ державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) яке є юридичною особою та суб`єктом владних повноважень.

Позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій відповідно до посвідчення НОМЕР_3 виданого 22.12.1995 року (а.с.19).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27.08.2020 року по справі № 200/2844/19-а позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання рішення № 36 незаконним в частині та зобов`язання вчинити певні дії були задовольнені в повному обсязі (а.с. 49-54).

Визнано незаконним рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Маріуполі Донецької області № 36 від 25.01.2019 року в частині дати початку виплати ОСОБА_1 оновленої суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з 01.01.2019 року).

Зобов`язано Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків від винагороди, починаючи з 04.12.2018 року, з урахуванням виплачених сум грошового утримання.

На виконання вищезазначеного рішення суду був виданий виконавчий лист № 200/2844/19-а від 24.09.2019 року, яким зобов`язано Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків від винагороди, починаючи з 04.12.2018 року, з урахуванням виплачених сум грошового утримання. (а.с.23).

На підставі зазначеного виконавчого листа державним виконавцем 26.02.2021 року була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 64641602 (а.с.11).

Листом № 45739 від 04.03.2021 року Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повідомило Центральний районний відділ державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про те, що розпорядженням від 20.09.2019 року з 04.12.2018 року проведено перерахунок пенсії з урахуванням щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської нагороди на відповідній посаді. Розмір пенсії з урахуванням перерахунку з 04.12.2018 року становить 42239 грн. 37 коп. (а.с.15-16)

Таким, чином управлінням повідомлено, що ним добровільно виконано судове рішення по справі № 200/2844/19-а (а.с.15-17).

На підставі зазначеного листа державним виконавцем 25.03.2021 року була прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 64641602 (а.с.13-14).

Саму цю постанову державного виконавця ВП № 64641602 від 25 березня 2021 року про закінчення виконавчого провадження, просить скасувати позивач, як таку, що не відповідає вимогам закону.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Щодо строків звернення до суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України , позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що позивач оскаржує постанову державного виконавця від 02.04.2021 року.

Строк звернення до суду спливає 12 квітня 2021 року.

До суду позивач звернувся 28 квітня 2021 року, в обґрунтування пропущеного строку звернення до суду зазначає, що у зв`язку зі станом здоров`я та епідемією короновірусу не зміг своєчасно звернутися з позовом до суду з метою захисту порушеного права. За таких обставин, просить суд, вважати цю причину поважною та відновити йому пропущений процесуальний строк, встановлений законом для захисту порушеного права, про що свідчить консультативне заключення лікаря (а.с.18).

Ухвалою від 30 квітня 2021 року суд задовольнив клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду.

Як вже зазначалося вище, відповідачем відзив на позов до суду не надано. Неподання відповідачем, суб`єктом владних повноважень, відзиву на позов в силу ч. 4 ст.159 КАС України може бути кваліфіковане як визнання позову.

Оскільки предмет позову стосується невиконання рішення суду саме по адміністративній справі №200/2844/19-а, рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду Донецької області № 36 від 20 вересня 2019 року не містить інформацію щодо предмета доказування, тому є неналежним доказом. Щодо суті позовних вимог.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частинами другою та третьою статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно з частиною першою, другою статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст.1 Закону України Про виконавче провадження, що є спеціальним у відношенні виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) є сукупністю дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України Про виконавче провадження, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частинами 1 та п.1 ч.2 ст.18 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з пунктом 1 ч.3 ст.18 Закону України Про виконавче провадження, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 ст.18 Закону України Про виконавче провадження).

Згідно з частинами 1-3 статті 63 Закону України Про виконавче провадження, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 75 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Пунктом 9 частини першої ст.39 Закону України Про виконавче провадження № 1404 виконавче провадження підлягає закриттю у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Саме на підставі цієї статті Закону №1404 державний виконавець закрив виконавче провадження.

Але, як вбачається з листа №45739 від 04.03.2021 Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повідомило Центральний районний відділ державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про те, що розпорядженням від 20.09.2019 року з 04.12.2018 року проведено перерахунок пенсії з урахуванням щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської нагороди на відповідній посаді. Розмір пенсії з урахуванням перерахунку з 04.12.2018 року становить 42239 грн. 37 коп.

Тобто, виконана лише частина рішення суду, а саме проведений перерахунок пенсії позивача.

Виплата нарахованої пенсії з 04.12.2018 з урахуванням раніше виплачених сум, не була проведена управлінням Пенсійного фонду.

Отже, рішення суду в даному випадку не може вважатися виконаним, а тому постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 25.03.2021 року ВП № 64641602 є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про відновлення виконавчого провадження ВП № 64641602 про примусове виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/2844/19-а, на підставі виконавчого листа № 200/2844/219-а виданого 24.09.2019 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 ст.41 Закону № 1404, у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Отже, згідно з нормою закону виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця, а тому ця позовна вимога є зайвою, так як попереднє становище позивача відновлюється шляхом визнання постанови про закінчення виконавчого провадження протиправною та її скасування.

Тому, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Обов`язкам органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб кореспондує право фізичних та юридичних осіб очікувати що ці органи та посадові особи будуть діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принцип юридичної визначеності в свою чергу, є складовою принципу верховенства права.

Тому, правомірні очікування позивача на те, що орган державної влади буде діяти тільки на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, не здійснилися.

І таким чином, його право було порушено.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач відповідно до вимог закон звільнений від сплати судового збору, питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Грецька, 19, м. Маріуполь, 87515, ), третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду Донецької області (, вул. Зелінського, буд.27а, м. Маріуполь, 87525) про визнання протиправною бездіяльності, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Центрального районного відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Авращенко А.А щодо примусового виконання виконавчого листа №200/2844/19-а, виданого 24.09.2019 Донецьким окружним адміністративним судом про зобов`язання Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці із розрахунку 90% від суддівської винагороди судді, починаючи з 04.12.2018.

Скасувати постанову державного виконавця Центрального районного відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Авращенко А.А від 25 березня 2021 року ВП № 64641602 про закінчення виконавчого провадження.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Повний текст судового рішення складено та підписано 21 травня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов