Справа № 200/11398/20-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року справа №200/11398/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Гайдара А.В., Компанієць І.Д., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката Орєхова Михайла Володимировича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року у справі № 200/11398/20-а (головуючий І інстанції Стойка В.В., повний текст складений 12.02.2021р. у м. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - Маріупольське ОУПФУ, відповідач), в якому просив: визнати протиправними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо врахування величини оцінки одного року страхового стажу 1% при перерахунку пенсії позивачу з 01.01.2017 на підставі п. 4.3 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону №1058-ІV; зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплачувати пенсію в основному розмірі за віком позивачу з 01.10.2017 в розмірі 3218,33 грн. та провести індексацію цього розміру пенсії на підставі постанови КМУ № 124 з 20 лютого 2019 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду та задовольнити позов. В обґрунтування позову зазначив, що при вирішенні судового рішення суд не посилається на норми права щодо правомірності зменшення відповідачем «доплати до основного старого розміру».

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги та відзиву, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивач з 01.09.2017 року перебуває на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України, як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV.

З 09.07.2017 загальний розмір пенсії позивача склав 3221,89 грн.

Страховий стаж позивача складав 33 роки 11 місяців 20 днів станом на 30.06.2017 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ внесені зміни в Закон № 1058 стосовно перерахунку призначених пенсій.

Згідно п.4-3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії, призначені відповідно до нього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

У разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується раніше встановленому розмірі.

Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області здійснено перерахунок пенсії з 01 жовтня 2017 року при цьому коефіцієнт стажу позивача складав 0,33917, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,86717, розмір пенсії складав 3218,33 грн., де:

2383,95 грн. - основний розмір пенсії за віком (ст.27) (7028,77*0,33917);

834,38 грн. - доплата до старого основного розміру пенсії.

З 01.02.2019 відповідачем проведена індексація пенсії, при цьому коефіцієнт стажу складав 0,33917, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,86717, розмір пенсії складав 3218,33 грн., де:

2789,22 грн. - основний розмір пенсії за віком (ст.27) (8223,67*0,33917);

429,11 грн. - доплата до старого основного розміру пенсії.

03.05.2019 р. позивач звернувся до Пенсійного органу із заявою щодо додаванням стажу згідно ч. 4 ст. 42 Закону № 1058.

Страховий стаж, який враховано позивача враховано по 31.07.2019 року та склав 39 років 2 місяці 10 днів.

07.05.2019 року Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області проведено перерахунок пенсії позивача, при цьому коефіцієнт стажу позивача склав 0,37167, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,86608, розмір пенсії склав 3218,33 грн., де:

3054,71 грн. - основний розмір пенсії за віком (ст.27) (8218,87*0,37167);

26,24 грн. - доплата за понаднормовий стаж (за 2 роки 1312,00*2%);

137,38 грн. - доплата до старого основного розміру пенсії.

04.09.2019 Пенсійним органом проведено перерахунок пенсії позивачу із додаванням стажу роботи, при цьому коефіцієнт страхового стажу роботи склав 0,39167, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,86608, розмір пенсії склав 3271,56 грн., де:

3219,08 грн. основний розмір пенсії за віком (ст.. 27) (8218,87 грн.*0,39167;

52,48 грн. - доплата за понаднормовий стаж (за 4 роки 1312,00*4%).

З 01.12.2020 року після перерахунку у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, складає 3939,33 грн.

Відповідно до статті 4 Закону № 1058 законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ч. 1ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу.

Для обчислення розміру пенсії позивача до 01.10.2017 відповідно до статті 25 Закону № 1058-IV враховано коефіцієнт страхового стажу, який визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс = (См х Вс) : (100% х 12), де: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35%.

Як слідує з матеріалів справи, з урахуванням наведених норм при призначенні пенсії позивачу для обчислення розміру її пенсії враховано коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 № 2148-VІІІ, який в цій частині набрав чинності з 01.10.2017, до частини першої статті 25 Закону №1058-IV були внесені зміни та визначено, що за період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

З урахуванням внесених Законом № 2148-VIII змін до ст. 25 Закону №1058-IV з 01.01.2017 коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом десятим ч. 3 ст. 24 цього Закону, - 0,85.

Також Законом № 2148-VІІІ Прикінцеві положення Закону № 1058 доповнено пунктом 4-3, яким передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Таким чином, оскільки пенсія позивачу була призначена у жовтні 2016 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», тому відповідач правомірно здійснив її перерахунок з 01 жовтня 2017 року відповідно до пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Згідно з Преамбулою Закону № 1058 саме цей Закон регулює відносини щодо призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Частиною першою статті 7 Закону № 1058 передбачено, що загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, зокрема, за принципом законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Частиною першою статті 58 Закону № 1058 передбачено, що Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій тощо.

Згідно з частиною першою статті 63 Закону № 1058 виконавчими органами управління Пенсійного фонду є виконавча дирекція Пенсійного фонду та підвідомчі їй територіальні органи, до яких відносяться головні управління Пенсійного фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах.

Відповідно до частини другої статті 64 Закону № 1058 на виконавчу дирекцію Пенсійного фонду покладено обов`язок здійснювати функції щодо призначення (перерахунку), забезпечення своєчасного та в повному обсязі фінансування і виплати пенсій та надання соціальних послуг.

За змістом вказаних норм органи Пенсійного фонду України здійснюють призначення та перерахунок призначених пенсій виключно на умовах і у порядку, визначених законом.

Оскільки умови перерахунку пенсій з 01.10.2017, призначених відповідно до Закону № 1058, врегульовано пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058, відповідач правомірно застосував при перерахунку пенсії позивача величину оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1%.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058, тому перерахунок пенсії позивача з 01.10.2017 та в подальшому із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% є правомірним.

Згідно статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 25.01.2012 №3-рп/2012, зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Таким чином, законодавець має право в залежності від фінансової ситуації в державі зменшувати обсяг встановлених прав, але до тієї межі, за якою ставиться під сумнів сутність права на соціальний захист.

Як встановлено судом, відповідно до наведених норм розмір перерахованої позивачу пенсії з 01.10.2017 визначено на підставі коефіцієнту страхового стажу позивача з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1%, а не з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%, оскільки було внесено відповідні зміни до законодавства.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 2148-VIII визначено, у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Аналогічні положення містить також пункт 4 Прикінцевих положень Закону № 1058.

Після перерахунку пенсії індивідуальний коефіцієнт стажу складає 0,33917.

Необхідно зазначити, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій. З 01.10.2017 перерахунок раніше призначених пенсій здійснено із використанням більшого показника середньої заробітної плати, як при попередньому перерахунку. Також на виконання пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 2148-VIII та пункту 4 Прикінцевих положень Закону № 1058 розмір пенсії позивача не зменшився. Відтак, вказані зміни не погіршили умов отримання пенсії позивачем, а тому посилання позивача на порушення його права є необґрунтованим.

Крім того, суд зазначає, що згідно частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював свою позицію щодо обмеження (звуження) соціальних прав та гарантій державами - учасницями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

Зокрема, в Рішенні від 03 червня 2014 року (Заява № 43331/12, справа "Великода В.Н. проти України") Європейський суд з прав людини зауважив на змінюваності законодавства про соціальне забезпечення, а також наголосив на тому, що положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, запроваджувати чи ні будь-які форми системи соціального забезпечення та не гарантує як таке право на будь-які соціальні виплати у певному розмірі.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчувати виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство.

Відтак, зменшення величини оцінки одного року страхового стажу, визначене законом, не порушує правових позицій Європейського Суду з прав людини.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058, тому перерахунок пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% є правомірним, відтак, у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо врахування величини оцінки одного року страхового стажу 1% при здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , з 01 жовтня 2017 року, слід відмовити.

Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 12.11.2020 по справі №260/401/19.

Оскільки суд дійшов висновку, що перерахунок пенсії позивачу із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% здійснено відповідачем правомірно, тому у суду відсутні законні підстави для зобов`язання відповідача виплачувати позивачу пенсію в основному розмірі 3218,33 грн. та провести індексацію цього розміру пенсії, - в задоволенні позовних вимог в цій частині також слід відмовити.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Орєхова Михайла Володимировича, що діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року у справі № 200/11398/20-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 24 травня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді А.В. Гайдар

І.Д. Компанієць