Справа № 160/7950/21
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

24 травня 2021 року Справа 160/7950/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури, в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури (49044 м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 38, ) щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 ) заробітної плати у період з 26.03.2020 по 14.05.2020 року з урахуванням посадового окладу, передбаченого частиною 3, п.1 частини 4 статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ.

- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури (49044 м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 38, ) щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 ) вихідної допомоги при звільненні відповідно до ст. 44 Кодексу законів про працю України.

- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури (49044 м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 38, ) щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 ) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні 14.05.2020 року, відповідно до приписів ст. 117 Кодексу законів про працю України.

- зобов`язати Дніпропетровську обласну прокуратуру (49044, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 38, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 ) різницю між належною заробітною платою, розраховану з розміру посадового окладу прокурора регіональної прокуратури 30 269,00 грн., визначеного статтею 81 Закону України «Про прокуратуру» №1697 від 14.10.2014 року, та отриманою заробітною платою за період з 26 березня по 14 травня 2020 року: у посадовому окладі в сумі 12242 (дванадцять тисяч двісті сорок дві) грн. 30 коп., надбавки за вислугу років в сумі 3060 (три тисячі шістдесят) грн. 57 коп., надбавки за виконання особливо важливої роботи в сумі 10712 (десять тисяч сімсот дванадцять) грн. 01 коп., у щомісячній премії по плану в сумі 19799 (дев`ятнадцять тисяч сімсот дев`яносто дев`ять) грн. 55 коп., у заробітній платі за час відпустки з 26.03.2020 по 11.04.2020 року в сумі 61570 (шістдесят одна тисяча п`ятсот сімдесят) грн. 60 коп., у грошовій компенсації за 22 календарних дня невикористані відпустки в сумі 76926 (сімдесят шість тисяч дев`ятсот двадцять шість) грн. 96 коп., з утриманням обов`язкових платежів та зборів.

- зобов`язати Дніпропетровську обласну прокуратуру (49044 м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 38, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 ) вихідну допомогу при звільненні відповідно до ст. 44 Кодексу законів про працю України в розмірі не менше середнього заробітку 112562 (сто дванадцять тисяч п`ятсот шістдесят дві) грн. 73 коп., розрахованого з розміру посадового окладу прокурора регіональної прокуратури 30 269,00 грн., визначеного статтею 81 Закону України «Про прокуратуру» №1697 від 14.10.2014 року, з утриманням обов`язкових платежів та зборів.

- зобов`язати Дніпропетровську обласну прокуратуру (49044 м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 38, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, у відповідності до приписів ст. 117 Кодексу законів про працю України, починаючи з 15 травня 2020 року по день проведення повного розрахунку, виходячи із розміру середньоденного заробітку 5360 (п`ять тисяч триста шістдесят) грн. 13 коп., розрахованого з розміру посадового окладу прокурора регіональної прокуратури 30 269,00 грн., визначеного статтею 81 Закону України «Про прокуратуру» №1697 від 14.10.2014 року, з утриманням обов`язкових платежів та зборів.

Відповідно до пунктів 3 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що її подано з порушенням вимог ст. 161 КАС України, з наступних підстав.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що наказом прокурора Дніпропетровської області №391к від 30.04..2020 року ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України Про прокуратуру з 14.05.2020 року.

Вищевказаниму наказом також зобов`язано відділ фінансування та бухгалтерського обліку провести остаточний розрахунок та виплати усі належні позивачу виплати при звільненні.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічною службою є, зокрема, діяльність прокурорів.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з не нарахуванням та не виплатою позивачу в т.ч. вихідної допомоги при звільненні.

Таким чином, за характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Водночас нормами Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), яка регулює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, встановлено інші строки звернення до суду за захистом порушеного права.

Усталеною є позиція Верховного Суду щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір.

Отже, з огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо проходження та звільнення з публічної служби охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах норми КЗпП України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 11.02.2021 року у справі №240/532/20.

Також, в постанові від 22 липня 2020 року у провадженні № К/9901/13509/20 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду звернув увагу, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Інститут строків у адміністративному процесі стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

При визначенні початку перебігу строку звернення до адміністративного суду та, відповідно, вирішенні питання про дотримання, чи порушення позивачем цього строку, суду, насамперед, слід з`ясувати, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховую те, що позивач звільнений з органів прокуратури 14.05.2020 року, остаточний розрахунок з ним мав бути проведений 14.05.2020 року, суд робить висновок, що про порушення права, яке стало підставою для звернення до суду з цим позовом позивач дізнався саме 14.05.2020 року.

Позовну заяву направлено до суду 17.05.2021 року, тобто з пропуском місячного строку, встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Згідно з частини 3 статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем не надано до позовної заяви доказу сплати судового збору за подання позовної заяви до суду.

В обгрунтування звільнення позивача від сплати судового збору в позовній заяві зроблено посилання на пункт 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», якою передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати.

Проте, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі справа № 910/4518/16, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України "Про оплату праці", тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Крім того, позивач також просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу вихідної допомоги та зобов`язати відповідача здійснити таку виплату.

Вихідна допомога - це грошова виплата працівникові, який звільнений з роботи не з власної ініціативи, яку виплачує роботодавець у випадках, передбачених законом або сторонами. Основним завданням вихідної допомоги є матеріальне забезпечення звільненого працівника в період пошуку ним нової роботи.

Вихідна допомога не ототожнюється із заробітною платою, оскільки її розмір не пов`язаний з кількістю і якістю праці, а лише з фактом звільнення працівника з визначених законом підстав.

Вихідна допомога не належить до компенсаційних виплат.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Оскільки грошова допомога не входить до складу заробітної плати, пільга щодо сплати судового збору на таку виплату, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", не поширюється.

Таким чином, позивач має сплатити судовий збір за подання позовної заяви до суду щодо визнання протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні відповідно до ст. 44 Кодексу законів про працю України та визнання протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні 14.05.2020 року, відповідно до приписів ст. 117 Кодексу законів про працю України.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік від 15.12.2020 року №1082-IX установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року - 2270 грн.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що за подання позовної заяви станом на момент її подачі позивачу необхідно було сплатити судовий збір за дві вимоги немайнового характеру в розмірі 1816,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне адміністративний позов залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків десять днів, з моменту отримання копії ухвали, усунути недоліки позовної заяви.

На підставі наведеного, керуючись статтями 161, 169, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, залишити без руху.

Позивачу в десятиденний строк, з моменту отримання копії цієї ухвали, усунути недоліки позовної заяви, а саме надати:

-документу про сплату судового збору у розмірі 1816,00 грн.

- заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати інші підстави для поновлення строку, а також надати докази поважності причин його пропуску.

Копію даної ухвали направити особі, яка звернулась до суду із позовною заявою.

Попередити позивача про наслідки невиконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені частиною четвертою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Неклеса