Справа № 640/15000/20
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2021 року м. Київ № 640/15000/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К. при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі представників позивача Кеди А.В., відповідача Демченка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовомПублічного акціонерного товариства «Укрнафта»
доЦентрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (позивач/ПАТ «Укрнафта») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників ДПС, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.03.2020 №.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що висновки контролюючого органу, на яких ґрунтується оскаржуване податкове повідомлення-рішення є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки товариством своєчасно та в повному обсязі сплачені грошові зобов`язання. Також позивач вказує на відсутність заборгованості в рахунок якої зараховані сплачені кошти, що встановлено судовими рішеннями.

В ході розгляду справи, судом здійснена заміна відповідача Офісу великих платників ДПС на правонаступника - Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, прийнятого у межах наданих контролюючому органу повноважень, у зв`язку з виявленими під час перевірки порушеннями вимог податкового законодавства з боку позивача.

Відповідачем заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Співробітниками Офісу великих платників ДПС проведено камеральну перевірку публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (код за ЄДРПОУ - 00135390) щодо порушення граничних термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань з акцизного податку за звітні періоди, задекларовані податковими деклараціями за: червень 2017 (від 19.07.2017 № ), за липень 2017 (від 19.08.2017 № ), за серпень 2017 (від 20.09.2017 № ), за вересень 2017 (від 20.10.2017 № ), за жовтень 2017 (від 20.11.2017 № ), за листопад 2017 (від 19.12.2017 № ), за грудень 2017 (від 19.01.2018 № ), за лютий 2018 (від 20.03.2018 № ), за березень 2018 (від 19.04.2018 № ), за квітень 2018 (від 18.05.2018 № ), за травень 2018 (від 19.06.2018 № ), за червень 2018 (від 17.07.2018 № ), за липень 2018 (від 20.08.2018 № ), за серпень 2018 (від 19.09.2018 № ), за вересень 2018 (від 17.10.2018 № ), за жовтень 2018 (від 20.11.2018 № ), за листопад 2018 (від 18.12.2018 № ), за грудень 2018 (від 20.01.2019 № ), за лютий 2019 (від 18.03.2019 № ), за березень 2019 (від 18.04.2019 № ), за квітень 2019 (від 20.05.2019 № ), за травень 2019 (№ від 19.06.2019), за червень 2019 (№ від 20.07.2019), за серпень 2019 (№ від 20.09.2019), за жовтень 2019 (№ від 20.11.2019) та уточнюючих розрахунків суми акцизного податку, що збільшують або зменшують податкові зобов`язання внаслідок виправлення самостійно виявленої помилки, допущеної в попередніх звітних періодах (Додаток 8) за червень 2017 (від 30.05.2018 № ), за травень 2017 (від 30.05.2018 № ), за результатами якої складено акт від 28.01.2020 № 234/28-10-45-03/00135390 (далі - акт перевірки).

За висновками перевірки ПАТ «Укрнафта» порушено п. 57.1 ст.57 та пп.222.1.1 п. 222.1 ст. 222 Податкового кодексу України та невчасно сплачено самостійно визначені податкові зобов`язання за результатами декларування акцизного податку.

На підставі висновків акту перевірки від 28.01.2020 № 234/28-10-45-03/00135390 Офісом великих платників ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.03.2020 №, відповідно до якого за затримку спати грошового зобов`язання в розмірі 111853735,10 грн., до позивача застосований штраф в розмірі 10 № в сумі 11185373,51 грн. за платежем «Акцизний податок на пальне».

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Підпунктом 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до підпункту 14.1.156. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Згідно з пунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За приписами норм частини 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний, зокрема: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Зокрема, підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У відповідно до пп.222.1 п. 221 ст. 222 Податкового кодексу України встановлено, що суми податку перераховуються до бюджету платниками акцизного податку протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації за місячний податковий період.

Базовий податковий період для сплати податку відповідає календарному місяцю (пункт 223.1 ст. 223 Податкового кодексу України)

Пунктом 223.2 ст.223 ПК України встановлено, платники податку, визначені пунктом 212.1 статті 212 цього Кодексу (крім імпортерів підакцизних товарів, зазначених у підпунктах 215.3.4, 215.3.5, 215.3.5-1, 215.3.5-2, 215.3.6, 215.3.7, 215.3.8 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу), подають щомісяця не пізніше 20 числа наступного звітного (податкового) періоду контролюючому органу за місцем реєстрації декларацію з акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 цього Кодексу

Пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом встановлено, ПАТ «Укрнафта» відповідно до п. 212.1 ст. 212 ПК України є платником акцизного податку на підакцизний товар «пальне», що зазначений у п. 215.1 ст. 215 ПК України.

З матеріалів справи вбачається, позивачем до контролюючого органу подана звітність з акцизного податку:

- за червень 2017р. (податкова декларація, зареєстрована за № від 19.07.2019) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 19.07.2017р.;

- за липень 2017 (податкова декларація, зареєстрована за № від 19.08.2017р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 19.08.2017р.;

- за серпень 2017 (податкова декларація, зареєстрована за № від 20.09.2017р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 20.09.2017р.;

- за вересень 2017 (податкова декларація, зареєстрована за № від 20.10.2017р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 20.10.2017р.;

- за жовтень 2017 (податкова декларація, зареєстрована за № від 20.11.2017р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 20.11.2017р.;

- за листопад 2017 (податкова декларація, зареєстрована за № від 19.12.2017р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 20.11.2017р.;

- за грудень 2017 (податкова декларація, зареєстрована за № від 19.01.2018р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 20.11.2017р.;

- за лютий 2018 (податкова декларація, зареєстрована за № від 20.03.2018р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 20.03.2018р.;

-за березень 2018 (податкова декларація, зареєстрована за № від 19.04.2018р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 19.04.2018р.;

-за квітень 2018 (податкова декларація, зареєстрована за № від 18.05.2018р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 18.05.2018р.;

-за травень 2018 (податкова декларація, зареєстрована за № від 19.06.2018р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 19.06.2018р.;

-за червень 2018 (податкова декларація, зареєстрована за № від 17.07.2018р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 17.07.2018р.;

-за липень 2018 (податкова декларація, зареєстрована за № від 20.08.2018р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 20.08.2018р.;

-за серпень 2018 (податкова декларація, зареєстрована за № від 19.09.2018р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 19.09.2018р.;

-за вересень 2018 (податкова декларація, зареєстрована за № від17.10.2018р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 17.10.2018р.;

-за жовтень 2018 (податкова декларація, зареєстрована за № від 20.11.2018р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 20.11.2018р;

- за листопад 2018 (податкова декларація, зареєстрована за № від 18.12.2018р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 18.12.2018р.;

-за грудень 2018 (податкова декларація, зареєстрована за № від 20.01.2019р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 20.01.2019р.;

- за лютий 2019 (податкова декларація, зареєстрована за № від 18.03.2019р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 18.03.2019р.;

-за березень 2019 (податкова декларація, зареєстрована за № від 18.04.2019р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 18.04.2019р.;

- за квітень 2019 (податкова декларація, зареєстрована за № від 20.05.2019р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 20.05.2019р.;

-за травень 2019 (податкова декларація, зареєстрована за № від 19.06.2019р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 19.06.2019р.;

- за червень 2019 (податкова декларація, зареєстрована за № від 20.07.2019р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 20.07.2019р.;

-за серпень 2019 (податкова декларація, зареєстрована за № від 20.09.2019р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 20.09.2019р.;

- за жовтень 2019 (податкова декларація, зареєстрована за № від 20.11.2019р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 20.11.2019р., тобто в строк, передбачений пунктом 212.1 статті 212 ПК України.

Сплата задекларованих грошових зобов`язань підтверджується матеріалами справи.

Натомість, як зазначає відповідач, за даними інтегрованої картки платника наявний податковий борг з акцизного податку за червень 2017 року (реєстраційний № від 19.07.2017), за липень 2017 року (реєстраційний № від 19.08.2017), за серпень 2017 року (реєстраційний № від 20.09.2017), за вересень 2017 року (реєстраційний № від 20.10.2017), за жовтень 2017 року (реєстраційний № від 20.11.2017), за листопад 2017 року (реєстраційний № від 19.12.2017), за грудень 2017 року (реєстраційний № від 19.01.2018), за лютий 2018 року (реєстраційний № від 20.03.2018), за березень 2018 року (реєстраційний № від 19.04.2018), за квітень 2018 року (реєстраційний № від 18.05.2018), за травень 2018 року (реєстраційний № від 19.05.2018), за червень 2018 року (реєстраційний № від 17.07.2018), за липень 2018 року (реєстраційний № від 20.08.2018), за серпень 2018 року (реєстраційний № від 20.08.2018), за вересень 2018 року (реєстраційний № від 17.10.2018), за жовтень 2018 року (реєстраційний № від 20.11.2018), за листопад 2018 року (реєстраційний № від 18.12.2018), № від 20.01.2019), за лютий 2019 року (реєстраційний № від 18.03.2019), за березень 2019 року (реєстраційний № від 18.04.2019), за квітень 2019 року (реєстраційний № від 20.05.2019), за травень 2019 року (реєстраційний № від 19.06.2019), за червень 2019 року (реєстраційний № від 20.07.2019), за серпень 2019 року (реєстраційний № від 20.09.2019), за жовтень 2019 року (реєстраційний № від 20.11.2019) та уточнюючих розрахунків суми акцизного податку, що збільшують або зменшують податкові зобов`язання внаслідок виправлення самостійно виявленої помилки, допущеної в попередніх звітних періодах (Додаток 8) за червень 2017 року (реєстраційний № від 30.05.2018), за травень 2017 року (реєстраційний № від 30.05.2018).

Отже, за посиланнями контролюючого органу, з огляду на наявний податковий борг, кошти, що сплачує такий платник податків, зараховувались в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, відповідно до п. 87.9 ст. 87 ПК України. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 ПК України або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

В ході судового розгляду, судом витребовувались від відповідача відомості щодо наявного податкового боргу та відповідних зарахувань в його погашення, станом на червень-липень 2017 року.

З наданого відповідачем детального розрахунку штрафних санкцій, застосованих згідно податкового повідомлення-рішення від 02.03.2020 №, станом на липень 2017 року за позивачем обліковується борг в розмірі 4481410,70 грн.

В наданих поясненнях відповідач зазначає, що платник, здійснюючи поповнення електронного рахунку № НОМЕР_1 автоматичного перерахування коштів на оплату акцизного податку з реалізації пального, перерахував суму в розмірі 5000000,00 грн. на рахунок УДКСУ у Голосіївському районі Херсонської області, замість належного отримувача УДКСУ в Шевченківському районі м. Києва., в наслідок чого в інтегрованій картці платника обліковується борг по деклараціях з акцизного податку по коду платежу 142021900 (59 пальне) в сумі 4480907,61 грн., чим допущено порушення своєчасності сплати податкових зобов`язань з акцизного податку.

Судом встановлено, вказані обставини досліджувались в адміністративній справі №826/11882/17.

Так, в рішенні Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.09.2018 у справі №826/11882/17 судом встановлено: «…сплата ПАТ «Укрнафта» акцизного податку на рахунок УДКСУ у Голопристанському районі Херсонської області замість УДКСУ у Шевченківському районі м. Києва не є податковим правопорушенням і не може бути підставою для застосування до товариства штрафу. Адже, ПАТ «Укрнафта» своєчасно здійснило платіж зі сплати акцизного податку на загальну суму 5 000 000,00 грн., що підтверджується вищевказаним платіжним дорученням від 13.09.2016 №14920-ПБ16. Кошти зараховані на єдиний казначейський рахунок № НОМЕР_2 у визначений законом строк, а це свідчить про виконання позивачем податкового обов`язку своєчасно і в повному обсязі. Тому Офісом безпідставно нарахований підприємству штраф у розмірі 3 616 849,72 грн. згідно податкового повідомлення - рішення № від 16.08.2017».

Отже, вказаним рішенням встановлено, що відповідач не довів, що самостійно визначені грошові зобов`язання позивачем не сплачено у строки, визначені Податковим кодексом України.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Практика Європейського суду з прав людини, викладена, зокрема, у рішеннях по справах "Совтрансавто Холдінг" проти України" та "Україна-Тюмень" проти України", засвідчує, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів. Отже, викладені у наведених рішеннях адміністративних судів висновки в обов`язковому порядку повинні братися до уваги при вирішенні даного спору.

Суд також звертає увагу, що виходячи із змісту положень статей 109-113 Податкового кодексу України, відповідальність платника податків у вигляді застосування штрафних (фінансових) санкцій передбачена лише за умови вчинення платником податків порушень, визначених законами з питань оподаткування.

Також, на думку суду, допущення платником податку помилки в частині зазначення іншого бюджетного рахунку у платіжному дорученні зі сплати податку не є правовою підставою для висновку про несплату такого податку та, як наслідок, для застосування штрафних (фінансових) санкцій, за умови фактичної сплати суми податку та її надходження до бюджету.

Суд також приймає до уваги висновки в постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №815/2405/16 де зазначено, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України. Для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету. А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений вказаною нормою Податкового кодексу України строк, а відтак і для застосування на підставі пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України штрафних (фінансових) санкцій.

Наведене також відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах від 11 грудня 2018 року (справа №804/444/16), від 01 жовтня 2018 року (справа №813/3782/17), від 29 серпня 2018 року (справа №804/5320/13-а), від 10 серпня 2018 року (справа №826/11681/16), від 18.04.2019 (справа № 804/6725/16).

Крім того, податковий орган, приймаючи оспорюване рішення, посилався на норми Податкового кодексу України, які регламентують застосування санкцій та пені за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

При цьому, відповідальність платника податків у вигляді застосування штрафних (фінансових) санкцій передбачена лише за умови вчинення платником податків порушень, визначених законами з питань оподаткування.

Отже, для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету. А оскільки така сума зарахована на єдиний казначейський рахунок, у визначений законом строк, що встановлено рішенням суду, що набрало законної сили, вказане свідчить про виконання позивачем податкового обов`язку своєчасно і в повному обсязі, і як наслідок, свідчить про відсутність підстав для застосування на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК штрафних (фінансових) санкцій.

З урахуванням вищевикладеного, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників ДПС від 02.03.2020 № про застосування штрафних санкцій в розмірі 10% на суму 11185373,51 грн. за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з акцизного податку на пальне, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом 1 ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним ч. 2 ст. 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними ч. 4 ст. 122 КАС України.

Разом з тим, відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Так, спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 ПК України. З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Пунктом 56.18 ст. 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до п. 56.19 ст. 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Зі змісту п.п. 56.2, 56.3, 56.17 ст. 56, п. 57.3 ст. 57 ПК України вбачається, що процедура адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення розпочинається з дня подання скарги до контролюючого органу вищого рівня, яка засвідчує безпосередню незгоду платника з визначеними йому грошовими зобов`язаннями, і закінчується настанням однієї з подій, передбачених п. 56.17 ст. 56 ПК України. Строк для подачі первинної скарги за загальним правилом становить 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19 дійшов висновку про те, що адміністративний позов, з урахуванням положень п. 56.19 ст. 56 ПК України, до суду може бути поданий у місячний строк з дня отримання платником податків рішення ДФС України про результати розгляду його скарги.

Проте, вирішуючи питання порушення позивачем строків звернення до суду, суд акцентує увагу, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами та доповненнями) відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року з 12 березня 2020 року по 31 серпня 2020 року на усій території України установлено карантин.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» «Прикінцеві положення» КАС України доповнено пунктом 3, яким встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Разом з тим, 18 червня 2020 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», пунктом 2 якого встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Закону України № 731-IX від 18 червня 2020 року, останній набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

16 липня 2020 року вказаний Закон опубліковано у Голосі України за №№ 119-120 та в Урядовому кур`єрі за № 135, з огляду на що 17 липня 2020 року Закон України від 16 липня 2020 року № 731-IX набрав чинності.

ПАТ «Укрнафта» звернулось з даним позовом до суду 03.07.2020, тобто в період дії пункту 3 Прикінцевих положень КАС України в редакції Закону № 540-IX від 30.03.2020, яка передбачала, що строки визначенні, зокрема, ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України продовжуються на строк дії такого карантину.

Відтак, посилання відповідача на порушення позивачем строків, встановлених в ст. 122 КАС України, суд вбачає безпідставними та нормативно необґрунтованими.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частинами першою-третьою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Згідно з положеннями статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби України від 02.03.2020р. №.

3. Витрати по сплаті судового збору в сумі 21020,00грн. відшкодувати на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (пров. Несторівський, 3-5,Київ 53,04053, ) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (04119, м.Київ, вул.Дегтярівська, 11, код44082145).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 25.05.2021.

Суддя С.К. Каракашьян