Справа № 380/4183/21
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/4183/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 травня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (79017 м. Львів вул. Мечнікова 16А) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії -

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі - відповідач), у якій з урахуванням ухвали про роз`єднання позовних вимог просить:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати ОСОБА_1 із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 15-ти та 20-ти річної календарної військової служби в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 15-річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 24.07.2008, у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням виплачених сум та винагороду за тривалість безперервної 20-річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 24.07.2013, у розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що наказом начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 365-ос від 12.08.2019 позивача звільнено з військової служби у запас за пп. «б» (за станом здоров`я) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та наказом начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 369-ос від 14.08.2019 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення. Вказав, що станом на день виключення із списків частини відповідач нарахував та виплатив йому грошове забезпечення не в повному обсязі. Зазначив, що додатком № 25 до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» № 1294 від 07.11.2007 передбачено виплату такого одноразового додаткового виду грошового забезпечення як винагорода за тривалість безперервної календарної військової служби. За тривалість безперервної 15-річної календарної військової служби винагорода виплачується у розмірі 1 посадового окладу та за тривалість безперервної 20-річної календарної військової служби у розмірі 1,5 посадових окладів. Проте у 2008 році відповідач протиправно, на думку позивача, не виплатив у повному обсязі йому винагороду у розмірі 1 посадового окладу, а в 2013 році - у розмірі 1,5 посадових окладів, що зумовило звернення позивача до суду з цим позовом.

Ухвалою від 19.03.2021 у справі 380/3508/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) виділено в самостійні провадження.

Ухвалою від 24.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 21292 від 31.03.2021), у якому проти позову заперечив. В обґрунтування зазначив, що за період проходження служби в Західному регіональному управлінні ОСОБА_1 винагорода за тривалість безперервної календарної військової служби виплачувалася в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі 50 відсотків установленого постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 та додатком № 25 до вказаної постанови розміру, відповідно до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України № 19 від 08.02.2015 та розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України № 19 від 11.02.2016. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Також просив розгляд справи здійснювати за участю представника відповідача за правилами загального позовного провадження. Оскільки вказане клопотання не відповідає загальним вимогам до форми та змісту будь-якої письмової заяви чи клопотання, встановленим статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), таке судом не розглядається.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив (вх. № 22882 від 06.04.2021), у якій проти доводи відповідача заперечив. Вважає, що обмеження 50 відсотками законодавчого розміру було встановлено тимчасово - до упорядкування вказаних виплат. Відтак, на його думку, з моменту затвердження Адміністрацією державної прикордонної служби України Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України № 425 від 20.05.2008 відповідач не мав підстав для зменшення розміру винагороди за безперервну календарну військову службу. Просив позов задовольнити.

Відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив (вх. № 23117 від 07.04.2021), у яких навів доводи, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд вивчив матеріали справи, з`ясував обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог, дослідив докази, якими вони обґрунтовуються та встановив таке.

ОСОБА_1 проходив військову службу у Західному регіональному управлінні Державної прикордонної служби України.

Наказом начальника Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України «Про особовий склад» № 365-ОС від 12.08.2019 позивача звільнено з військової служби у запас за пп. «б» (за станом здоров`я) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та наказом начальника Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України «Про особовий склад» № 369-ос від 14.08.2019 ОСОБА_1 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення з 30.09.2019.

Із особистих карток грошового забезпечення та заробітної плати ОСОБА_1 позивачем встановлено, що йому в 2008 та 2013 роках винагорода за тривалість безперервної 15-річної та 20-річної військової служби виплачувалася не в повному обсязі.

Вказане зумовило звернення позивача до суду із цим позовом.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

В силу вимог ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п. 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України № 1115/2009 від 29.12.2009 з наступними змінами та доповненнями (далі - Положення), особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням.

Згідно з абзацом другим п. 292 Положення після надходження до органу Держприкордонслужби витягу з наказу начальника органу Держприкордонслужби вищого рівня або письмового повідомлення зазначеного органу про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходить військову службу, про його звільнення військовослужбовець здає в установлені строки посаду, з ним проводиться розрахунок, військовослужбовець виключається із списків особового складу органу Держприкордонслужби і направляється на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за обраним місцем проживання.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» № 1294 від 07.11.2007 (далі - Постанова № 1294) затверджено, зокрема, додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу в розмірах, які знайшли відображення в додатках 25-28 до цієї постанови.

Додатком 25 до Постанови № 1294 встановлено такий одноразовий додатковий вид грошового забезпечення як винагорода за тривалість безперервної військової служби, яка залежно від тривалості безперервної календарної військової служби становить: 1 посадовий оклад і оклад за військовим званням за 15 років; 1,5 посадового окладу і окладу за військовим званням за 20 років; 2 посадових оклади і оклади за військовим званням за 25 років; 2,5 посадових окладів і окладів за військовим званням за 30 років; 3 за 35 років і кожні наступні 5 років.

Пунктом 7 Постанови № 1294 від 07.11.2007 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) було визначено, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу у високомобільних десантних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.

Пунктом 11 Постанови № 1294 надано вказівку Міністерству праці та соціальної політики, Міністерству фінансів, іншим державним органам (серед яких Державна прикордонна служба України) упорядкувати у тримісячний строк перелік і розміри виплати додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Наведені приписи дають підстави вважати, що Кабінет Міністрів України делегував, зокрема, Адміністрації Державної прикордонної служби України упорядкувати перелік, розміри та порядок виплати додаткового грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу.

На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України Адміністрація державної прикордонної служби України затвердила Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України № 425 від 20.05.2008 (далі - Інструкція).

Згідно з підпунктом 3.25.1 вказаної Інструкції військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) залежно від тривалості безперервної календарної військової служби виплачується винагорода за тривалість безперервної військової служби в таких розмірах:

- за 15 років безперервної календарної військової служби - у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням;

- за 20 років безперервної календарної військової служби - у розмірі 1,5 посадового окладу та окладу за військовим званням.

З аналізу пункту 7 Постанови № 1294 від 07.11.2007 слідує, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру.

Разом з цим, суд враховує, що додаткові види грошового забезпечення, визначені додатками 25-28 Постанови № 1294, зокрема винагорода за тривалість безперервної військової служби, впорядковано Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженій Адміністрацією державної прикордонної служби України № 425 від 20.05.2008 на виконання Постанови № 1294.

Відтак з моменту затвердження вказаної Інструкції підстави для обмеження виплати за тривалість безперервної військової служби в обсязі до 50 відсотків нормативно встановленого розміру відпали.

На підставі викладеного суд відхиляє доводи відповідача про правомірність виплати позивачу за тривалість безперервної військової служби у 2008 та 2013 роках в розмірі 50% законодавчо встановленого розміру на підставі пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 1294 від 07.11.2007.

Вказане узгоджується із правовими висновками щодо застосування норм права, викладеними Верховним Судом у постанові від 31.01.2018 у справі № 808/8403/13-а, які в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України враховуються судом при вирішенні спірних правовідносин.

Із долучених до матеріалів справи особистих карток грошового забезпечення та заробітної плати ОСОБА_1 за 2008 та 2013 роки судом встановлено, що останньому в період серпні 2008 року виплачено винагороду у розмірі 825,00 грн за тривалість безперервної 15-річної військової служби та у серпні 2013 року у розмірі 941,25 грн.

Тривалість безперервної військової служби ОСОБА_1 не є спірним у цій справі.

Разом з цим, у серпні 2008 року посадовий оклад та оклад за військовим званням позивача становив 1125,00 грн та 125,00 грн відповідно, а в серпні 2013 року - 1125,00 грн та 130,00 грн відповідно.

З огляду на викладене суд вважає, що відповідач протиправно нарахував та виплатив позивачу винагороду за тривалість 15-річної та 20-річної безперервної військової служби не в повному обсязі.

Відтак з метою ефективного поновлення порушених прав позивача суд доходить висновку про необхідність зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу винагороди за тривалість безперервної військової служби, виплаченої у серпні 2008 року та у серпні 2013 року, у розмірах 1 та 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням відповідно, ураховуючи раніше виплачені кошти.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

Ураховуючи наведене вище, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, а відтак позов підлягає задоволенню.

В силу вимог ст. 139 КАС України питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору і такий ним не сплачувався.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_2 ; код за ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 винагороди за тривалість безперервної 15-річної та 20-річної військової служби в повному обсязі.

3. Зобов`язати Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 винагороди за тривалість безперервної 15-річної та 20-річної військової служби, виплаченої у серпні 2008 року та у серпні 2013 року, у розмірах 1 та 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням відповідно, ураховуючи раніше виплачені кошти.

4. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.П. Качур