Справа № 160/7722/20
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2021 року м. Дніпросправа № 160/7722/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,

за участю секретаря судового засідання Цвєткової К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 р. (суддя Серьогіна О.В.) в адміністративній справі 160/7722/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив зобов`язати відповідача -Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області внести дані до Національної кадастрової системи про кадастровий номер :01:001:0719.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав, що після отримання від ЦНАП наказу за №61-216-13-2020 від 26.05.2020 про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні в оренду земельної ділянки він дізнався, що кадастровий номер :01:001:0719 не є дійсним, а земельну ділянку, на яку він отримав дозвіл, розпайована відповідачем на дев`ять окремих земельних ділянок з іншими кадастровими номерами.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами загального позовного провадження, у задоволені позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Скаржник вказує, що у 2015 році за його кошти було виготовлена проектна документація на земельну ділянку площею 17,7 га, кадастровий номер земельної ділянки, :01:001:0719, яку він бажав орендувати. Дозвіл на розробку проектної документації він отримав у 2015 році відповідно до наказу № 4-1934/27-15/СГ від 17.12.2015. Дія наказу від 17.12.2015 № 4-1934/27-15/СГ не обмежена дією у часі, і позивач вчинив усі необхідні для його виконання дії. Упродовж 2016-2019 рр. відповідач неодноразово повертав позивачу проектну документацію супровідними листами. Останній лист відповідача про повернення проектної документації № 31-4-0.81-3065/2-20 від 28.04.2020 не містить відомостей щодо відсутності кадастрового номеру :01:001:0719 у Національній кадастровій системі. Водночас, у 2020 році позивач дізнався про те, що відповідач розпаював зазначену земельну ділянку на дев`ять окремих земельних ділянок з іншими кадастровими номерами, а кадастровий номер :01:001:0719 є недійсним. Згідно статті 123 Земельного кодексу України внесення кадастрових номерів в Національну кадастрову систему можливо тільки при наданні дозволів відповідача.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, та вказує, що чинним законодавством не встановлено заборони надавати дозвіл на розробку проекту землеустрою на одну й ту ж саму земельну ділянку одночасно кільком особам. Крім того, проектна документація із землеустрою, яка виготовлена на замовлення позивача, мала недоліки, які не було усунуто, тому позивачу відмовлено у затвердженні документації із землеустрою та наданні земельної ділянки в оренду. Державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:071 скасовано, а земельний масив, на який претендував позивач, розподілений на дев`ять земельних ділянок, яким присвоєно окремі кадастрові номери. Отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою не означає позитивного рішення про надання її у власність, про що зазначив Верховний Суд у своїх постановах від 28.11.2018 № 826/5735/16, від 17.10.2018 № 380/624/16-ц, від 23.01.2020 №0840/2979/18.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , до суду апеляційної інстанції не надходив.

У судовому засіданні скаржник підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги.

Відповідач, належним чином повідомлений про день, місце і час розгляду справи, до суду уповноваженого представника не направив.

Від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.12.2015 наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №4-1934/27-15/СГ ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду розмір якої становить 17,7000 га із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства. 28.04.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою стосовно затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для фермерського господарства на території Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. Листом №31-4-0.81-3065/2-20 від 28.04.2020 відповідач запропонував позивачу звернутися до Центру надання адміністративних послуг із відповідною заявою. 26.05.2020 наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 26.05.2020 від 4-6986/15-20СГ відмовлено у затвердженні проекту землеустрою, зокрема, кадастровий номер, вказаний на сторінці 108, відсутній в кадастровій системі.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову за його безпідставністю.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Як вбачається зі змісту адміністративного позову, ОСОБА_1 не оскаржує жодного рішення, дії чи бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Обраний ним спосіб захисту порушеного права шляхом зобов`язання відповідача внести дані до Національної кадастрової системи про кадастровий номер :01:001:0719 можливий виключно після визнання протиправним рішення про скасування державної реєстрації зазначеного кадастрового номеру земельної ділянки. Крім того, правомірність рішень про розпаювання земельної ділянки, присвоєння відповідних кадастрових номерів, затвердження документації із землеустрою та надання у власність іншим особам під сумнів позивачем не поставлена.

В апеляційній скарзі скаржником зазначено про те, що судом першої інстанції не надана оцінка тій обставині, що саме за його - ОСОБА_1 гроші було виготовлено проектну документацію і кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0719.

Колегія суддів вважає такий довід неспроможним, оскільки гроші за розробку проекту землеустрою сплачені за відповідним договором виконавцю проектної документації (т.1 а.с.24). Вартість робіт узгоджена сторонами (позивачем та ФОП ОСОБА_2 ). Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області не було учасником зазначеної угоди.

Скаржник стверджує, що суд першої інстанції неправильно розтлумачив статтю 118 ЗК України щодо відсутності заборон на видання, ніби, водночас декільком особам дозволу на розроблення проектної документації на одну і ту саму земельну ділянку.

Колегія суддів звертає увагу, що висновок суду першої інстанції про те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування (оренду) відповідає правовому висновку, сформульованому Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 826/5735/16. Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не є правовстановлюючим актом. Відтак правовідносини, пов`язані з прийняттям та реалізацією такого рішення, не підпадають під визначення приватноправових, оскільки не породжують особистих майнових прав та зобов`язань осіб.

Скаржник стверджує, що відповідач діяв недобросовісно, повертаючи проектну документацію супровідними листами від 14.09.2016, 17.11.2016, 12.05.2017, 05.01.2018.

Колегія суддів зазначає, що правомірність повернення проектної документації мало бути предметом іншого судового провадження, яке позивач не ініціював, погодившись, тим самим, із такими діями відповідача.

Доводи скаржника про протиправне вилучення кадастрового номеру земельної ділянки :01:001:0719 і внесення інших кадастрових номерів не підлягають перевірці в межах провадження у цій справі, оскільки жодних рішень, дій або бездіяльності відповідача ним не оскаржено.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, оскаржене рішення суду першої інстанції скасуванню не підлягає. Апеляційна скарга має бути залишена без задоволення у зв`язку з тим, що наведені в ній доводи не знайшли свого підтвердження при її розгляді.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 р. в адміністративній справі 160/7722/20 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 11 травня 2021 р. і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 21 травня 2021 р.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий