Справа № 580/1494/21
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року справа № 580/1494/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

22.03.2021 у Черкаський окружний адміністративний суд з позовом звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) (далі позивач) до Офісу Генерального прокурора (01001, м. Київ-11, вул. Різницька, буд. 13/15) (далі відповідач) про:

визнання протиправними дій при розгляді його заяви від 21.02.2021, що призвело до порушення його права на отримання відповіді;

зобов`язання відповідача провести перевірку за його участі та надати законну відповідь;

зобов`язання відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 500000грн.

В обґрунтування зазначено, що відповідач порушив Закон України Про звернення громадян, відповідно до якого забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Ухвалою суду від 24.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження. Також встановлено відповідачу строк, тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву та доказів, повідомлено про строки для надання клопотань про розгляд справи з викликом у судове засідання.

Згідно з даними рекомендованих повідомлень про поштові відправлення вказану ухвалу сторони отримали 29.03.2021.

13.04.2021 позивач подав до суду заяву в порядку ст.166 КАС України, в якій повідомив, що відповідач не направив йому відзив на позов, що призвело до погіршення стану його здоров`я та звернення до сімейного лікаря, а вподальшому придбання ліків у сумі понад 1000,00грн. Моральна шкода полягає в тому, що відносно нього, інваліда 2 групи, були винесені необгрунтовані відмови в якісному розгляді вказаної заяви. Тому вимушений постійно нервувати, що призвело до погіршення стану здоров`я. До заяви додав дані огляду терапевта від 05.04.2021 та фіскальні чеки про придбання ліків.

19.04.2021 на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позову повністю. В обгрунтування зазначив, що на підставі п.6 розділу І Інструкції про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора від 06.08.2020 №363, скаргу позивача визнано первинною та такою, з якою не приймалося рішення керівником обласної прокуратури. За результатами попереднього розгляду на підставі вказаної норми скаргу 11.03.2021 надіслано для вирішення по суті до Черкаської обласної прокуратури за №27/2-25254вих-21, про що одночасно повідомлено позивача. Стверджує, що при розгляді скарги дотримався вимог законодавства в т.ч. і Закону України Про звернення громадян. Щодо моральної шкоди зазначив, що позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й навність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Оскільки обґрунтованих клопотань від учасників спору про розгляд справи у судовому засіданні з їх викликом суду не надходили, зважаючи на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати та допитати свідків, запроваджений в Україні карантин, суд дійшов висновку розглянути справу без виклику сторін у судове засідання за наявними письмовими доказами (у письмовому провадженні).

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке.

21.02.2021 позивач звернувся до відповідача заявою, в якій зазначив, що Черкаська обласна прокуратура тричі пересилала його звернення до Черкаської місцевої прокуратури, чим порушила Конституцію України та ст.7 Закону України Про звернення громадян. Прокурор ОСОБА_2 визнала ст.358 Кримінального кодексу України, яка передбачає позбавлення волі. Однак відсутня постанова вказаного прокурора щодо передачі кримінального провадження №40002560 від слідчого до дізнавача, який працює зі злочинами, що не передбачають позбавлення волі. Прокурор ОСОБА_2 не вжила заходи щодо поновлення розслідування, яке триває з 2015 року, таким чином приховавши злочин слідчих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Тому просив вжити заходи шляхом:

відміни постанови прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_2 від 22.07.2020 і направити йому нову постанову;

зобов`язати Черкаську місцеву прокуратуру прийняти постанову про повернення органам слідства кримінального провадження №40002560, оскільки на його звернення ОСОБА_2 не добросовісно виконує обов`язки та не вживає заходи;

притягнути до відповідальності посадових осіб Черкаської обласної прокуратури, які порушують ст.7 Конституції України;

врахувати, що позивач виграв у Генеральної Прокуратури позов щодо ігнорування Конституції України та Законів України.

Супровідним листом від 11.03.2021 №27/2-25254вих-21 відповідач повідомив, що звернення позивача надіслано за належністю для організації розгляду та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства до Черкаської обласної прокуратури. Про результати розгляду просив повідомити автора.

Тому позивач звернувся до суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки зміст заяви позивача стосувався рішень, дій і бездіяльності прокурора у кримінальному провадженні, суд урахував, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування врегульоване параграфом 1 Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України). Частина перша ст.303 КПК України встановлює перелік, що може бути оскаржене на досудовому провадженні в порядку кримінального процесу. Згідно з ч.ч.2, 3 ст.303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу. Під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.

Відповідач не оцінив заяву позивача на відповідність вказаним нормам КПК. Тому для оцінки доводів сторін суд урахував, що заяву позивача, розгляд якої став приводом для судового спору, відповідач прийняв у порядку загального звернення громадян, направивши за належністю іншому органу прокуратури для розгляду та прийняття рішення.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Законом України від 02.10.1996 №393/96-ВР Про звернення громадян (далі Закон №393/96-ВР). Він забезпечує громадянам України можливість участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

На підставі ч.1 ст.1 Закону №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №393/96-ВР звернення громадян - викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заявою (клопотанням) вважається звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Оскільки згадана вище заява позивача стосується недоліків роботи працівників прокуратури, вона має ознаки скарги.

Частиною 1 ст.5 Закону №393/96-ВР встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Частиною 6 ст.5 Закону №393/96-ВР встановлено, що письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. (ч.6 ст.5 Закону №393/96-ВР).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати (ч.7 ст.5 Закону №393/96-ВР).

Суд врахував, що вказаних вимог до форми звернення позивач дотримався.

Відповідно до ст.7 Закону №393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Згідно з ст.12 Закону №393/96-ВР дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження".

З метою належної організації діяльності органів прокуратури з особистого прийому, розгляду звернень і запитів та забезпечення доступу до публічної інформації, керуючись статтями 8, 9 Закону України "Про прокуратуру" Офіс Генерального Прокурора видав наказ від 06.08.2020 №363 "Про організацію роботи органів прокуратури з особистого прийому, розгляду звернень і запитів та забезпечення доступу до публічної інформації" (далі Наказ №363).

Порядок і строки розгляду всіх звернень громадян, юридичних осіб, які надходять до органів прокуратури в усній чи письмовій формі, звернень і запитів народних депутатів України, комітетів Верховної Ради України, депутатів місцевих рад, адвокатських запитів, здійснення контролю за результатами їх розгляду, а також основні вимоги до організації і проведення особистого прийому громадян в Офісі Генерального прокурора, у тому числі у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі, регіональних (обласних), місцевих (окружних) прокуратурах, військових (спеціалізованих) на правах регіональних (обласних) і місцевих (окружних) прокуратурах визначає Інструкція про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України (далі Інструкція).

Інструкцію розроблено відповідно до статті 40 Конституції України, Законів України "Про прокуратуру", "Про звернення громадян", "Про статус народного депутата України", "Про комітети Верховної Ради України", "Про статус депутатів місцевих рад", "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", "Про захист персональних даних", "Про електронні документи та електронний документообіг", Указу Президента України від 07 лютого 2008 року № 109 "Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування", процесуального законодавства, інших нормативно-правових актів (п.1 Інструкції розділу І).

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції розгляд звернень і запитів, особистий прийом громадян в органах прокуратури здійснюються на принципах законності, об`єктивності, всебічності, неупередженості, своєчасності, недопущення дискримінації за будь-якими ознаками, заборони переслідування за подання звернення, неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки прокурорів.

Пунктом 17 розділу І Інструкції визначено, що звернення осіб з питань досудового розслідування, які не є учасниками кримінального провадження, вирішуються в порядку та строки, передбачені законодавством про звернення громадян.

Отже, перш ніж розглядати заяву позивача по суті відповідач повинен визначитися зі статусом заявника (позивача) у кримінальному провадженні, рішення, дії та бездіяльність в якому оспорюються.

Згідно з п.1 розділу ІІ Інструкції усі звернення та запити, крім усних звернень, які вирішені на особистому прийомі, підлягають попередньому розгляду. Попередній розгляд звернень та запитів передбачає ознайомлення з їх змістом, перевірку правильності оформлення та належності порушених у них питань до компетенції прокуратури.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції попередній розгляд звернень і запитів після їх реєстрації здійснюється в Офісі Генерального прокурора та регіональних (обласних) прокуратурах підрозділами з організації особистого прийому громадян, розгляду звернень та запитів, у місцевих (окружних) прокуратурах - керівниками місцевих (окружних) прокуратур, їхніми першими заступниками та заступниками.

Згідно з п.3 розділу ІІ Інструкції за результатами попереднього розгляду щодо кожного звернення і запиту визначеними у пункті 2 цього розділу особами у межах повноважень приймається одне з таких рішень:

передання для розгляду керівнику органу прокуратури або його заступнику згідно з розподілом обов`язків;

передання для розгляду до відповідного структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора, регіональної (обласної) чи місцевої (окружної) прокуратури, прокурору або іншому працівнику органу прокуратури;

направлення за територіальністю та/або належністю;

повернення заявнику з наданням відповідних роз`яснень;

залишення без розгляду за наявності підстав, визначених статтею 8 Закону України "Про звернення громадян".

Вказана ст.8 Закону №393/96-ВР передбачає, що письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає. Не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними. Зазначених підстав відповідач у спірних обставинах не встановив.

Крім того, в супровідному листі відповідача відсутнє обгрунтування в чому належність розгляду заяви позивача саме Черкаської обласної прокуратури та, відповідно, відсутність повноважень відповідача. Отже, таке рішення не вмотивоване.

Згідно з п.7 розділу ІІ Інструкції за результатами вирішення звернень приймається одне з таких рішень:

задоволено - наведені у зверненні доводи визнано обґрунтованими (надано відповідну інформацію, прийнято відповідне процесуальне рішення за результатами розгляду скарги на дії, рішення слідчого або прокурора згідно з вимогами КПК України; пред`явлено позов, здійснено вступ у справу, порушену за позовом іншої особи, внесено апеляційну, касаційну скаргу або заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами під час представництва в суді; внесено документ реагування згідно зі статтею 26 Закону України "Про прокуратуру", задоволено прохання про особистий прийом заявника, надано для ознайомлення матеріали перевірки за зверненням тощо);

відмовлено у задоволенні (відхилено) - вимоги заявника, викладені у зверненні, визнано необґрунтованими;

роз`яснено - надано роз`яснення щодо компетенції органів прокуратури, вимог законодавства, у тому числі надано усні роз`яснення на усні звернення під час особистого прийому.

Відповідно до п.8 розділу ІІ Інструкції звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі порушені у ньому питання, заявнику надано відповідь.

Згідно з п.13 розділі ІІІ Інструкції за результатами вирішення скарги на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування особі надаються роз`яснення про можливість судового оскарження таких рішень чи дій відповідно до статей 303 - 307 КПК України та за необхідності роз`яснюються рішення і висновки Конституційного Суду України.

На скаргу, подану згідно зі статтею 308 КПК України, надаються роз`яснення щодо порядку її вирішення з урахуванням вимог, передбачених статтею 17 Закону України "Про прокуратуру".

Якщо у такій скарзі також порушуються питання про притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності і під час її вирішення в межах кримінального процесу прийнято процесуальне рішення, у якому встановлені факти порушення прокурором прав осіб або умисного порушення вимог законодавства чи неналежного виконання службових обов`язків, відповідні керівники органу прокуратури можуть звернутися з дисциплінарною скаргою до органу, що здійснює дисциплінарне провадження.

Відповідно до п.14 розділу ІІІ Інструкції після закінчення перевірки наведених у зверненні питань заявнику за бажанням у приміщенні прокуратури надається можливість ознайомитися з матеріалами перевірки за його зверненням до органів прокуратури, якщо це не суперечить законодавству України та законним інтересам інших осіб.

Рішення про надання матеріалів для ознайомлення в Офісі Генерального прокурора приймається заступниками Генерального прокурора, керівниками самостійних структурних підрозділів або їхніми заступниками, у регіональних (обласних) і місцевих (окружних) прокуратурах - керівниками прокуратур, їхніми заступниками.

Отже, позивач наділений правом після закінчення перевірки наведених у його заяві питань звернутися та ознайомитися у приміщенні прокуратури з матеріалами перевірки за його зверненням.

Згаданий вище супровідний лист відповідача доводить, що зі вказаного п.3 розділу ІІ Інструкції переліку відповідач обрав рішення щодо направлення звернення позивача за належністю (без зазначення мотивів та обгрунтувань), тобто розгляду по суті та вирішення не здійснював.

Оцінюючи вказане суд урахував п.10 розділу ІІ Інструкції, згідно з яким керівникам регіональних (обласних) прокуратур, їхнім першим заступникам та заступникам, керівникам самостійних структурних підрозділів передаються для розгляду звернення і запити у порядку, визначеному регламентом, з урахуванням вимог цієї Інструкції. Керівникам місцевих (окружних) прокуратур, їхнім заступникам, керівникам структурних підрозділів цих прокуратур такі документи передаються для розгляду у порядку, визначеному наказами керівників місцевих (окружних) прокуратур, з урахуванням вимог цієї Інструкції.

Абзацом третім п.14 розділу ІІ Інструкції встановлено, що забороняється направляти звернення громадян для розгляду до тих органів або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Відповідно до п.15 розділу ІІ Інструкції звернення громадян, за результатами розгляду яких не приймалися рішення керівником органу прокуратури і в яких не оскаржуються дії чи рішення працівників цієї прокуратури, відповідальними підрозділами у термін не більш ніж п`ять днів надсилаються до відповідної прокуратури нижчого рівня, якщо вирішення порушених у них питань належить до її компетенції.

Встановлені спірні обставини свідчать, що відповідач не дотримався абз.4 ст.7 Закону №393/96-ВР та абз.3 п.14 Інструкції, оскільки, направляючи за належністю заяву позивача до Черкаської обласної прокуратури, не врахував, що її зміст стосується у т.ч. оскарження дій та притягнення до відповідальності посадових осіб Черкаської обласної прокуратури.

Відповідач не довів, що у спірних правовідносинах під час попереднього розгляду заяви позивача від 21.02.2021 діяв з дотриманням вимог щодо меж, порядку та способу, визначених законом. Тому позовна вимога щодо визнання таких дій протиправними є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Оскільки заявлені спірні правовідносини виникли на етапі попереднього розгляду заяви позивача, а зміст заяви стосується як оскарження рішень і дій, так і твердження про приховання посадовими особами прокуратури злочину, а заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого чи особливо тяжкого злочину визначене ч.1 ст.396 Кримінального кодексу України є самостійним складом злочину, відповідач на підставі п.3 розділу ІІ Інструкції повинен попередньо розглянути заяву позивача, визначитися зі статусом позивача у кримінальному провадженні, вказаному у його заяві, до часу розгляду по суті прийняти відповідно до вимог закону одне з передбачених Інструкцією рішень, а в разі наявності підстав для розгляду та вирішення по суті - визначитися з тим, яка посадова особа чи структурний підрозділ уповноважений на такий розгляд (вирішення). Крім того відповідач повинен врахувати вимоги абзацу першого п.15 розділу І Інструкції, згідно з якою заяви і повідомлення про вчинення кримінального правопорушення вирішуються в органах прокуратури відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Тому у разі розгляду в порядку загального звернення громадян - врахувати законодавчу заборону направляти відповідні заяви до органу, дії посадових і службових осіб яких оскаржуються

Тому ефективним засобом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути вказану заяву позивача з урахуванням висновків суду у цій справі та прийняти одне з передбачених пунктом 3 розділу ІІ Інструкції рішення.

Зважаючи, що в заяві позивач не просив відповідача провести перевірку викладених у ній фактів за його особистої участі та перевірка не розпочата, позовна вимога зобов`язати відповідача провести перевірку за його участі передачасна та необгрунтована, оскільки завданням адміністративного суду відповідно до ст.2 КАС України є захист саме порушених прав осіб. Право позивача на особисту участь у розгляді його заяви не було порушене відповідачем, оскільки правовідносини з розгляду по суті та вирішення його заяви до часу звернення до суду не виникли. Зазначене не є перешкодою позивачу звернутися з таким проханням до відповідача під час вирішення його заяви по суті та взяти таку участь.

Позовна вимога відшкодувати на користь позивача моральну шкоду не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з ч.5 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, позовна вимога про відшкодування шкоди в адміністративному судочинстві є похідною позовною вимогою від публічного спору.

Докази безпосереднього причинного зв`язку факту завдання позивачу моральної шкоди від оскаржуваних у цій справі дій, рішень чи бездіяльності відповідача відсутні. Натомість мотиви пов`язані з діями прокурорів під час кримінального провадження, які не є учасниками спору в цій справі.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Шкода це будь-яке знецінення блага, що охороняється правом, тому її поділяють на майнову і немайнову. Моральна шкода втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди належать: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Врахувавши викладене суд дійшов висновку, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди в розмірі 500000,00грн. не доведена та не підлягає задоволенню.

Зважаючи на відсутність доказів понесення судових витрат, відсутні підстави для їх розподілу відповідно до ст.ст.132-139 КАС України.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Офісу Генерального прокурора (01001, м. Київ-11, вул. Різницька, буд. 13/15) за результатом попереднього розгляду заяви ОСОБА_1 від 21.02.2021.

Зобов`язати Офіс Генерального прокурора (01001, м. Київ-11, вул. Різницька, буд. 13/15) повторно здійснити попередній розгляд заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) від 21.02.2021 з урахуванням висновків суду в цьому рішенні та прийняти одне з рішень, визначених пунктом 3 розділу ІІ Інструкції про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора 06.08.2020 №363.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом 30 днів з складення повного його тексту.

Суддя А.М. Бабич

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 24.05.2021.