Справа № 440/6790/20
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 р. Справа № 440/6790/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.12.2020, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, м. Полтава, по справі № 440/6790/20

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Пирятинської міської ради

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області (надалі - відповідач, Виконком), в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача з приводу ненадання публічної інформації за запитом від 20.10.2020 та щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання відповіді на запит на інформацію;

зобов`язати відповідача розглянути запит від 20.10.2020 про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Пирятин вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 року по справі №440/6790/20 позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції послався на твердження відповідача, що відповідь на запит була направлена 13.04.2020, але жодних доказів такого направлення до суду не надано. Єдиний доказ, на який посилається відповідач є журнали реєстрації такої відповіді та копія самої відповіді, реєстр вихідної кореспонденції, які знаходяться у відповідача, проте цей доказ не доводить факту направлення цієї відповіді позивачу. Також, зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги аргументи позивача щодо відсутності доказів направлення відповіді відповідачем.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідач просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, пославшись на те, що у відповідача відсутній обов`язок направляти відповіді на запити лише рекомендованою кореспонденцією.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, 28.10.2020 за вх №34/02-36 до Виконкому від ОСОБА_1 надійшов запит від 20.10.2020 на отримання публічної інформації, в якому позивач просив надати інформацію про наявність на території м. Пирятин вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд з орієнтирами розташування.

У відповідь на запит міський голова ОСОБА_2 своїм листом від 30.10.2020 №34/02-36 повідомив ОСОБА_1 про те, що на території м. Пирятин відсутні вільні земельні ділянки, які можуть бути виділені для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Крім того, повідомлено, що на черзі на першочергове отримання земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд знаходяться понад 110 учасників бойових дій згідно з п. 15 ст. 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", тому у випадку вивільнення відповідних ділянок, вони будуть забезпечуватися першочергово .

Не отримавши відповіді на свій запит ні у строк встановлений законом, ні до моменту написання позовної заяви, позивач вважав, що з боку Виконкому допущено протиправну бездіяльність, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що твердження позивача щодо порушення відповідачем строків та порядку направлення відповіді на запит не підтверджено матеріалами справи, оскільки запит позивача надійшов до Виконавчого комітету Пирятинської міської ради лише 28.10.2020 за вх 34/02-36, відповідь на вказаний запит підписано та надіслано 30.10.2020 року, тобто в межах строку встановленим законом.

Колегія суддів не погоджується з вищезазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Положення статті 40 Конституції України гарантує кожній особі право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових чи службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 № 2657-ХІІ кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI (надалі - Закон № 2939-VI) визначається порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Згідно з статтею 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом (пункт 1 частини першої статті 3 Закону № 2939-VI).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону № 2939-VI, право на доступ до публічної інформації гарантується максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

В силу частини четвертої статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію (пункт 6 частини першої статті 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Запит на інформацію, згідно з частиною першою статті 19 вказаного Закону, - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Згідно з частиною першою, четвертою статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Статтею 23 Закону № 2939-VI передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що орган, до якого направлена заява громадянина, зобов`язаний об`єктивно і вчасно її розглянути, перевірити викладені в ній факти та повідомити громадянина про наслідки розгляду такої заяви у строки визначені законом.

З огляду на матеріали справи, 20.10.2020 позивач звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, в якому просив надати інформацію про наявність на території м. Пирятин вільних земельних ділянок, які можуть бути виділені для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що вказаний запит Виконавчим комітетом Пирятинської міської ради Полтавської області отримано 27.10.2020 року.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, погодився з доводами відповідача, що міський голова Рябоконь О.П. своїм листом від 30.10.2020 №34/02-36 повідомив ОСОБА_1 про те, що на території м. Пирятин відсутні вільні земельні ділянки, які можуть бути виділені для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Суд першої інстанції прийняв як належні докази копію внутрішнього реєстру на відправлену кореспонденцію, згідно з яким 30.10.2020 за вих.№34/02-36 на адресу ОСОБА_1 надіслано відповідь на запит.

Інших доказів на підтвердження відправлення відповіді позивачу відповідачем до суду надано не було.

Колегія суддів зазначає, що Законом України "Про доступ до публічної інформації» не визначено яким видом поштового відправлення розпорядник інформації повинен надіслати відповідь у разі її надіслання засобами поштового зв`язку (простий лист, рекомендований, з повідомленням про вручення, з оголошеною цінністю).

Однак, зважаючи на імперативно встановлений обов`язок розпорядника інформації надати відповідь на інформаційний запит, а також його статус у відповідних правовідносинах як суб`єкта владних повноважень, колегія суддів вважає, що саме розпорядник інформації у випадку виникнення спору повинен довести факт не лише складання відповіді, а й її надіслання та вручення запитувачу інформації чи повернення без вручення із зазначенням відповідних причин.

Колегія суддів, зазначає, що наявність запису щодо реєстрації листа в реєстрі на відправлену кореспонденцію установи не є доказом направлення такого листа і, тим більше, його доставлення адресату, оскільки на ньому не міститься будь-які відмітки поштового відділу про його прийняття до відправки позивачу.

Будь-яких доказів саме надіслання цього листа поштою та/чи вручення цього листа (фіскальний чек поштового відділення, повідомлення про вручення поштового відправлення, опис вкладення тощо) відповідач суду не надав, відповідно відповідач не довів виконання свого обов`язку надання відповіді на інформаційний запит позивача.

Вищенаведене дає підстави для висновку про протиправність бездіяльності Виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області щодо ненадання позивачу запитуваної інформації на запит про отримання публічної інформації від 20.10.2020 року у передбачений Законом України "Про доступ до публічної інформації" строк та необхідність зобов`язання відповідача надати відповідь позивачу на вказаний запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

При цьому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову в частині покладання на відповідача обов`язку розглянути запит, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, запит від 20.10.2020 був розглянутий відповідачем та складена відповідь, що підтверджується листом Виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області від 30.10.2020 підписаним міським головою О.П. Рябоконь, який міститься в матеріалах справи.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що відповідач розглянув запит, що підтверджується матеріалами справи, але не надав відповідь у зазначений термін.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

В зв`язку з викладеним колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та зазначає, що належним способом захисту порушеного права позивача, буде покладення обов`язку на відповідача надіслати відповідь на запит позивачу.

Разом з тим, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно п. п. 1, 3, 4 ст. 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 по справі №440/6790/20 підлягає скасуванню, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 по справі № 440/6790/20 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_1 від 20.10.2020 про отримання публічної інформації у строк встановленим законом;

Зобов`язати Виконавчий комітет Пирятинської міської ради Полтавської області надати ОСОБА_1 відповідь на запит від 20.10.2020 про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Пирятин вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель і споруд.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко В.А. Калиновський