Справа № 540/988/20
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/988/20
Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Косцової І.П.,

суддів - Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року та на додаткове рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2020 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 10.03.2020 року №, №, №, рішення про застосування штрафних санкцій від 10.03.2020 року № та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.03.2020 року №Ф-.

В обґрунтування позову зазначив про реальність господарських операцій з контрагентом-постачальником ТОВ «ТД Оптима». Зокрема, позивач посилається на наявність усіх первинних бухгалтерських документів, факт реєстрації ТОВ «ТД Оптима» за тією ж адресою, що і директор цього Товариства, а також наявність рішення Харківського окружного адміністративного суду, яким задоволено позов ТОВ «ТД Оптима» про скасування податкових повідомлень-рішень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не довів правомірність оскаржуваних рішень та вимоги, в той час як позивач надав всі докази на підтвердження здійснення господарських операцій з ТОВ «ТД Оптима» та на підтвердження правомірності формування витрат за господарськими операціями, відображеними в акті перевірки.

Додатковим рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року стягнуто на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10500 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

ГУ ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати прийняте у справі судове рішення та додаткове рішення та постановити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що господарські операції між позивачем та ТОВ «ТД Оптима», хоч і підтверджені первинними документами, проте з урахуванням податкової інформації щодо ТОВ, є всі підстави для висновку про нереальність взаємовідносин між суб`єктами господарювання.

Стосовно підстав скасування додаткового судового рішення апелянтом зазначено, що розподіл судових витрат здійснено без урахування складності даної справи, а визначена судом сума є неспівмірною ціні позову. Крім того апелянт зазначив, що заявлена адвокатом деталізація виконаних робіт містить завищені показники часу та включає віднесення сум на підготовку процесуальних документів, у задоволенні яких відмовлено судом.

У відзиві на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи розгляд справи судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції розгляну дану справу у письмовому провадженні.

Фактичні обставини справи.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований виконавчим комітетом Херсонської міської ради 22.12.1997р., код основного виду економічної діяльності 46.90 - Неспеціалізована оптова торгівля.

Взятий на облік до контролюючих органів 16.10.1997р. №193, перебуває на обліку в Херсонській ДПІ ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі.

У період з 09.12.2019 року по 27.12.2019 року була проведена документальна планова виїзна перевірка фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, за результатами якої складено акт від 09.01.2020 року №30/21-22- 33-05/ НОМЕР_1 .

Зависновками вказаного акту контролюючим органом зафіксовані наступні порушення:

1. п. 177.2, п. 177.4 ст.177 ПК України, а саме не нарахування податку на доходи фізичних осіб з підприємницької діяльності всього на суму 20273,24 грн.;

2. п.2 частини першої ст.7 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження сум єдиного внеску з чистого оподатковуваного доходу за 2017-2018 рр. на загальну суму 24 778,4 грн.;

3. п. 177.4 ст. 177, п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX ПК України, внаслідок чого занижено суму військового збору від здійснення підприємницької діяльності всього на загальну суму 1 689,44 грн.;

4. п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 ПК України, що полягало у заниженні податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 22 525,82 грн.;

5. п.63.3. ст.63, п.117.1 ст.117 ПК України, у зв`язку з тим, що платником вчасно та в повному обсязі не подано повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою № 20 - ОПП за 2017-2018 роки.

Позивач, не погоджуючись з викладеними висновками, оскаржив акт перевірки. Результати розгляду заперечень позивача на акт перевірки викладені у листі №860/ФОП/21-22-33-05 від 04.03.2020 року ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, відповідно до якого податковий орган вказав на те, що висновки акту перевірки не спростовані позивачем.

На підставі акту від 09.01.2020 №30/21-22- 33-05/ НОМЕР_1 ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прийняті:

- податкове повідомлення-рішення від 10.03.2020 року № за порушення п. 177.2, п. 177.4 ст.177 ПК України, а саме не нарахування податку на доходи фізичних осіб з підприємницької діяльності всього на суму 20 273,24 грн.; за штрафними санкціями 10136,62 грн.;

- рішення № від 10.03.2020 року про застосування штрафних санкцій за несвоєчасне нарахування єдиного внеску та вимогу про сплату боргу від 10.03.2020 року № Ф- на загальну суму 24 778,4 грн.

- податкове повідомлення-рішення від 10.03.2020 року № за заниження суми військового збору від здійснення підприємницької діяльності - на загальну суму 1689,44 грн.; за штрафними санкціями 844,72 грн.

- податкове повідомлення-рішення від 10.03.2020 року № за заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 22 525,82 грн.; за штрафними санкціями 11 262,91 грн.

Законність вказаних рішень є предметом спору у справі, що розглядається.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

За приписами пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно пунктів 44.1, 44.2 статті 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За правилами пунктів 177.1, 177.2, 177.4 статті 177 ПК України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Пунктом 138.2 статті 138 ПК України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За змістом підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Аналіз наведених вище положень чинного законодавства свідчить, що правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (витрат та податкового кредиту) виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.

Висновки відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства ґрунтуються на безтоварності господарських операцій між позивачем - ФОП ОСОБА_1 та контрагентом-постачальником ТОВ «ТД Оптима».

Так, судом встановлено, що 09.06.2017р. між ТОВ «Торговий дім «Оптима» (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) укладено договір поставки №090617/5, відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити у терміни, передбачені цим Договором, а покупець зобов`язується приймати товарно-матеріальні цінності і сплатити за них (а.с. 40-41 т. 1).

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано до суду договір про надання послуг №103988 від 24.02.2016 року, укладений між ТОВ «Нова пошта» та ФОП ОСОБА_1 , експрес-накладні про підтвердження пересилання та отримання товару, виписки з рахунку, платіжні доручення, податкові накладні (а.с. 47 - 129 т.1 ).

Дослідивши надані позивачем на підтвердження реальності здійснюваних господарських операцій документи, колегія суддів зазначає, що вони містять назву придбаного товару (роботи), кількість, ціну, дату та іншу детальну інформацію, яка розкриває зміст господарської операції та є важливою для встановлення факту дійсного виконання робіт (надання послуг), тобто складені відповідно до норм чинного законодавства.

В акті перевірки податковий орган не заперечував наявність та відповідність первинної документації по договору поставки, проте поставив під сумнів реальність господарських операції з поставки товарів з тих підстав, що операції здійснені контрагентами-постачальниками по ланцюгу постачання до ТОВ «Торговий дім «Оптима» не мали реального характеру.

Проте судова колегія наголошує, що відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарських операцій, вчинених між позивачем та його безпосередніми контрагентами.

Жодна норма законодавства не встановлює обов`язку покупця бути обізнаним про джерело походження товару та обов`язку з контролю за дотриманням попередніми контрагентами постачальника правил оподаткування, позивач не наділений правом вимагати від контрагента документи, що підтверджують факт придбання останнім товару або послуг по ланцюгу.

Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, як у даній ситуації, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.

В свою чергу, посадовими особами контролюючого органу під час здійснення перевірки таких обставин не встановлено.

Відповідач при встановленні порушень норм податкового законодавства, керувався виключно податковою інформацією щодо контрагентів позивача без дослідження та надання оцінки первинними документам, наявним у позивача по спірним господарським операціям, його висновки зроблені виключно на припущеннях та можливих порушенням норм податкового законодавства контрагентами позивача.

Разом з цим, сам факт наявності господарських операцій з контрагентом, який порушує податкове законодавство, не може тягнути за собою негативні наслідки для платника податків у вигляді зменшення податкового кредиту з податку на додану вартість, оскільки, даних про те, що позивач був обізнаний про такі дії його контрагента до суду не надано та якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що позивачем належним чином підтверджено факт реального здійснення господарських операцій з розглядуваними в акті перевірки контрагентами, що дає право ФОП на формування податкового кредиту та спростовує твердження відповідача по порушенню, викладеному в акті перевірки.

Натомість, в порушення приписів частини 2 статті 77 КАС України, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами факту наявності завищення позивачем витрат, пов`язаних з придбанням товарно-матеріальних цінностей, що беруть безпосередню участь в отриманні доходу за 2017-2018 роки на загальну суму 112 629,1 грн.

З огляду на зазначене, податкові повідомлення-рішення від 10.03.2020 року №, №, №, рішення про застосування штрафних санкцій від 10.03.2020 року № та вимога про сплату боргу (недоїмки) від 10.03.2020 року №Ф- підлягають скасуванню.

Крім того, судова колегія суддів відхиляє посилання апелянта в апеляційній скарзі про правомірність застосування штрафної санкції відповідно до п.117.1 ст.117 ПКУ (не подання заяви 20-ОПП), оскільки відповідне податкове-повідомлення рішення у даному позовному провадженні не оскаржено.

Надаючи оцінку доводам апелянта на протиправність додаткового рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року, судова колегія зазначає наступне.

16.09.2020 року представником позивача до суду першої інстанції подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення. Заява вмотивована тим, що на момент прийняття рішення не було підписано акту виконаних робіт з урахуванням останнього судового засідання, то відповідно до ст. 252 КАС України, просить стягнути з Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 18 000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру представником позивача надано до суду: договір про надання правничої допомоги №ЛТВ 023 від 23.01.2020 р., додаткова угода № 1 від 11.09.2020 р. до договору про надання правової допомоги ЛТВ 023 від 23.01.2020 р., акт виконаних робіт ЛТВ 023 від 11.09.2020 р. платіжне доручення № 1350 від 16.09.2020 року на суму 18000,00 грн. (а.с. 149-154 т.1).

Відповідачем подано заяву про відмову у задоволенні клопотання позивача про розподіл судових витрат з мотивів завищення їх розміру.

Суд першої інстанції за наслідком дослідження деталізації робіт адвоката та співмірності визначеного гонорару до складності даної справи, дійшов до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а саме в розмірі 10500 грн.

Судова колегія погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 131 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

При цьому, ч.5 ст.134 КАС України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Матеріали справи містять докази сплати позивачем 18 000 грн. витрат на правову допомогу та вказане не заперечується апелянтом.

Також апелянтом не ставиться під сумнів сам факт надання позивачу правової допомоги адвокатом Літвіновою Т.В. під час розгляду даної справи у суді першої інстанції.

Апелянтом визначено, що визначена до відшкодування сума є неспівмірною зі складністю справи та затраченим часом на участь у судових засіданнях.

Разом з тим, судова колегія зазначає, що для визначення співмірності вартості послуг адвоката необхідно враховувати складність справи, ціну позову та значенням справи для сторони.

Судова колегія зазначає, що предметом розгляду дано справи є 3 податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимога про сплату боргу (недоїмки), тобто при підготовці позовної заяви адвокатом надана оцінка 5 рішенням відповідача.

Крім того, разом з позовною заявою на підтвердження фактичності здійснення позивачем господарської діяльності надано 104 аркуші підтверджуючої документації.

В свою чергу, апелянт не навів жодних конкретних обстави завищення позивачем суми відшкодування витрат на правову допомогу. Також апелянтом не наведено жодних розрахунків не співмірності суми витрат до ціни позову. Визначення підстав подання апеляційної скарги носять загальних характер та в частині містять посилання на складення адвокатом апеляційної скарги, що дозволяє суду стверджувати про їх шаблонність та формальність подання даної заяви.

Зважаючи на доведеність фактичного отримання правничої допомоги, її необхідності, обґрунтованості (з урахуванням, зокрема, складності справи, її значимості та об`єму наданих процесуальних документів), співмірності витрат на оплату правничої допомоги та доказів її оплати, судова колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь ФОП витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10500 грн.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують суд апеляційної інстанції, відповідно до ст.316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення та додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Зважаючи, що судом першої інстанції правомірно розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року та додаткове рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Косцова І.П.
Судді Осіпов Ю.В. Скрипченко В.О.