Справа № 540/2179/21
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2021-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
УХВАЛА

25 травня 2021 р. м. ХерсонСправа № 540/2179/21

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді: Ковбій О.В., розглянувши з власної ініціативи питання щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Аланд" про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Аланд" про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження .

Ухвалою суду від 18.05.2021 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями визначеними ст. 287 КАС України.

Також ухвалою суду від 18.05.2021 року судом відмовлено в задоволенні клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

25.05.2021 року відповідачем подано о суду клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п.5 ч.2 ст. 236 КАС України, в зв`язку з переглядом судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Суд, в силу обґрунтування, яке буде наведено в ухвалі про зупинення провадження, дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції в справі №380/9335/20.

Разом з тим суд враховує, що зупинення провадження в даній справі не зупиняє примусове виконання в рамках виконавчого провадження №64368164, що, на думку суду, створює необхідність розглянути з ініціативи суду питання про вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3)встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти інші дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за якими стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Окрім зазначеного вище, суд звертає увагу на роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ, при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, обов`язковою умовою для застосування судом заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження ВП №64368164. Тобто, фактично, ставить під сумнів правомірність існування виконавчого провадження щодо нього.

Також, з заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, в задоволенні якого судом було відмовлено, вбачається, що позивач не погоджується зі стягненням з нього коштів в рамках виконавчого провадження.

Відповідно до копій постанов державного виконавця по виконавчому провадженні №64368164 від 04.02.2021 року, що містяться в матеріалах справи, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №64643 від 05.10.2020 року, яким визначено стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 8665,13 грн та виконавчий збір в розмірі 866,51 грн.

Постановою від 01.03.2021 року звернуто стягнення на заробітну плату позивача в ТОВ "ЮТС-Агропродукт".

Відмовляючи в задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суд, серед іншого, зазначив, що спеціальний строк розгляду даної категорії справ сам по собі, без вжиття заходів забезпечення позову забезпечує сталість правовідносин між сторонами.

Таким чином, суд передбачав, що оперативний розгляд справи виключає необхідність забезпечення позову.

Разом з тим, вбачаючи що зупинення провадження у справі не зупинить стягнення з позивача суми боргу за виконавчим документом в рамках виконавчого провадження №64368164 та можливу тривалість розгляду Верховним Судом справи №380/9335/20, суд вважає за необхідне зупинити стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №64643 від 05.10.2020 року.

Отже, суд зазначає, що в даному випадку забезпечення позову є заходом, направленим на захист майнових прав заявниці на час розгляду даної адміністративної справи.

При цьому суд враховує, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову. Застосовуючи конкретний вид забезпечення позову, суд повинен виходити з дійсного виключення цим забезпечувальним заходом утруднення або неможливість виконання рішення. Забезпечення позову у зазначений судом спосіб відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу та відповідають інституту забезпечення позову в адміністративному процесі.

Крім цього, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Так, за приписами ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За змістом ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Співмірність вжиття заходів забезпечення позову відображено у практиці Європейського суду з прав людини, який визнає можливість застосування попереднього заходу, такого як судова заборона (справа "Verlagsgruppe News Gmbh проти Австрії" та "Libert проти Бельгії").

У справі "Мікалефф проти Мальти" Суд визнав можливість застосування статті 6 до попередніх заходів та зазначив, що має бути розглянутий характер попереднього заходу, його предмет, завдання та вплив на конкретне право.

Разом із тим, вжиття заходів забезпечення позову для відповідача не несе будь-яких негативних наслідків, не покладає на відповідача додаткових обтяжень, не має невідворотній характер.

У той час, як відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову в даному випадку призведе до того, що захист прав, свобод та інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду буде істотно ускладнений.

Відповідно до вимог пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Таким чином, з наведеного вбачається, що суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з цим, судом встановлено, що постанова Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження ВП №64368164 була оскаржена позивачем у встановлений законодавством строк, а, тому примусове стягнення відносно нього неможливе до вирішення правомірності відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову .

Керуючись ст. ст. 150, 151, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Зупинити стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №64643 від 05.10.2020 року до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 540/2179/21.

Копії ухвали направити сторонам (їх представникам).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.В. Ковбій