Справа № 236/356/21
Суддя: Делалова О. М.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 236/356/21
Провадження № 2-а/653/49/21
РІШЕННЯ
іменем України

11 травня 2021 року Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Делалової О.М.,

за участю секретаря Мироненко Т.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії АзЧРУ №045963 від 29.01.2021 року, якою її притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.204-2 КУпАП та накладено штраф в сумі 1700 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 29.01.2021 року вона перетинала кордон з АР Крим. Під час проходження паспортного контролю працівник КПВВ «Чонгар» запитав про її місце мешкання, на що вона повідомила, що мешкає у м. Донецьк та наразі направляється до м. Бердянськ, де вона тимчасово перебуває, як внутрішньо переміщена особа. Після перевірки документів о 19 годині 50 хвилин заступник начальника ІПС ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » старший лейтенант ОСОБА_2 видав позивачу постанову про накладення адміністративного стягнення АзЧРУ № 045963 від 29 січня 2021 року, де зазначено, що вона здійснила в`їзд до тимчасово окупованої території України АР Крим поза контрольним пунктом в`їзду/виїзду, а саме через автомобільний міст паромної переправи "Керч", тобто визначене у постанові правопорушення підтверджується тільки зі слів працівника прикордонної служби. Зазначає, що під час винесення оскаржуваної постанови їй не було надано належних доказів стосовно факту порушення, вказаною уповноваженою особою права і обов`язки їй не роз`яснювались, не запропоновано скористатись правом на правничу допомогу, посадовою особою не вивчались всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, свідки правопорушення відсутні, постанова не оголошувалась та не повідомлялось про те, що таку постанову буде складено. Позивач вказує, що відповідач фактично ввів її в оману, запропонувавши накласти свій підпис на листах паперу, які, нібито, містили роз`яснення правил перетину кордону, повідомивши, що у випадку відмови вона можу бути затриманою. Таким чином, позивач вважає, що винесена постанова про накладання адміністративного стягнення є необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, винесена з порушенням її прав та законних інтересів, а тому підлягає скасуванню.

Представник відповідача надіслав відзив, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає та вважає їх безпідставними, незаконними та такими, що не підлягають до задоволення за наступних підстав. Так, 29.01.2021 близько 19:50 військовослужбовцем, який виконував наказ на охорону адміністративної межі між тимчасово окупованою територією України АР Крим та материковою частиною України, в прикордонному наряді «Перевірка документів» в контрольному пункті в`їзду -виїзду «Чонгар» було виявлено позивача, яка рухалася з тимчасово окупованої території України АР Крим до материкової частини України. В ході бесіди із позивачем та перевірки наявної інформації щодо перетину кордону було встановлено, що позивач порушила порядок в`їзду до тимчасово окупованої території України АР Крим, здійснила в`їзд до тимчасово окупованої території України АР Крим поза контрольними пунктами в`їзду - виїзду в період з 01.01.2021 року по 29.01.2021 року через автомобільний міст поблизу паромної переправи «Керч». Враховуючи наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 204-2 КУпАП, на підставі пункту 34 статті 20 Закону України «Про державну прикордонну службу України», по прибуттю старшим лейтенантом ОСОБА_2 було запропоновано та запрошено позивача до службового приміщення контрольного пункту в`їзду - виїзду «Чонгар», для з`ясування обставин порушення порядку в`їзду до тимчасово окупованої території України АР Крим, на що позивач погодилася та жодних заперечень (невдоволень) не висловлювала. В ході бесіди, з дотриманням перевірки паспортного документу позивача та інформації, яка міститься в базі даних «Гарт - 1/П» було встановлено, та доведено позивачу що вона порушила порядок в`їзду до тимчасово окупованої території України АР Крим в період з 01.01.2021 по 29.01.2021, проте позивач категорично відмовлялась від надання роз`яснень, щодо даного факту. Поряд з цим, при виявленні доказів правопорушення, старшим лейтенантом ОСОБА_2 позивачу було роз`яснено статтю 63 Конституції України, статтю 268 КУпАП, надано для ознайомлення підтверджуючі докази та нормативно-правові документи, в яких визначено порядок в`їзду до тимчасово окупованої території України та виїзду з неї, а також статтю 204-2 КУпАП. Але незважаючи на це позивач від надання письмових пояснень категорично відмовилася, пояснивши, що не визнає законодавство України, а тимчасово окуповану територію України АР Крим вважає територією Російської Федерації. Враховуючи вищевикладене, старшим прикордонних нарядів старшим лейтенантом ОСОБА_2 було прийнято цілком об`єктивне рішення щодо фіксації факту порушення порядку в`їзду до тимчасово окупованої території України АР Крим шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення. Під час складання протоколу серії АзЧРУ №169169 позивачу було запропоновано надати пояснення, але вона відмовився у присутності двох свідків. Після складання протоколу про адміністративне правопорушення старшим лейтенантом ОСОБА_2 позивачу у присутності двох свідків було доведено зміст протоколу, роз`яснено права передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомлено про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. позивач зі змістом протоколу ознайомилася, але від підпису відмовилася. Факт відмови позивача від підпису протоколу засвідчено підписами двох свідків та в їх присутності надано копію протоколу позивачу. За результатами розгляду даної справи позивача ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП та накладено штраф в сумі 1700 грн.

Ухвалою суду від 22.03.2021 року справу призначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

29.01.2021 р. постановою про накладення адміністративного стягнення серії АзЧРУ №045963 позивача ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.204-2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. Постановою встановлено, що 29.01.2021 року о 19:50 год. п/н «Перевірка документів» в КПВВ «Чонгар» в 6 км. від с. Чонгар, Генічеського району, Херсонської області, було виявлено ОСОБА_1 , яка у період з 01.01.2021 року по 29.01.2021 року здійснила в`їзд до ТОТ України АР Крим поза контрольним пунктом в`їзду/виїзду, а саме через автомобільний міст паромної переправи «Керч», чим порушила вимоги п.3 Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженою постановою КМУ від 04.06.2015р. №367, тобто вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-2 КУпАП.

Частиною 1 ст.204-2 КУпАП передбачена відповідальність за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Пунктом 3 Порядку в`їзду на тимчасово окуповану території України та виїзду з неї, затвердженого постановою КМУ від 04 червня 2015 року №367, переліком контрольних пунктів в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї для автомобільного сполучення визначено такі пункти - "Каланчак", "Чаплинка", "Чонгар", для залізничного сполучення - "Херсон", "Мелітополь", "Вадим", "Новоолексіївка".

Положенням ч.1 ст.10 Закону України від 15 квітня 2014 №1207 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» закріплено, що громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в`їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в`їзду - виїзду за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, але ч.1 ст.77 КАС України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із ст. 222-1 КУпАП, органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 203-1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4).

Від імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: начальники органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України та їх заступники; інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України.

Відповідно до п. 1 Наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 28.02.2018 року № 16 "Про організаційні заходи щодо реформування адмінпровадження у прикордонній сфері": уповноважено, відповідно до абзацу третього частини другої статті 222-1 КУпАП, розглядати від імені Державної прикордонної служби України справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 222-1 КУпАП, та накладати відповідні адміністративні стягнення: старших змін прикордонних нарядів у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон, контрольних пунктах вїзду-ви`їзду.

Так, судом встановлено, що дана постанова складена законно та обґрунтовано. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АзЧРУ №169169 від 29.01.2021 року позивачу були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ч.1 ст.63 Конституції України та ч.1 ст.268 КУпАП. Крім цього, ОСОБА_1 було повідомлено про розгляд справи, яке було призначено на 29.01.2021 р. о 20:30 год., однак остання від підпису у відповідній графі відмовилась в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується їх особистими підписами у протоколі.

Факт виїзду з материкової частини України до ТОТУ Донецької та Луганської областей та в`їзду на материкову частину України з ТОТУ АР Крим в період з 01.01.2021 року по 29.01.2021 року підтверджується Витягом з бази даних 1.2, доступ до якої отримано за допомогою підсистеми «Ризик», щодо фактичних даних про перетин кордону/межі з ТОТУ від 31.03.2021 року.

Таким чином, пояснення позивача ОСОБА_1 суд оцінює критично та спростовує вищенаведеними доказами.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд вбачає наявність достатніх підстав для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП.

Враховуючи всі обставини, досліджені в судовому засіданні, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 241-246, 257-262, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 17.05.2021 року.

Суддя Генічеського районного суду О. М. Делалова