Справа № 480/1052/21
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 р. Справа № 480/1052/21

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 02.04.2020 р. № 18-13481/16-20-СГ йому було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Клепалівської сільської ради Буринського району Сумської області. На підставі отриманого наказу було виготовлено та погоджено проект землеустрою. Вказаний проект землеустрою було погоджено без зауважень. Дана земельна ділянка площею 2,00 га зареєстрована в Державному земельному кадастрі з кадастровим номером :03:001:0205.

Позивач подав відповідачу заяву про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність разом з оригіналом такого проекту та копією витягу з Державного земельного кадастру. Наказом від 04.09.2020 р. № 18-27217/16-20-СГ відповідач відмовив у затвердженні проекту землеустрою з тієї підстави, що в матеріалах проекту не всі сторінки підписані сертифікованим інженером-землевпорядником та не завірені його особистою печаткою. Усунувши недоліки, позивач подав відповідачу заяву про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, однак наказом від 29.09.2020 р. № 18-29895/16-20-СГ відповідач повторно відмовив у затвердженні проекту землеустрою, оскільки акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання не відповідає додатку 2 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженій наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 N 376, а саме відсутній кадастровий номер запроектованої земельної ділянки.

Усунувши недоліки, позивач подав відповідачу заяву про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність разом з оригіналом такого проекту та копією витягу з Державного земельного кадастру. Наказом від 02.11.2020 р. № 18-33517/16-20-СГ відповідач втретє відмовив у затвердженні проекту землеустрою з тієї підстави, що на кадастровому плані земельної ділянки не зазначено кадастрові номери суміжних земельних ділянок. Вважає таку відмову протиправною, оскільки Земельним кодексом України не передбачено підстав для відмови в затвердженні погодженого проекту землеустрою. У даному випадку передбачено лише обов`язок відповідача затвердити проект, натомість відповідач відмовив у погодженні з підстав, не передбачених законом. Оскільки процес надання формальної відмови в затвердженні проекту землеустрою може тривати безкінечно, вважає, що правильним способом захисту буде зобов`язання відповідача затвердити проект. Просив позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, у наданому суду відзиві на позовну заяву зазначив, що позивачу відмовлено в затвердженні документації із землеустрою та наданні земельної ділянки у власність, оскільки дана документація не відповідає чинному законодавству, а саме на кадастровому плані земельної ділянки не зазначено кадастрові номери суміжних земельних ділянок, що є порушенням вимог ст. 34 Закону України "Про Державний земельний кадастр". За таких обставин Головне управління не має правових підстав для затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність.

Крім того, позивач звернувся до суду з вимогою зобов`язати відповідача примусово затвердити проект землеустрою, що є фактичним втручанням в дискреційні повноваження відповідача. Просив у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 02.04.2020 р. № 18-13481/16-20-СГ позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Клепалівської сільської ради Буринського району Сумської області (а.с.11).

На підставі виготовленого та погодженого проекту в Державному земельному кадастрі зареєстровано земельну ділянку площею 2,00 га з кадастровим номером :03:001:0205.

Позивач подав відповідачу заяву про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність разом з оригіналом такого проекту та копією витягу з Державного земельного кадастру. Наказом від 04.09.2020 р. № 18-27217/16-20-СГ відповідач відмовив у затвердженні проекту землеустрою з тієї підстави, що в матеріалах проекту не всі сторінки підписані сертифікованим інженером-землевпорядником та не завірені його особистою печаткою. Усунувши недоліки, позивач подав відповідачу заяву про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, однак наказом від 29.09.2020 р. № 18-29895/16-20-СГ відповідач повторно відмовив у затвердженні проекту землеустрою, оскільки акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання не відповідає додатку 2 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженій наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 N 376, а саме відсутній кадастровий номер запроектованої земельної ділянки.

Усунувши недоліки, позивач подав відповідачу заяву про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність разом з оригіналом такого проекту та копією витягу з Державного земельного кадастру. Наказом від 02.11.2020 р. № 18-33517/16-20-СГ відповідач відмовив у затвердженні проекту землеустрою з тієї підстави, що на кадастровому плані земельної ділянки не зазначено кадастрові номери суміжних земельних ділянок (а.с.13,14,15).

Суд не погоджується з таким рішенням відповідача та вважає відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки необґрунтованою з огляду на таке.

Відповідно до ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Підстав для відмови у затвердженні належним чином погодженого Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність законодавством не передбачено.

Відповідно до ч. 10 ст. 118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідач відмовив позивачу у затвердженні Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав, не передбачених законом, тому дане рішення не може відповідати приписам ч. 2 ст. 2 КАС України.

Що стосується вимоги позивача зобов`язати прийняти рішення про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проте Головне управління Держгеокадастру у Сумській області протиправно відмовило позивачу у затвердженні проекту землеустрою. Мотивуючи відмову, відповідач посилається на підстави, не передбачені Земельним кодексом України чи іншими законодавчими актами. Зі змісту ст. 118 ЗК України вбачається, що отримавши погоджений проект землеустрою, відповідач зобов`язаний був його затвердити, інших варіантів правомірної поведінки при розгляді заяви про затвердження проекту землеустрою у відповідача не було. Суд вважає безпідставним посилання відповідача на втручання такими вимогами у його дискреційні повноваження. Дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. У даному випадку такі повноваження не є дискреційними, оскільки відповідач не уповноважений діяти на власний розсуд та обирати між кількома варіантами поведінки. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 806/2208/17 (провадження № К/9901/4400/17).

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним зобов`язати відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Клепалівської сільської ради Буринського району Сумської області, що, у свою чергу, буде обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача.

Крім того, частиною 2 статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, враховуючи висновок суду про недотримання відповідачем вимог Земельного кодексу України під час розгляду та надання відповіді на заяву позивача про затвердження проекту землеустрою, дане рішення не може відповідати приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, а відтак є протиправним, що, у свою чергу, не входить до предмету позову, тому суд з урахуванням ст. 9 КАС України для повного та ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 02.11.2020 р. № 18-33517/16-20-СГ "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки".

Що стосується вимоги позивача встановити судовий контроль за виконанням рішення суду в даній справі, суд зазначає, що приписами статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено право позивача на звернення до суду з заявою про встановлення судового контролю з виконанням рішення, зазначене повноваження є правом суду та вирішується на його розсуд. Разом з тим позивачем не наведено обґрунтування необхідності застосування ч. 1 ст. 382 КАС України та не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач буде ухилятися від виконання судового рішення. Тому суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення в даній справі.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне присудити позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області 908,00 грн в рахунок відшкодування судового збору (а.с.16).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 25, ) про зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 02.11.2020 р. № 18-33517/16-20-СГ "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки".

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :03:001:0205) ОСОБА_1 у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Клепалівської сільської ради Буринського району Сумської області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на користь ОСОБА_1 908,00 грн в рахунок відшкодування судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах