Справа № 160/2071/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2021 року Справа № 160/2071/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 01.03.2021 року, просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо порядку перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2010 р. та з 01.04.2012 р. відповідно до ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за рішенням суду від 21.01.2019 р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виконати перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.03.2010 р. за даними її пенсійної справи про страховий стаж та її заробітну плату за період з 01.07.2000 року по 28.02.2010 рік з виключенням з розрахунку періоду з 01.02.2006 р. по 31.10.2009 р. (оптимізація). Розрахунок заробітної плати для обчислення пенсії виконати з урахуванням середнього заробітку працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2009 р., що становить 3с=1650,43 грн.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виконати перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.04.2012 р. із заробітної плати, з якої була обчислена пенсія при перерахунку з 01.03.2010 р. та її страховий стаж (перерахунок тільки по стажу);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 суму недоплаченої пенсії з урахуванням раніше проведених виплат та компенсацією витрати частини пенсії у зв`язку з порушенням термінів її виплати згідно Постанови КМУ №159 від 21.02.2001 р.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням від 21.01.2019р. у справі №804/209/669/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії Третій апеляційний адміністративний суд постановив: визнати дії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області протиправними щодо відмови у виконанні перерахунку пенсії з 01.03.2010 року та з 01.04.2012 року відповідно до ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області перерахувати пенсію ОСОБА_1 з 01.03.2010 року та з 01.04.2012 року відповідно до ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та даних з її пенсійної справи про фактичний страховий стаж та її заробітну плату за періоди з 01.07.1995 року по 30.06.2000 рік і з 01.07.2000 рік по 28.02.2010 рік та виплатити різницю недоплаченої пенсії з урахуванням раніше проведених виплат. На виконання рішення суду відповідачем було проведено перерахунок пенсії, проте при перерахунку відповідачем було зменшено індивідуальний коефіцієнт заробітної плати. Відповідачем було обрано період страхового стажу, що включається при розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії, без позиції суду та думки позивача, на власний розсуд. Відповідач всупереч ч.1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не надав можливості вибрати період стажу, який можна включити при розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії. Вважаючи протиправними дії відповідача щодо проведеного перерахунку пенсії, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк, протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1,2 ст.257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст.262 КАС України підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 02.02.2004 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 зі зниженням пенсійного віку.
Пенсія призначена позивачу відповідно до Закону України від 05.11.1991 року №1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення та Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Судом встановлено, що до 31.03.2012 року позивач була працюючим пенсіонером.
18.02.2011 року ОСОБА_1 зверталась із заявою до відповідача, щодо проведення перерахунку пенсії відповідно до ст.42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та відомостей про звільнення з 10.02.2011 року з роботи Окружної виборчої комісії територіального виборчого округу №30.
Відповідно до розпорядження №143967 від 02.06.2011 року Пенсійним органом було проведено перерахунок пенсії позивача з 01.03.2011 року по стажу, з врахуванням даних, які містились в системі персоніфікованого обліку про застраховану особу. Після перерахунку з 01.03.2011 року розмір пенсії позивача був обчислений виходячи із загального стажу, зарахованого по 17.11.2010 року, що складав 41 рік 24 дні, у тому числі Список 1 5 років 7 місяців та заробітної плати за період роботи з 01.07.1995 року по 30.06.2000 року та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 року по 31.12.2007 року.
25.12.2014 року позивач звернулась із заявою до відповідача щодо проведення перерахунку пенсії відповідно до ст.42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.11.2014 року, провадження №22ц/74/9353/14.
Згідно розпорядження №143967 від 31.01.2015 року Пенсійним органом було проведено перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2015 року по стажу, враховуючи дані, які містились в системі персоніфікованого обліку про застраховану особу станом на 23.12.2014 року. Стаж зараховано по 31.12.2012 року (враховуючи період з 01.01.2010 року по 09.05.2011 року робота на ПАТ Дніпровський металургійний комбінат), що склало 42 роки 2 місяці 12 днів, у тому числі Список № 1 5 років 7 місяців.
25.01.2017 року позивач звернулась до відповідача із заявою щодо відомостей про суми заробітку для нарахування пенсії в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період роботи з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року на ПАТ Дніпровський металургійний комбінат та вирішення питання щодо подання страхувальником коригуючих відомостей за відповідний період на застраховану особу ОСОБА_1
08.02.2017 року управління Пенсійного фонду звернулось з листом № 2059/10/37 до ПАТ Дніпровський металургійний комбінат, щодо вирішення питання подання уточненого звіту про заробітну плату ОСОБА_1 за період з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року.
22.02.2017 року ПАТ Дніпровський металургійний комбінат листом № 031-10 повідомило управління, що дані про нарахований середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період з 13.10.2009 року по 01.03.2011 року відображено у Звіті про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України у лютому 2012 року.
09.03.2017 року управління Пенсійного фонду вдруге звернулось до підприємства з листом № 3402/10/37 щодо питання надання коригуючої звітності за ОСОБА_1 , оскільки відомості про застрахованих осіб до системи персоніфікованого обліку за 2009 рік подаються за формою ІНДАНІ, а ПАТ Дніпровський металургійний комбінат відображено відомості у Звіті про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, тому відомості ОСОБА_1 за період з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року відсутні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що не дає управлінню можливості зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням періодів роботи з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року.
24.04.2017 року ПАТ Дніпровський металургійний комбінат подано до управління Пенсійного фонду Індивідуальні відомості про застраховану особу за 2009 рік за період з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року з позначкою коригуюча стосовно позивача, в яких зазначено щомісячні суми нарахованої заробітної плати та суми страхових внесків, утриманих із заробітку.
Після подання ПАТ Дніпровським металургійним комбінатом 24.04.2017 року коригуючої звітності стосовно ОСОБА_1 за період з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року, ОСОБА_1 було запрошено до управління для подання заяви про зарахування додаткового стажу.
03.05.2017 ОСОБА_1 особисто надала заяву на проведення перерахунку пенсії із зарахуванням періоду роботи з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року на ПАТ Дніпровським металургійним комбінатом.
Перерахунок пенсії позивача проведено 10.05.2017 року відповідно до п.4 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування , розмір пенсії після перерахунку з 01.05.2017 року обчислений виходячи із загального стажу, зарахованого по 31.03.2012 року, що складає 42 роки 11 місяців 24 дні, у тому числі Список № 1 - 5 років 7 місяців.
Не погоджуючись з проведеним перерахунком, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2018 року у справі №804/209/669/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнано протиправними дії Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням стажу за період з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2015 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2015 року з урахуванням стажу за період з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року та виплатити різницю недоплаченої пенсії;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено;

- стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.01.2019 року у справі №804/209/669/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2018 р. в адміністративній справі №804/209/669/18 скасовано, прийнято нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме:

- визнано дії Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області протиправними щодо відмови у виконанні перерахунку її пенсії з 01.03.2010 року та з 01.04.2012 року відповідно до п.4 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язано Кам`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області перерахувати пенсію ОСОБА_1 з 01.03.2010 року та з 01.04.2012 року, відповідно до п.4 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та даних з її пенсійної справи про фактичних страховий стаж та її заробітну плату за періоди з 01.07.1995 року по 30.06.2000 рік і 01.07.2000 рік по 28.02.2010 рік та виплатити різницю недоплаченої пенсії з урахуванням раніше проведених виплат;

- в іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовлено.

23.05.2019 року позивач звернулась до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою стосовно надання роз`яснень про перерахунок пенсії на підставі постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 21.01.2019 року у справі №804/209/669/18. Також, позивач просила надати протоколи перерахунку пенсії з 01.03.2020 року по кожному з варіантів щодо розрахунку заробітку для обчислення пенсії. В заяві вказано, що за її розрахунком оптимальним є третій варіант по стажу і заробітку за період з 01.07.2000 року по 28.02.2010 року, дані про який містяться в системі персоніфікованого обліку. Згідно цього перерахунку коефіцієнт заробітку для обчислення складає 2,43819.

03.06.2019 року відділом з питань призначення та перерахунків пенсій №4 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області надано відповідь, оформлену листом №4061/12-09, в якому повідомлено, що пенсію обчислено із загального стражу, зарахованого по 31.03.2012 року, що складає 48 років 12 днів, з них робота за Списком №1 05 років 7 місяців та заробітної плати за період з 01.07.1995 року по 30.06.2000 року та за даними персоніфікованого обліку за період з 01.07.2000 року по 28.02.2010 року. Індивідуальний коефіцієнт стажу з врахуванням вартості одного року страхового стажу 1% складає 0,4800 = 48 років х 12 місяців = (576 місяці : 12 : 100). Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати складає 2,16377. Заробіток для обчислення пенсії, з урахуванням середньої заробітної плати по народному господарству за 2014,2015,2016 роки складає 9530,00 грн. (4404,35 грн. х 2,16377).Загальний розмір пенсії виплати з 01.05.2019 року складає 4993,56 грн., з яких: 4574,40 грн. розмір пенсії за віком (9530,00 грн. х 0,48000); 419,16 грн. доплата за понаднормовий стаж 28 років (1497,00 х 0,28 грн.); 4993,56 грн. загальний розмір пенсії за віком.

13.06.2019 року позивач звернулась до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про надання всіх варіантів розрахунку заробітку для обчислення пенсії (розрахунок коефіцієнта заробітку та значення середньої заробітної плати по народному господарству України).

27.06.2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду в Дніпропетровській області надано відповідь, оформлену листом №4555/К-09, в якому вказано, що станом на 01.03.2019 року пенсія розрахована із середньомісячного заробітку 9530,00 грн. за період з 01.07.1995 року по 30.06.2000 року та за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 року по 28.02.2010 року (2,16377 індивідуальний коефіцієнт для обчислення х 4404,35 грн. середньомісячна заробітна плата за 2014-2016 роки) та загального стажу, зарахованого по 31.03.2012 року, що становить 43 роки 12 днів, в тому числі за списком №1 5 років. З 01.06.2019 року розмір пенсії складає 4993,56 грн. До виконання рішення суду розмір пенсії позивача складав 5195,96 грн.

Не погоджуючись з проведеним перерахунком пенсії, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно преамбули Закону України «Про пенсійне забезпечення», цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 11 Закону № 1058 загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 14 Закону №1058 визначено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1,10 статті 11 цього Закону.

Частиною 1 статті 15 вказаного Закону передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині 1 статті 12 цього Закону.

Пунктом 1 частини 1 статті 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці, в тому числі на підприємствах, установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.

Частиною 6 статті 20 цього Закону визначено, що перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). При цьому фактичним одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу) вважається одержання відповідних сум готівкою, зарахування на банківський рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат (доходу), фактичне здійснення із цих виплат (доходу) відрахувань, передбачених законодавством або за виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань.

У частині 9 ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду.

Частинами 10, 12 статті 20 цього Закону передбачено, що якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Установи банків приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування) коштів для виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум, у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. У разі невиконання банками цієї вимоги вони за рахунок власних коштів у порядку, встановленому Національним банком України, сплачують відповідному територіальному органу Пенсійного фонду суму, що дорівнює сумі несплачених страхових внесків, з правом зворотної вимоги до страхувальників щодо відшкодування цієї суми.

Відповідно до ч. 2 ст.24 Закону №1058 пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною 3 статті 24 цього Закону визначає, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Приписами частини 4 статті 42 Закону № 1058 визначено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення(попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 42 Закону №1058 за бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Згідно з ч.1 ст. 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Отже, з наведених норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини вбачається, що виключання періодів до 60 календарних місяців страхового стажу, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, здійснюється виключно за вибором особи - пенсіонера.

Згідно ч.4 ст.42 Закону №1058 - IV перерахунок пенсії може виконуватись за одним із трьох варіантів і право вибору оптимального варіанту (тобто такого що дає найбільший розмір пенсії), надане пенсіонеру, а не відповідачу. Вибір варіанту перерахунку індивідуальний і залежить від даних в пенсійній справі пенсіонера про фактичний страховий стаж та його заробітну плату. Так за даними пенсійної справи позивача для перерахунку пенсії з 01.03.2010р. можливі такі варіанти:

- із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія (перерахунок тільки по стажу);

- по стажу і заробітку за періоди з 01.07.1995р. по 30.06.2000р. і з 01.07.2000р. по

28.02.2010р.;

- по стажу і заробітку за період з 01.07.2000р. по 28.02.2010р.

Судом встановлено, що позивач двічі 23.05.2019р. та 13.06.2019р. зверталась до начальника Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області із заявами, в яких просила надати протоколи можливих варіантів перерахунку пенсії для вибору з них оптимального. При цьому, позивач звернула увагу на те, що згідно ч.4 ст.42 Закону №1058-ІV застрахована особа має право на вибір оптимального варіанту перерахунку своєї пенсії.

Позивачем, також, у зверненнях зазначалось, що за її розрахунком оптимальним є третій варіант - по стажу і заробітку за період з 01.07.2000р. по 28.02.2010р. Згідно цього перерахунку її індивідуальний коефіцієнт заробітку для обчислення пенсії становить 2,43819 і пенсія при цьому збільшується, а не зменшується.

Проте, відповідачем були проігноровані доводи позивача та проведено перерахунок пенсії, який привів до зменшення розміру пенсії.

За загальним правилом, передбаченим пунктом 4 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 (далі по тексту - Порядок №45), якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

З наведеної норми встановлено, що є неприпустимим зменшення розміру пенсії під час її перерахунку.

Суд зазначає, що оптимізація застосовується з метою виключити з розрахунку період з найменшою зарплатою, щоб отримати більший розмір коефіцієнта зарплати для обчислення пенсії, а отже для збільшення пенсії. В той час, як судом встановлено, що відповідач застосував оптимізацію для зменшення її пенсії.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у справі Latvia (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачів вимогам.

У справі Будченко проти України (рішення від 24.04.2014, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Таким чином, судом встановлено протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо порядку перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2010 р. та з 01.04.2012 р. відповідно до ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за рішенням суду від 21.01.2019 р.

Як наслідок, підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виконати перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.03.2010 р. за даними її пенсійної справи про страховий стаж та її заробітну плату за період з 01.07.2000 року по 28.02.2010 рік з виключенням з розрахунку періоду з 01.02.2006 р. по 31.10.2009 р. (оптимізація). Розрахунок заробітної плати для обчислення пенсії виконати з урахуванням середнього заробітку працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2009 р., що становить 3с=1650,43 грн.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виконати перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.04.2012 р. із заробітної плати, з якої була обчислена пенсія при перерахунку з 01.03.2010 р. та її страховий стаж (перерахунок тільки по стажу).

Ухвалюючи рішення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

З огляду на протиправність попереднього перерахунку пенсії, суд вважає, що позивач має право на належний перерахунок пенсії, у відповідності до вимог, визначених в позовній заяві

Такий спосіб захисту, на переконання суду, матиме наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства, не буде втручанням у дискреційні повноваження органу пенсійного фонду, оскільки судом під час розгляду справи та відповідачем під час розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії не було встановлено інших підстав для відмови у перерахунку пенсії, аніж досліджені та спростовані судом під час розгляду справи.

Суд вважає за необхідне зазначити, що в п.3.1. Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (див. рішення у справах «Beyelerv. Italy» № 33202/96, «Oneryildizv. Turkey» № 48939/99, «Moskalv. Poland» № 10373/05).

Позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача виплатити перераховані суми задоволенню не підлягають, оскільки вони є такими, що заявлені передчасно та не можуть бути задоволені без здійснення відповідного нарахування органом пенсійного фонду. Захист прав на майбутнє не відповідає завданню та меті адміністративного судочинства, що визначені статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, суд не проводить розрахунок заробітної плати для обчислення пенсії виконати з урахуванням середнього заробітку працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2009 р., що становить 3с=1650,43 грн., та не визначає вказану показники в рішенні суду, оскільки відповідні повноваження стосовно розрахунку пенсії є дискреційними повноваженнями органу пенсійного фонду.

Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.

Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

На підставі ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією від 10.02.2021 року.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 681,00 грн.

Керуючись ст.ст. 241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо порядку перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2010 р. та з 01.04.2012 р. відповідно до ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за рішенням суду від 21.01.2019 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виконати перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.03.2010 р. за даними її пенсійної справи про страховий стаж та її заробітну плату за період з 01.07.2000 року по 28.02.2010 рік з виключенням з розрахунку періоду з 01.02.2006 р. по 31.10.2009 р. (оптимізація).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виконати перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.04.2012 р. із заробітної плати, з якої була обчислена пенсія при перерахунку з 01.03.2010 р. та її страховий стаж.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ) сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 681 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона