Справа № 460/2646/21
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 травня 2021 року м. Рівне №460/2646/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення дій.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується - позивач) до Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови призначити та виплачувати компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги, оформлену розпорядженням від 30.11.2020; зобов`язати відповідача призначити та виплачувати компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги згідно з Законом України «Про соціальні послуги» та Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого Постановою кабінету Міністрів України від 23.09.2020 №859.

Заяви по суті справи.

Позивач в позовній заяві зазначає, що вона здійснює на непрофесійній основі догляд за своїм колишнім чоловіком, який являється інвалідом ІІ групи та потребує стороннього догляду. Позивач вказує, що вона зверталася до відповідача з заявою про призначення компенсаційної виплати, однак їй було відмовлено у такій виплаті за результатом огляду матеріально-побутових умов сім`ї. Однак, позивач стверджує, що вона хоч і прописана за іншою адресою, однак проживає разом з ОСОБА_2 . Крім того, ОСОБА_1 зазначає про порушення строків розгляду її заяви. За таких обставин, позивач просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач подав відзив на позов, в якому зазначив, що рішення про відмову у призначенні компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, прийнято відповідно до Закону України «Про соціальні послуги» та Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого Постановою кабінету Міністрів України від 23.09.2020 №859. За результатом обстеження сім`ї було встановлено, що позивач не проживає з інвалідом - ОСОБА_2 , тому у неї відсутнє право на отримання спірної компенсації. Тому, відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду від 07.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні).

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 31 липня 2020 року звернулася до Управління соціального захисту населення Здолбунівської районної державної адміністрації (правонаступник - Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації) з заявою про призначення компенсації як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та необхідним пакетом документів (а.с.13-14).

30 листопада 2020 року Управлінням соціального захисту населення Здолбунівської районної державної адміністрації прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні компенсації (а.с.10-11).

Не погодившись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

Основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах визначає Закон України «Про соціальні послуги» від 17 січня 2019 року № 2671-VIII (далі - Закон №2671-VІІІ).

Згідно пункту 17 статті 1 Закону № 2671-VIII соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг. Порядок організації надання соціальних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України.

Частиною шостою статті 13 Закону № 2671-VIII фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: 1) особами з інвалідністю I групи; 2) дітьми з інвалідністю; 3) громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; 4) невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; 5) дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Перелік зазначених тяжких захворювань, розладів, травм, станів дітей, яким не встановлено інвалідність, затверджує Кабінет Міністрів України.

При цьому, частиною сьомою статті 13 Закону № 2671-VIII передбачено, що фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд.

Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації за догляд затверджує Кабінет Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» від 23 вересня 2020 року № 859.

Постановою Кабінетом Міністрів України № 859 затверджено Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Цей Порядок встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд (далі - компенсація), що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки та є: особами з інвалідністю I групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги відповідно до переліку тяжких захворювань, розладів, травм, станів, що дають право на одержання державної допомоги на дитину, якій не встановлено інвалідність, надання такій дитині соціальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 р. № 1161 (пункт 1 Порядку № 859).

Згідно пункту 2 вказаного Порядку компенсація не призначається фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду особам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку, якщо такі особи отримують соціальні послуги догляду вдома, паліативного догляду, стаціонарного догляду.

У відповідності до пункту 3 Порядку № 859 компенсація призначається і виплачується структурним підрозділом з питань соціального захисту населення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчим органом міської міста обласного значення, районної в місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Пунктом 4 Порядку № 859 передбачено, що розмір компенсації відповідно до статті 13 Закону України «Про соціальні послуги» обчислюється як різниця між прожитковим мінімумом на одну особу в розрахунку на місяць, установленим законом на 1 січня календарного року, в якому надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та середньомісячним сукупним доходом фізичної особи, яка надає соціальні послуги, за попередні шість місяців, що передують місяцю подання заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Фізична особа, яка надає соціальні послуги, отримує тільки одну компенсацію незалежно від кількості осіб, за якими вона доглядає.

Середньомісячний сукупний дохід фізичної особи, яка надає соціальні послуги, обчислюється шляхом ділення середньомісячного сукупного доходу її сім`ї на кількість членів сім`ї, які включаються до її складу, згідно з Методикою обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї затвердженою наказом Мінсоцполітики від 16 червня 2020 року № 419.

У відповідності до пункту 6 Порядку № 859 для отримання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги, подаються до структурного підрозділу заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та документи/відомості у паперовій або електронній формі, зазначені в пункті 7 цього Порядку.

Компенсація призначається на 12 місяців і виплачується щомісяця (пункт 10 Порядку № 859).

При цьому, згідно пункту 14 Порядку № 859 компенсація призначається з місяця звернення за нею, якщо протягом місяця з дня звернення подано всі необхідні документи.

Рішення про призначення компенсації або про відмову в її наданні приймається структурним підрозділом протягом 10 днів з дати подання документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку, і наступного дня після його прийняття надсилається фізичній особі, яка надає соціальні послуги.

Згідно з медичним висновком лікарсько-консультативної комісії Комунального підприємства «Здолбунівський районний центр первинної медичної допомоги» №587 від 13.07.2020 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом ІІ групи (діагноз F07), та за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, нездатний до самообслуговування (а.с.21).

ОСОБА_1 , колишня дружина ОСОБА_2 , відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії Комунального підприємства «Здолбунівський районний центр первинної медичної допомоги» №588 від 13.07.2020, за станом здоров`я може надавати соціальні послуги (а.с.22).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 подала відповідну заяву від 31 липня 2020 року на отримання компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. Одночасно з заявою позивачка подала і пакет документів, зокрема: декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, довідку з центру зайнятості, довідку Здолбунівського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) від 15.09.2020 про те, що ОСОБА_2 не знаходиться на обслуговуванні, медичні висновки лікарсько-консультативної комісії і т.д. (а.с.1-30).

Суд зазначає, що відповідно до норм Закону України «Про соціальні послуги», зокрема частини шостої статті 13, та Порядку№859 (пункту 1), надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі отримувачам соціальних послуг, відповідно і отримувати компенсацію за догляд, мають право фізичні особи лише особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, та які є відповідно до переліку: особами з інвалідністю І групи, дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги відповідно до переліку тяжких захворювань, розладів, травм, станів, що дають право на одержання державної допомоги на дитину, якій не встановлено інвалідність, надання такій дитині соціальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 р. № 1161 (пункт 1 Порядку № 859).

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є невиліковно хворим, який через порушення функцій організму не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися (а.с.21, 27-28).

В свою чергу, ОСОБА_1 є колишньою дружиною ОСОБА_2 , тобто не є його членом сім`ї. Даний факт не заперечується учасниками справи.

Пунктом 5 Порядку №859 встановлено, що до складу сім`ї фізичної особи, яка звертається за призначенням компенсації, включаються чоловік, дружина, діти віком до 18 років, а також діти, які навчаються за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти (в тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених закладів освіти і вступом до іншого закладу або в період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем і продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців) до досягнення 23 років і не мають власних сімей; жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі, але проживають однією сім`єю. При цьому діти, які навчаються за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти до досягнення 23 років і не мають власних сімей, включаються до складу сім`ї незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування. До складу сім`ї фізичної особи, яка надає соціальні послуги, що звертається за призначенням компенсації, не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні, та непрацездатні особи.

Тобто, до членів сім`ї фізичної особи, яка звертається за призначенням компенсації, включаються, в тому числі жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі, але проживають однією сім`єю.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на момент звернення позивача за компенсацією не перебували у шлюбі. Крім того, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою про склад сім`ї Здолбунівської міської ради від 29.07.2020 №02/11.1-2767 (а.с.24) та зазначено позивачкою у графі «Місце проживання» Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги (а.с.15).

В свою чергу, ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено довідкою про склад сім`ї Здолбунівської міської ради від 29.07.2020 №02/11.1-2766 (а.с.26).

Абзацами третім та четвертим пункту 14 Порядку №859 встановлено, що для підтвердження факту спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею складається акт про проведення обстеження сім`ї фахівцями структурного підрозділу. Форма акта про проведення обстеження сім`ї затверджується Мінсоцполітики. Якщо фізична особа надає соціальні послуги за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, але має інше зареєстроване місце проживання, обстеження сім`ї для встановлення факту догляду є обов`язковим.

На виконання даних норм державним соціальним інспектором Управління соціального захисту населення Здолбунівської районної державної адміністрації 20 жовтня 2020 року здійснено обстеження сім`ї за адресою проживання ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) та складений відповідний акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

В даному акті вказано, що « ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Зі слів ОСОБА_1 вона здійснює догляд за своїм колишнім чоловіком ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , за її словами, приходить щодня, приносить їсти, купує ліки, змінює постільну білизну. В будинку непридатні умови для проживання, антисанітарія. ОСОБА_2 не може підтвердити або спростувати факт догляду за ним ОСОБА_1 у зв`язку з діагнозом: розлади особистості та поведінки, що підтверджується випискою із медичного закладу. ОСОБА_2 не хоче залишати свій будинок, тому заявниця змушена ходити до нього.» (а.с.12). Акт підписаний інспектором та ОСОБА_1 .

Таким чином, за результатами обстеження сім`ї фахівцем структурного підрозділу не встановлено факту спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею.

Позивачем не надано ні відповідачу, ні суду належні та достатні докази того, що вона спільно проживає з ОСОБА_2 , пов`язана з ним спільним побутом та має взаємні права та обов`язки.

У зв`язку з цим у відповідача були відсутні підстави для призначення та виплати ОСОБА_1 компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про правомірність прийнятого відповідачем рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні та виплаті компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

При цьому, судом встановлено порушення відповідачем строків розгляду поданої ОСОБА_1 заяви, оскільки Законом № 2671-VIII (стаття 21), Порядком №859 (пункт 14) визначено, що рішення про призначення компенсації або про відмову в її наданні приймається структурним підрозділом протягом 10 днів з дати подання документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку.

Всупереч цьому заява ОСОБА_1 , подана 31 липня 2020 року, була розглянута 30 листопада 2020 року.

Однак, суд зазначає, що порушення відповідачем строків розгляду заяви не може бути підставою для визнання протиправним рішення про відмову у призначенні компенсації з огляду на правомірність такої відмови по суті.

Порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справа №813/1790/18 та у постанові від 22.05.2020 у справі №825/2328/16.

Таким чином, суд звертає увагу, що позивачем не було доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваного рішення, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про відмову у призначенні компенсації.

Відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Враховуючи те, що в задоволенні позову відмовлено, а ухвалою суду від 07.04.2021 позивача звільнено від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України - відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області (вулиця Соборна, 336 а, місто Рівне, 33001; ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення дій - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 24 травня 2021 року

Суддя К.М. Недашківська