Справа № 160/2016/21
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2021 року Справа № 160/2016/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Прудника С.В.
за участі секретаря судового засідання Алєксєєнко К.С.,
за участі: представника позивача: представника відповідача-1: представника відповідача-2 та третьої особи: Кривошеїної І.О. не прибув Москалець Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро позовну заяву приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» до відповідача-1: Державна казначейська служба України, відповідача-2: Державна податкова служба України, третя особа - Східне Міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення строку бюджетного відшкодування податку на додану вартість, -
Приватне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний завод» з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 29.04.2021 року, 10.02.2021 року звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідача-1: Державна казначейська служба України, відповідача-2: Державна податкова служба України, третя особа - Східне Міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якій просить суд:
Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що на дату звернення позивача до суду з цим адміністративним позовом, узгоджена сума бюджетного відшкодування в розмірі - 2 919 432, 27 грн. відповідно до постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.02.2017 року у справі №804/9145/16 не внесена відповідачем-2 до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відповідно до пункту 200.15 ст. 200 Податкового кодексу України не відшкодована, а отже позивач відповідно до п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України, має право на нарахування та відповідно стягнення пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення, а саме з 06.11.2019 року по 31.01.2021 року 3% річних та інфляційних витрат відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.
Державною казначейською службою України до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідачем зазначено наступне. У відповідності до п.200.15 ст. 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у разі, якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням. Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету. У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає, з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків. Так, відповідно до пункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. Відповідно до підпункту 60.1.4 пункту 60.1 статті 60 Кодексу податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, шо набрало законної сили, скасовуються повідомлення-рішення органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.
Згідно п. 200.13 ст. 200 Податкового кодексу України на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу. Згідно п. 200.13 ст. 200 Податкового кодексу України (редакції ПКУ станом на теперішній час) на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.
Щодо стягнення пені, 3% річних, інфляційних витрат. Відповідно до п.200.23 ст.200 Податкового кодексу України, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Позивачем заявлена позовна вимога щодо стягнення з Державного бюджету України на користь ПАТ "Дніпровський металургійний завод" пені в розмірі 375 574,96 грн. за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за період липень 2016 року, 3% річних в розмірі 108 698,86 грн. за прострочення строку бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період липень 2016 року, інфляційних витрат в розмірі 142 760,24 грн. за знецінення узгодженої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період липень 2016 року. Оскільки у випадку прийняття судом рішення на користь позивача, та у подальшому його виконанням, це призведе до значних втрат Державного бюджету України, Державна казначейська служба України заперечує проти задоволення позовних вимог ПАТ "Дніпровський металургійний завод" про стягнення пені, 3% річних, інфляційних витрат на загальну суму 627 034,06 грн. Відповідно до п.23 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 стягувач, на користь якого прийняті судові рішення про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, подає документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцем реєстрації стягувача в органі державної фіскальної служби. Орган Казначейства надсилає після надходження зазначених документів до органу державної фіскальної служби запит щодо визначення розміру залишку невідшкодованих з державно/о бюджету сум податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість бюджету з відшкодування такого податку. У разі коли на дату надходження виконавчого документа або у процесі його виконання розмір такого залишку зменшився, орган державної фіскальної служби узгоджує протягом п`яти робочих днів зазначений розмір із стягувачем, про що повідомляє органу Казначейства за встановленою формою. Після закінчення строку узгодження розміру зазначеного залишку орган Казначейства передає виконавчий документ та інші документи, необхідні для його виконання, до Казначейства. Казначейство здійснює в порядку черговості надходження виконавчих документів безспірне списання коштів державного бюджету в розмірі, встановленому судом або узгодженому органом державної фіскальної служби із стягувачем, та перераховує такі кошти на рахунок стягувана, зазначений у виконавчому документі або його заяві про виконання рішення про стягнення коштів.
Згідно Наказу №422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. Спеціальне кодування всіх операцій, що використовуються для відображення в ІКП облікових показників, забезпечує автоматизоване ведення ІКП. Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення. Інформаційна система органів ДФС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.
Зменшення в ІКП сум бюджетного відшкодування ПДВ при погашенні грошових зобов`язань платника податків та пені з ПДВ відбувається у календарній черговості їх виникнення. Стосовно обліку нарахованих та сплачених сум ПДВ ПАТ «Дніпровський металургійний завод» у зв`язку з декларуванням позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (декларації з ПДВ за березень - червень 2020 року), яке сплачується до державного бюджету (код рядка декларації з ПДВ №18).
Спеціальне кодування всіх операцій, що використовуються для відображення в ІКП облікових показників, забезпечує автоматизоване ведення ІКП.
Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.
Інформаційна система органів ДФС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.
Зменшення в ІКП сум бюджетного відшкодування ПДВ при погашенні грошових зобов`язань платника податків та пені з ПДВ відбувається у календарній черговості їх виникнення.
Стосовно обліку нарахованих та сплачених сум ПДВ ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» у зв`язку з декларуванням позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (декларації з ПДВ за березень - червень 2020 року), яке сплачується до державного бюджету (код рядка декларації з ПДВ №18).
Станом на 01.03.2020 року переплата в ІКП ПАТ «Дніпровський металургійний завод» становила 34 924 699,13 грн., яка складалася з:
Дана переплата була зменшена (в рахунок платежу) за податковими деклараціями за звітні періоди декларування березень - червень 2020 року, при цьому грошові кошти сплачені ПАТ «Дніпровський металургійний завод» в квітні-липні 2020 року сформували в ІКП «нову переплату» (додаток витяг з ІКП - «зворотній бік ІКП», код операції 990).
Сума переплати, що виникла по декларації липень 2016 року - 2 919 432,27 грн. була зменшена (в рахунок платежу) за податковими деклараціями наступним чином:
ПАТ «Дніпровський металургійний завод» було обізнано з принципами роботи ІКП в частині зарахування наявної переплати в рахунок грошових зобов`язань з огляду на наступне: протягом 2016-2020 рр. стосовно підприємства складено 16 податкових повідомлень-рішень форми «Н» (узгоджені зобов`язання), застосовано штрафні санкції за порушення термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань на загальну суму 718 082,49 грн. При цьому, сплата зазначених штрафних санкцій підприємством не здійснювалась, погашення відбувалось за рахунок наявної переплати в ІКП.
Крім того, надміру сплачені грошові зобов`язання ПАТ «Дніпровський металургійний завод» в квітні-липні 2020 року було повернуто на електронний рахунок платника платіжне доручення № 72961252 від 16.03.2021 року та № 73149931 від 24.03.2021 року.
Відповідачем отримано заяву ПАТ «ДМ3» про збільшення позовних вимог, в якій позивач про начебто відшкодування 15.03.2021 року суми бюджетного відшкодування ПДВ за липень 2016 року у розмірі 2 919 432,27 грн.
Відповідач не погоджується с таким твердженням позивача та зазначає, що переплата по декларації липень 2016 року була зменшена (в рахунок платежу) за податковими деклараціями за звітні періоди декларування березень - червень 2020 року, при цьому грошові кошти сплачені ПАТ «Дніпровський металургійний завод» в квітні-липні 2020 року сформували в ІКП «нову переплату» (витяг з ІКП- «зворотній бік ІКП», код операції 99О).
Сума переплати, що виникла по декларації липень 2016 року - 2 919 432,27 грн. була зменшена (в рахунок платежу) за податковими деклараціями наступним чином:
Таким чином сума ПДВ, яка зазначена в адміністративному позові ПАТ «Дніпровський металургійний завод» не була погашена, а була зарахована у сплату самостійно визначених платником податку поточних зобов`язань зі сплати ПДВ.
У своїх додаткових поясненнях, які отримано відповідачем 07.05.2021 року позивач зазначає про начебто невідповідність дійсності наданих до суду Східним міжрегіональним управлінням витягів з ІКП, а саме зазначає про повторність зменшення переплати па суму бюджетною відшкодування в розмірі 2 919 432,27 грн. 04.03.2020 року, однак слід зазначити, згідно Наказу №422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.
Спеціальне кодування всіх операцій, то використовуються для відображення в ІКП облікових показників, забезпечує автоматизоване ведення ІКП.
Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При ньому кожна операція фіксується в окремому рядку із значенням виду операції та дати її проведення.
Теза позивача про повторність зменшення переплати спростовується строчкою в ІКП «Переплата» яка становила 04.03.2020 року 34924699,1 грн. та є незмінною за всіма операціями зазначеними позивачем у поясненнях.
Сума переплати, що виникла по декларації липень 2016 року - 2 919 432,27 грн. була зменшена (в рахунок платежу) за податковими деклараціями наступним чином:
Отже, наданий позивачем розрахунок пені передбаченої пунктом 200.23 статті 200 ПК України до 15.03.2021 року є некоректним та таким, що не відповідає обставинам справи.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2021 року зазначена вище справа розподілена та 11.02.2021 року передана судді Пруднику С.В.
15.02.2021 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі № 160/2016/21 та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.
07.04.2021 року ухвалою суду клопотання представника ПАТ «Дніпровський металургійний завод» Кривошеїної І.О. про витребування доказів задоволено. Витребувано та зобов`язано подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (adm.dp.court.gov.ua) ) у строк до 27.04.2021 року від Державної податкової служби України: докази переведення суми підтвердженого бюджетного відшкодування з особового рахунку ІКП на електронний рахунок платника податку в системі електронного адміністрування; роздруківку з інтегрованої картка платника податків (ІКП) відносно приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» з 01.01.2016 року по теперішній час.
У судове засідання 17.05.2021 року прибули представник позивача, представник відповідача-2 та представник третьої особи.
Представник відповідача-1 в судове засідання не прибув, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.
Представник позивача позов підтримав та просив задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача-2 позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи, наведені у письмовому відзиві на позов.
Заслухавши пояснення представника позивача та пояснення представника відповідача-2, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з огляду на таке.
05.11.2019 року постановою Верховного Суду у справі №804/9145/16 касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишено без задоволення. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.02.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2017 залишено без змін.
Також, 15.11.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось ПАТ «Дніпровський металургійний завод» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якому просило суд:
- визнати протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо не внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» в розмірі - 2919432,27 грн. за звітний період липень 2016 року, за який подано декларацію, на рахунок № НОМЕР_2 ПАТ «Сіті Банк», МФО 300584;
- зобов`язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» в розмірі - 2919432,27 грн. за звітний період липень 2016 року, за який подано декларацію, на рахунок № НОМЕР_2 ПАТ «Сіті Банк», МФО 300584.
За наслідками розгляду даної позовної заяви, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 року у справі №160/8567/18 позовну заяву ПАТ «Дніпровський металургійний завод» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.
Не погоджуючись із судовим рішенням від 23.12.2019 року у справі №160/8567/18 Державною податковою службою України (правонаступником Державної фіскальної служби України) та Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби подані апеляційні скарги, за результати розгляду яких, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 року апеляційні скарги Державної податкової служби України та Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишені без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 року у справі за позовом ПАТ «Дніпровський металургійний завод» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби та Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії залишено без змін.
За реплікацією Діловодство спеціалізованого суду встановлено, що 16.07.2020 року у справі №160/8567/18 ПАТ «Дніпровський металургійний завод» судом направлено 4 виконавчих листа.
21.09.2020 року Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову про заміну сторони виконавчого провадження ВП № 63074481, з ДФС України на ДПС України.
18.11.2020 року Офіс ВПП ДПС в листопаді 2020 року втретє звернувся з касаційною скаргою на рішення судів першої та апеляційної інстанцій по справі № 160/8567/18.
27.11.2020 року ухвалою Верховною суду у справі №160/8567/18 відмовлено в задоволенні клопотання Офісу великих платників податків ДПС про поновлення строку на касаційне оскарження, визнавши зазначені в ньому причини пропуску строку неповажними. Відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою Офісу великих платників податків ДПС на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 року у справі №160/8567/18 за позовом ПАТ «Дніпровський металургійний завод» до Офісу великих платників податків ДФС, Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.
Як було встановлено судом під час розгляду справи, що сума бюджетного відшкодування у сумі 2 919 432,27 грн. за звітний період липень 2016 року, за який подано декларацію (справа № 804/9145/16) у даній справі не відшкодована позивачу.
Враховуючи те, сума бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 2 919 432,27 грн. не внесена до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та не відшкодована ПрАТ «Дніпровський металургійний завод», позивач, вважаючи що набув право на нарахування пені у порядку, встановленому п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України та відповідно 3 % річних, інфляційних витрат від знецінення суми бюджетного відшкодування, звернувся до суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд виходить з наступного.
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульовано статтею 200 Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
За змістом підпункту 200.7.1 пункту 200.7 цієї статті формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
Порядок ведення та форма Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Згідно підпункту 200.7.2 пункту 200.7 статті 200 Кодексу заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.
Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
Відповідно до пункту 200.12 статті 200 Кодексу зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат, зокрема, ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.
У випадках, передбачених підпунктами "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.
Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України".
Відповідно до пункту 200.13 статті 200 Кодексу на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.
Порядок ведення та форма Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 «Про затвердження Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість», пункти 1 та 3 якої набирають чинності з 01 квітня 2017 року. До набрання чинності пунктами 1 і 3 Постанови № 26 бюджетне відшкодування сум ПДВ за заявами, включеними до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, сформованого згідно з пунктом 52 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, здійснюється у порядку, що діяв до 1 січня 2017 року.
Згідно пункту 3 Порядку формування Реєстру здійснюється автоматично на підставі баз даних ДФС та Казначейства.
В свою чергу, у відповідності до пункту 4 Порядку, орган ДФС вносить до Реєстру дані, визначені цим пунктом.
Формування, ведення, бюджетне відшкодування та офіційне публікування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 Податково кодексу України.
Податковим кодексом України врегульовані питання, зокрема, щодо порядку і способу повернення сум бюджетного відшкодування.
Як згідно з нормами Податкового кодексу України, так і Порядку №26 органи ДФС формують бази даних, на підставі яких, в свою чергу, формується Реєстр і, відповідно, в подальшому має здійснюватися бюджетне відшкодування сум.
Неузгодженість дій державних органів з приводу реалізації функцій щодо відшкодування сум з бюджету не може слугувати підставою для позбавлення платника податків на отримання такого бюджетного відшкодування.
Слід зазначити, що узгоджена сума у розмірі 2 919 432,27 грн. податковим органом не відшкодована позивачу у встановлений законом строк.
Як вже зазначалось вище, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 року у справі №160/8567/18 позовну заяву ПАТ «Дніпровський металургійний завод» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.
Не погоджуючись із судовим рішенням від 23.12.2019 року у справі №160/8567/18 Державною податковою службою України (правонаступником Державної фіскальної служби України) та Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби подані апеляційні скарги, за результати розгляду яких, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 року апеляційні скарги Державної податкової служби України та Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишені без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 року у справі за позовом ПАТ «Дніпровський металургійний завод» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби та Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії залишено без змін.
За реплікацією Діловодство спеціалізованого суду встановлено, що 16.07.2020 року у справі №160/8567/18 ПАТ «Дніпровський металургійний завод» судом направлено 4 виконавчих листа.
21.09.2020 року Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову про заміну сторони виконавчого провадження ВП № 63074481, з ДФС України на ДПС України.
18.11.2020 року Офіс ВПП ДПС в листопаді 2020 року втретє звернувся з касаційною скаргою на рішення судів першої та апеляційної інстанцій по справі № 160/8567/18.
27.11.2020 року ухвалою Верховною суду у справі №160/8567/18 відмовлено в задоволенні клопотання Офісу великих платників податків ДПС про поновлення строку на касаційне оскарження, визнавши зазначені в ньому причини пропуску строку неповажними. Відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою Офісу великих платників податків ДПС на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 року у справі №160/8567/18 за позовом ПАТ «Дніпровський металургійний завод» до Офісу великих платників податків ДФС, Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.
Отже, судовими рішеннями у справі №160/8567/18 було підтверджено достовірність заявленої позивачем суми бюджетного відшкодування ПДВ період липень 2016 року у сумі 2 919 432,27 грн., у зв`язку з чим така сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою.
Доказів внесення ДПС України та Офісом великих платників податків ДПС до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних про повернення позивачу узгодженої сума бюджетного відшкодування в розмірі 2 919 432,27 грн. та відповідно її відшкодування, відповідачами в ході розгляду справи суду не надано.
Відповідно до пункту 200.23 статті 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.
Верховний Суд у постанові від 30 травня 2019 року у справі №803/655/17 зазначав, що наведені норми (пункт 200.23 статті 200 ПК України) встановлюють обов`язкове нарахування пені на суму бюджетної заборгованості, яка не виплачена у строк, визначений в статті 200 Податкового кодексу України, безвідносно до того, чи така бюджетна заборгованість була виплачена, чи ні. При цьому, непогашення заборгованості бюджету з податку на додану вартість у визначений законодавцем строк є підставою для виникнення у платника податку права вимоги щодо виплати пені за прострочення бюджетного відшкодування.
ЄСПЛ у рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09 січня 2007 року зазначив, що юридична особа-платник податку на додану вартість мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).
Верховний Суд зазначає, що неузгодженість в роботі між органами державної влади, у даному випадку між податковим органом та органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, не може слугувати причиною порушення прав платників податків у сфері бюджетного відшкодування податку на додану вартість.
Так, позивач навів розрахунок пені з 06.11.2019 року по 15.03.2021 року, яка складає 394 003,38 грн.
В той же час ДПС України вважає, що наданий позивачем розрахунок пені передбаченої пунктом 200.23 статті 200 ПК України до 15.03.2021 року є некоректним та таким, що не відповідає обставинам справи.
Отже, доводи аргументи позивача з приводу здійснення бюджетного відшкодування ПДВ за липень 2016 року у розмірі 2 919 432,27 грн. 15.03.2021 року не знайшли свого підтвердження під час розгляду судом даної справи.
В той же час, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 року у справі №160/8567/18 як Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби так і ДПС України не виконано.
Суд зазначає, що оскільки кінцева дата нарахування пені, передбачена пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, наразі невідома, та позивач має право самостійно визначити період нарахування пені в межах строку існування заборгованості бюджету з податку на додану вартість з урахуванням положень статті 102 Податкового кодексу України.
Враховуючи те, що сума бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 2 919 432,27 грн. не внесена до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та не відшкодована ПАТ «ДМЗ», то суд вважає, що позивач набув право на нарахування пені з 06.11.2019 року по 15.03.2021 року у порядку, встановленому п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України.
Відповідно до розрахунку пені по декларації з ПДВ за липень 2016 року на суми підтвердженого та не відшкодованого бюджетного відшкодування в строки встановлені Податковим кодексом України, пеня становить 394 564,83 грн. нарахована за період з 06.11.2019 року по 15.03.2021 року.
Окрім того, позивач за період з 06.11.2019 року по 15.03.2021 року, посилаючись на положення частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, навів розрахунки інфляційних втрат, що складають 267 128,05 грн. та 3% річних, що складають 119 016,85 грн. грн.
Так, з 06.11.2019 року по 15.03.2021 року - 491 день, облікова ставка з 06.11.2019 по 12.12.2019 року - 15,50%; з 13.12.2019 року по 30.01.2020 року - 13,50%; з 31.01.2020 року по 12.03.2020 року - 11,00%; з 13.03.2020 року по 13.04.2020 року - 10,00%; з 24.04.2020 року по 11.06.2020 року - 8,00%; з 12.06.2020 року по 04.03.2021 року - 6%; з 05.03.2021 року по 15.03.2021 року - 6,50%, відповідно до даних Національного Банку України.
Відповідно до розрахунку 3% річних за період з 06.11.2019 року по 15.03.2021 року становить 119 016,85 грн. (2 919 432,27 грн. сума бюджетного відшкодування * 3% : 100% : 365 днів в році * 491 прострочених днів), індекс інфляції за період з 06.11.2019 року по 15.03.2021 року становить 267 128,05 грн. (2 919 432,27 грн. сума бюджетного відшкодування * 109,14% сукупний індекс інфляції за період з 06.11.2019 року по 15.03.2021 року та - 2 919 432,27грн. = 267 128,05 грн.).
Індекс інфляції публікується Державною службою статистики України.
Суд також зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного суду від 07 квітня 2020 року у справі №910/4590/19, Велика Палата Верховного Суду не погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про те, що звернення позивача до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення інфляційних нарахувань та суми 3% річних є видом відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. За змістом статті 1192, частини другої статті 22 Цивільного кодексу України відшкодування шкоди здійснюється лише за умови доведення розміру заподіяної шкоди. Натомість відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України кредитор вправі вимагати сплати суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також процентів річних від простроченої суми. Ці правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника в певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно з відшкодуванням шкоди (зокрема, зі стягненням збитків) порядку. Така спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру заподіяної шкоди (розміру збитків). Отже, стягнення інфляційних і процентів річних, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, є способом компенсації майнових втрат кредитора, а не способом відшкодування шкоди. Таку ж природу має і неустойка. Зокрема, пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки НБУ, що нараховується на суму заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, є способом компенсації майнових втрат кредитора, а не способом відшкодування шкоди.
Водночас інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою.
Далі Велика Палата Верховного Суду вказала: «…У справі, що розглядається, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою, а основною - вимога про сплату заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ. При вирішенні спору про стягнення з бюджету інфляційних та річних процентів перед судом обов`язково постане питання про наявність заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ, суму такої заборгованості, строк сплати такої заборгованості та тривалість прострочення, тобто питання, спір щодо яких підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. Тому Велика Палата Верховного Суду вважає, що спір щодо вимоги про стягнення з бюджету інфляційних та річних процентів, нарахованих на прострочену суму заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ, належить розглядати за правилами адміністративного судочинства незалежно від того, чи поєднана така вимога з однією з вимог, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 5 КАС України, чи поєднана вона з вимогою про стягнення заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ та чи розглянуті такі вимоги в іншій справі.
Ураховуючи зазначене вище, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що цей спір відноситься до юрисдикції адміністративних судів.».
При цьому слід зауважити, що відповідач не навів спростувань щодо розрахованих позивачем сум інфляційних збитків та три відсотки річних.
Щодо невідповідності даних, які зазначені відповідачем-2 в ІКП позивача, фактичним обставинам та документальним доказам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Після прийняття Верховним Судом постанови 05.11.2019 по справі № 804/9145/16 про відмову Офісу великих платників податків ДФС в задоволенні касаційної скарги, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін, відповідач -2 відповідно до ч. 3 п. 200.15 ст. 200 Податкового кодексу України, якою встановлено, що у разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків, відповідач - 2 зобов`язаний був відобразити збільшення суми бюджетного відшкодування та поновити суму в розмірі - 1 459 716,14 грн., яку було зменшено в рахунок погашення штрафних (фінансових) санкцій.
На думку суду, як вбачається з наданого відповідачем - 2 до суду витягу з ІКП позивача за 2019 рік, поновлення раніше списаних сум не було здійснено. При дослідженні наданого відповідачем-2 ІКП позивача вбачається, що 02.03.2020 відповідачем-2 повторно зменшено переплату на суму бюджетного відшкодування в розмірі 2 919 432,27 грн. та на суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі - 1 459 716,14 грн. та зазначено судову ухвалу по справі № 804/9145/15/16.
Відповідачем - 2 тричі вказано суму - 2 919 432,27 грн. та в розділі «Опис операції» зазначено:
- «зменшено переплату NY Судова ухвала № 160/1369/20 по заяві про зміну напрямку відшкодування ПДВ № 20/elgur16NONY-50 від 04.03.2020»;
- «збільшено переплату Х3 Заяв про зміну напрямку відшкодування ПДВ № 20/elgur16NONY-50 по № від ...».
Також суд вважає, що відповідачем- 2 двічі в ІКП зазначено суму бюджетного відшкодування в розмірі - 2 919 432,27 грн. та в розділі «Опис операції» зазначено:
- «зменшено в ІКП суму бюджетного відшкодування на р/р за декл/уточ.розр на зб.нарах.».
Тим паче, позивач не подавав заяву про зміну напрямку бюджетного відшкодування № 20/elgur16NONY-50 від 04.03.2020.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Податковий орган не довів перед судом належними та допустимими доказами правомірність своїх тверджень.
Відтак, підсумовуючи все вище наведене, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
В якості відповідачів по справі позивачем зазначено Державну казначейську службу України та Державну податкову службу України.
Зважаючи на те, що Державною казначейською службою України не допущено стосовно позивача протиправної бездіяльності щодо відшкодування сум заборгованості і дії Казначейства є похідними від дій податкового органу, суд вважає, що судові витрати має понести Державна податкова служба України.
З матеріалів справи встанволено, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в сумі 9405,22 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №342199 від 05.02.2021 року та також платіжним дорученням № 347385 від 27.04.2021 року про сплату судового збору у сумі 2296,70 грн. Загалом сума сплаченого судового збору за подання до суду позовної заяви склала 11 702,22 грн.
На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 17 травня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Виготовлення рішення у повному обсязі здійснено 26 травня 2021 року.
Керуючись ст. ст. 139, 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» до відповідача-1: Державна казначейська служба України, відповідача-2: Державна податкова служба України, третя особа - Східне Міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення строку бюджетного відшкодування податку на додану вартість- задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 26 травня 2021 року.

Суддя С. В. Прудник