Справа № 420/618/21
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2021-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/618/21

Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І. Дата і місце ухвалення: 18.03.2021р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року по справі за адміністративним позовом адвоката ОСОБА_1 до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області в особі дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2021 року адвокат ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області в особі дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення №153/1/14-2/2020 від 15.12.2020р., яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю строком на 12 місяців.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем безпідставно притягнуто його до дисциплінарної відповідальності за порушення Правил адвокатської етики в частині не розірвання договорів з клієнтами через існування конфлікту інтересів між ними. Конфлікту інтересів між його клієнтами - обвинуваченими у кримінальному провадженні №0003353 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не існує, а скарги на позивача про притягнення його до дисциплінарної відповідальності ініційовані виключно для тиску у зв`язку із здійсненням ним адвокатської діяльності. Також, позивач посилався на те, що у спірних правовідносинах дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області зобов`язана була застосувати положення ч.2 ст.35 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», якою передбачено притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката протягом року з дня вчинення дисциплінарного проступку. Відповідачем пропущений річний строк притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Крім того, на спірному рішенні дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області №153/1/14-2/2020 від 15.12.2020р. відсутній підпис Голови КДКА Одеської області та при його ухваленні і підписанні брали участь адвокати, які проводили перевірку відомостей за скаргами, що не відповідає вимогам Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Регламенту кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення від 18.03.2021р. з прийняттям нового судового рішення - про задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні спору помилково застосував положення п.1 ч.2 ст.31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» в частині обґрунтованого врахування Комісії рішення дисциплінарної палати від 21.07.2020р., яким ОСОБА_1 вже притягувався у дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення права на здійснення адвокатської діяльності строком на 3 місяці по іншій справі за скаргою ОСОБА_5 . Судом залишено поза увагою, що скарга ОСОБА_5 по іншій справі була подана значно пізніше, аніж скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , однак рішення по ній було прийнято раніше оскаржуваного рішення №153/1/14-2/2020 від 15.12.2020р.

Також, апелянт посилається на те, що на підтвердження законності прийняття рішення КДКА суд виходив з чисельності скарг колишніх клієнтів адвоката ОСОБА_1 , як доказ вчинення ним дисциплінарного проступку. При цьому, судом не надано правової оцінки доводам позивача на факт здійснення тиску на нього як адвоката.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що з дня порушення дисциплінарної справи (03 грудня 2019 року) до прийняття рішення у ній (15 грудня 2020 року) пройшло більше, аніж один рік, у зв`язку з чим дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області зобов`язана була застосувати положення ч.2 ст.35 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Апелянт зазначає, що ні дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області при прийнятті рішення №153/1/14-2/2020 від 15.12.2020р., а ні суд першої інстанції при вирішенні спору не прийняли до уваги доводи адвоката ОСОБА_1 щодо предмету договору про надання правової допомоги з ОСОБА_4 та виконання доручення регіонального центру безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області на здійснення захисту ОСОБА_3 , а також строків їх дії. Обґрунтування вчинення адвокатом дисциплінарного проступку базується виключно на постановах від 15.06.2018р. та від 18.06.2018р. старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області капітана поліції Близнюка В.С. щодо існування можливого конфлікту інтересів між клієнтами адвоката ОСОБА_1 , однак ці постанови не містять жодної підстави, чому такий конфлікт існує.

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Одеської області подала письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Відповідач вважає необґрунтованими посилання апелянта на відсутність конфлікту інтересів та зазначає, що частиною 1 статті 28 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокату заборонено укладати договір про надання правової допомоги у разі, якщо він надає правову допомогу іншій особі, інтереси якої можуть суперечити інтересам особи, яка звернулася щодо укладення договору про надання правової допомоги. Неприпустимість конфлікту інтересів передбачено і статтею 9 Правил адвокатської етики, яка встановлює, що адвокат без письмового погодження з клієнтами, щодо яких виник конфлікт інтересів, не може представляти або захищати одночасно двох або більше клієнтів, інтереси яких є взаємно суперечливими. При цьому, апелянтом не заперечується, що він, як адвокат, прийняв на себе зобов`язання по захисту відразу трьох обвинувачених ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 по єдиному кримінальному провадженню №0003353 за підозрою у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, скоєного групою осіб. Поведінка кожного з підозрюваних на стадії слідства була взаємовиключною та суперечливою по відношенню до інших підозрюваних та свідчила, що між ними наявний конфлікт інтересів.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 24.06.2011р. №VI-22/178, ОСОБА_1 30.06.2011р. видано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2059.

Рішенням дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області №153/1/14-2/2020 від 15.12.2020р. адвоката ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вигляді зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю строком на 12 місяців.

Зокрема, у вказаному рішенні зазначено, що 22.12.2018р. до КДКА Одеської області надійшла скарга громадянина РФ ОСОБА_3 стосовно адвоката ОСОБА_1 , що здійснює адвокатську діяльність індивідуально.

Також, 03.01.2019р., 08.01.2019р. та 16.01.2019р. до КДКА Одеської області надійшли аналогічні за змістом скарги від ОСОБА_3 .

Крім того, 14.01.2019р., 23.01.2019р., 13.02.2019р., 12.03.2019р. та 23.04.2019р. аналогічні за свої змістом скарги на дії адвоката ОСОБА_1 надійшли від ОСОБА_2 ; 04.03.2019р. та 12.03.2019р. - від ОСОБА_7 ; 19.03.2019р., 02.04.2019р., 28.05.2019р., 14.06.2019р., 25.06.2019р., 02.07.2019р. та 09.07.2019р. - від ОСОБА_4 .

Зазначені 18 скарг стосовно адвоката ОСОБА_1 на засіданнях дисциплінарної палати КДКА Одеської області були об`єднані в одне дисциплінарне провадження під №153/19.

Рішенням дисциплінарної палати КДКА Одеської області від 03.12.2019р. порушено дисциплінарну справу стосовно адвоката ОСОБА_1 .

Комісією встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №3353, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 КК України.

24.04.2018р. Регіональним центром з надання з безоплатної правової допомоги в Одеській області, на підставі постанови Таїровського ВП Київського ВП в Одеській області, адвокату ОСОБА_1 видано доручення забезпечити надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_3

16.05.2018р. між адвокатом ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , яка діяла в інтересах своєї доньки ОСОБА_2 , була укладена угода №16/18 про надання правової допомоги в правоохоронних органах і судах у вищезазначеному кримінальному провадженні.

14.06.2018р. до слідчого управління ГУНП в Одеській області надійшла заява від підозрюваної ОСОБА_2 щодо допуску адвоката ОСОБА_1 в якості її захисника.

Проте, 15.06.2018р. старшим слідчим СУ ГУНП в Одеській області, капітаном поліції Близнюком В.С. винесено постанову про відмову у залученні адвоката ОСОБА_1 для надання правової допомоги підозрюваній ОСОБА_2 . Вказана постанова мотивована тим, що ОСОБА_1 призначений для надання безоплатної правової допомоги ОСОБА_3 , якому по даному кримінальному провадженню було повідомлено про підозру. Враховуючи те, що під час досудового розслідування підозрювана ОСОБА_2 давала правдиві свідчення щодо скоєння нею кримінальних правопорушень, а підозрюваний ОСОБА_3 відмовився давати свідчення, тому у разі, якщо адвокат ОСОБА_1 буде залучений для надання правової допомоги ОСОБА_2 , це об`єктивно буде суперечити інтересам підозрюваного ОСОБА_3 , що призведе до конфлікту інтересів його нового клієнта, а саме ОСОБА_2 . При цьому, слідчий послався на ч.1 ст.46 КПК України.

Однак, в порушення діючого законодавства, за наявності конфлікту інтересів між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_1 не розірвав угоду з ОСОБА_7 , яку вона уклала в інтересах своєї доньки ОСОБА_2 , та не вчинив жодних дій, передбачених законом при розірванні договору з клієнтом. Будь-які документи про розірвання Угоди з ОСОБА_7 або надіслання останній письмового повідомлення про розірвання Угоди від адвоката ОСОБА_1 до КДКА Одеської області не надходило.

Навпаки, розуміючи, що ОСОБА_7 не являється фахівцем у галузі права, адвокат ОСОБА_1 на протязі тривалого часу запевняв її, що все під його контролем, що він надає правову допомогу її доньці у повному обсязі, передавав на її вимогу процесуальні документи, проводив консультації та зустрічі з нею, обговорював їх подальші гонорарні відносини, наполягав на тому, що коли буде нормальне фінансування, то будуть і нормальні проміжні результати, а також запевняв, що скоро офіційно приступить до захисту її доньки.

Вказані обставини підтверджуються наданими ОСОБА_7 роздруківками зі скриншот смс-повідомлень, якими вона обмінювалася з адвокатом ОСОБА_1 на протязі з 15.05.2018р. по 13.11.2018р.

З огляду на вказане дисциплінарна палата дійшла висновку, що адвокатом ОСОБА_1 під час надання правової допомоги ОСОБА_2 були порушені вимоги ч.1 ст.46, п.1 ч.2 ст.78 КПК України, ст.ст. 34, 35 Правил адвокатської етики, що свідчить про наявність в діях адвоката складу дисциплінарного проступку.

Однак, враховуючи, що станом на 15.12.2020р. сплив передбачений ч.2 ст.35 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» термін для притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за скаргами ОСОБА_2 , тому дисциплінарну справу в цій частині було закрито.

Крім того, 11.06.2018р. адвокат ОСОБА_1 уклав угоду №33/18 з ОСОБА_4 про надання правової допомоги останньому в правоохоронних органах і судах по вищезазначеному кримінальному провадженню. Внаслідок укладеної угоди адвокату було сплачено гонорар у розмірі 13 000,00 грн.

Проте, 18.06.2018р. старшим слідчим СУ ГУНП в Одеській області, капітаном поліції Близнюком В.С. винесено постанову про відмову у залученні адвоката ОСОБА_1 для надання правової допомоги підозрюваному ОСОБА_4 . Вказана постанова мотивована тим, що ОСОБА_1 призначений для надання безоплатної правової допомоги ОСОБА_3 , якому по даному кримінальному провадженню було повідомлено про підозру. Враховуючи те, що адвокат ОСОБА_1 буде залучений в якості захисника для надання правової допомоги підозрюваному ОСОБА_4 , тому це об`єктивно буде суперечити інтересам підозрюваного ОСОБА_3 , що призведе до конфлікту інтересів його нового клієнта, а саме ОСОБА_4 . При цьому, слідчий послався на ч.1 ст.46 КПК України та п.1 ч.2 ст.78 КПК України.

Проте, за наявності вказаного в ухвалі слідчого конфлікту інтересів, адвокат ОСОБА_1 не виконав вимоги ст.ст.34, 35 Правил адвокатської етики та не розірвав укладену з ОСОБА_4 Угоду.

Дисциплінарна палата не прийняла до уваги пояснення адвоката, що Угода була укладена на надання правової допомоги ОСОБА_4 лише як свідку, зазначивши, що таких відомостей зміст Угоди не містить.

Надалі, після того, як слідчий не допустив адвоката ОСОБА_1 до захисту ОСОБА_4 адвокат в той же день (18.06.2018р.) отримав доручення Регіонального центру на захист ОСОБА_4., що, за висновками КДКА Одеської області, є недопустимим, оскільки на захист однієї особи адвокат уклав два договори: на оплатній підставі безпосередньо з ОСОБА_4 та на підставі Доручення за грошові кошти Держави. При цьому, адвокат ОСОБА_1 не повідомив Центр про вказаний у постанові слідчого конфлікт інтересів.

З огляду на вказане дисциплінарна палата дійшла висновку, що адвокатом ОСОБА_1 під час надання правової допомоги ОСОБА_4 були порушені вимоги ч.1 ст.46, п.1 ч.2 ст.78 КПК України, ст.ст. 7, 34, 35 Правил адвокатської етики, ст.26 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», що свідчить про наявність в діях адвоката складу дисциплінарного проступку.

Окрім того, 21.12.2018р. перед початком судового засідання в Київському районному суді м.Одеси адвокат ОСОБА_1 в односторонньому порядку відмовився від надання правової допомоги ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та заявив, що буде здійснювати захист ОСОБА_2 , у зв`язку з чим, 21.12.2018р. суддя Київського районного суду м.Одеси Галій С.П. виніс ухвалу та доручив Регіональному центру призначити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 захисника.

В свою чергу, 27.12.2018р. ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м.Одеси із заявою, в якій зазначила, що вона категорично проти участі адвоката ОСОБА_1 і просить не допускати його до її захисту у кримінальному провадженні та притягнути його до відповідальності за не належне виконання свої обов`язків по договору про надання правової допомоги від 16.05.2018р. Однак будучи обізнаним з вказаною заявою адвокат ОСОБА_1 16.01.2019р. з`явився в судове засідання в якості її захисника.

До того ж, в ході перевірки матеріалів судової справи встановлено, що 21.12.2018р. жодних заяв про відмову від адвоката ОСОБА_1 від обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Київського районного суду м.Одеси не надходило, відмова від захисника судом не зафіксована.

Також, до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області не надходили заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про заміну адвоката

ОСОБА_1 скаргах до КДКА в Одеській області ОСОБА_4 та ОСОБА_3 стверджують, що вказаною відмовою адвокат ОСОБА_1 свідомо позбавив їх права на захист.

Зазначене свідчить про порушення адвокатом ОСОБА_1 вимог ст.ст. 52, 54 КПК України та ст.43 Правил адвокатської етики, що свідчить про наявність в діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Що стосується скарг громадянина РФ ОСОБА_3 , то він вказував, що всі процесуальні дії здійснювалися на незрозумілій для нього українській мові, він був позбавлений можливості ознайомитися з обвинувальним актом, протоколами, журналами судових засідань, рішеннями судів на російській мові. Однак, адвокат на ці порушення не реагував та не роз`яснив йому права, не відреагував на передачу справи для розгляду по суті судді, який ухвалював рішення в якості слідчого судді, не реагував на порушення норм КПК України під час судового слідства, тобто, проявляв бездіяльність.

В ході перевірки встановлено, що на порушення законних прав ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_1 відреагував лише 26.11.2018р. під час чергового судового засідання. Ухвалою від 26.11.2018р. Київський районний суд м.Одеси зобов`язав територіальне управління ДСА України в Одеській області укласти договір з бюро перекладів.

Під час розгляду дисциплінарної скарги стосовно позивача комісія дійшла висновку, що адвокатом ОСОБА_1 грубо порушені вимоги ч. 1 ст. 46, ч. 1 ст. 52, ч. 2 ст. 54, п. 1 ч. 2 ст. 78 КПК України, ст.ст. 7, 11, 22, 34, 35, 43 Правил адвокатської етики, ст.26 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», що тягне за собою дисциплінарну відповідальність адвоката на підставі п.3 ч.2 ст.31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (грубе одноразове порушення Правил адвокатської етики). Такий дисциплінарний проступок є підставою для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Під час обрання виду дисциплінарного стягнення дисциплінарна палата врахувала систематичне грубе порушення адвокатом Правил адвокатської етики, обставини вчинення проступку, його наслідки для авторитету адвокатури, особу адвоката та той факт, що на підставі рішення дисциплінарної палати КДКА Одеської області від 21.07.2020р. до адвоката ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю строком на три місяці з 20.07.2020р. по 21.10.2020р.

Не погоджуючись з правомірністю рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області №153/1/14-2/2020 від 15.12.2020р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвокат ОСОБА_1 оскаржив його в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем додержаний порядок притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки підставою для відкриття дисциплінарного провадження були чисельні звернення клієнтів адвоката ОСОБА_1 , захист яких він здійснював в кримінальному провадженні. Незважаючи на наявний конфлікт інтересів між обвинуваченими у кримінальному провадженні №3353 ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 позивач взяв на себе захист всіх трьох обвинувачених, що не відповідає положенням ч.1 ст.46, ч.1 ст.54, п.1 ч.2 ст.78 КПК України та ч.1 ст.28 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

За висновками суду першої інстанції, матеріалами дисциплінарного провадження підтверджуються висновки КДКА Одеської області про те, що адвокат ОСОБА_1 при захисті трьох осіб в одному кримінальному провадженні діяв в умовах конфлікту інтересів між клієнтами, не розірвав договори та порушив норми як КПК України, так і Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Правил адвокатської етики, тощо.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги доводи позивача щодо пропуску КДКА Одеської області річного строку на притягнення до дисциплінарної відповідальності, зазначивши, що порушення є триваючим, оскільки в матеріалах дисциплінарної справи відсутні докази, що доручення на представництво інтересів ОСОБА_3 припинено та договір на надання правової допомоги ОСОБА_4 - розірваний.

Також, судом визнано необґрунтованими посилання ОСОБА_8 на порушення строків проведення дисциплінарного провадження з тих підстав, що тривалий розгляд дисциплінарної справи пов`язаний з великою кількістю скарг на позивача, необхідністю отримання документів з кримінального провадження, судів, Регіонального центру з надання безоплатної правової допомоги в Одеській області, оскарженням рішення про порушення дисциплінарного провадження до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України, протиепідемічні заходи, які були запроваджені на території України.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 виходячи з наступного.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI (далі - Закон №5076-VI).

Частиною першої статті 4 Закону № 5076-VI передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів.

Статтею 20 Закону № 5076-VI встановлено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги.

Відповідно до статті 33 Закону №5076-VI адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом. Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України і є процедурою розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку (ч.1 ст.34 Закону №5076-VI).

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону №5076-VI, дисциплінарним проступком адвоката є:

1) порушення вимог несумісності;

2) порушення присяги адвоката України;

3) порушення правил адвокатської етики;

4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення:

5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків;

6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування;

7) порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом.

Згідно статті 35 Закону №5076-VI за вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: попередження; зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року; для адвокатів України - позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України, а для адвокатів іноземних держав - виключення з Єдиного реєстру адвокатів України.

Адвокат може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності протягом року з дня вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно ч.1 ст.41 Закону №5076-VI, за результатами розгляду дисциплінарної справи ДП КДКА приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу.

Отже, саме за результатом розгляду дисциплінарної справи по суті дисциплінарною палатою приймається рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи у зв`язку із відсутністю підстав для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності.

Як зазначалось вище, підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Частиною 2 статті 31 Закону №5076-VI визначено перелік підстав, за яких може бути застосовано накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю. Такими підставами є, виключно у разі:

1) повторного протягом року вчинення дисциплінарного проступку;

2) порушення адвокатом вимог щодо несумісності;

3) систематичного або грубого одноразового порушення правил адвокатської етики.

Спірним рішенням КДКА Одеської області №153/1/14-2/2020 від 15.12.2020р. адвоката ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю на строк 12 місяців.

Вказане рішення мотивоване тим, що адвокат порушив вимоги ч. 1 ст. 46, ч. 1 ст. 52, ч. 2 ст. 54, п. 1 ч. 2 ст. 78 КПК України, ст.ст. 7, 11, 22, 34, 35, 43 Правил адвокатської етики, ст.26 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», тобто вчинив дисциплінарний проступок відповідно до п.3 ч.2 ст.31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

При цьому, у наведеному рішенні КДКА Одеської області №153/1/14-2/2020 від 15.12.2020р. зазначається, що вчинене адвокатом порушення за своєю суттю є грубим одноразовим порушенням Правил адвокатської етики та співмірним, у даному конкретному випадку, є дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк 12 місяців.

Відповідно до рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку адвокат ОСОБА_1 маючи доручення Регіонального центру з надання безоплатної правової допомоги в Одеській області від 24.04.2018р. забезпечити надання безоплатно вторинної правової допомоги ОСОБА_3 , взяв на себе захист ОСОБА_2 (угода про надання правової допомоги №16/18 від 16.05.2018р.) та ОСОБА_4 (угода про надання правової допомоги №33/18 від 11.06.2018р.).

При цьому, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є трьома обвинуваченими у межах кримінального провадження №3353 за підозрою у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, скоєного групою осіб.

Незважаючи на те, що між обвинуваченими (які мали різні ролі) наявний конфлікт інтересів, адвокат ОСОБА_1 взяв на себе захист всіх трьох обвинувачених.

До того ж, незважаючи на винесення старшим слідчим СУ ГУНП в Одеській області, капітаном поліції Близнюком В.С. постанов від 15.06.2018р. та від 18.06.2018р. про відмову у залученні адвоката ОСОБА_1 для надання правової допомоги підозрюваним ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_1 не виконав вимог ст.ст. 34, 35 Правил адвокатської етики та негайно не розірвав укладені з ними угоди.

Таким чином, позивач взяв на себе зобов`язання по захисту клієнтів інтереси яких могли потенційно суперечити один одному.

Більше того, дисциплінарною палатою КДКА Одеської області встановлено, що поведінка кожного з підозрюваних у кримінальному провадженні №3353 була взаємовиключною та суперечливою по відношенню до інших підозрюваних (зокрема, ОСОБА_2 почала давати покази щодо скоєного правопорушення а ОСОБА_3 відмовився від дачі показів) та свідчила, що між ними наявний конфлікт інтересів.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.21 Закону №5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики.

Згідно із ч. 1 ст. 28 Закону №5076-VI адвокату, адвокатському бюро або адвокатському об`єднанню забороняється укладати договір про надання правової допомоги у разі конфлікту інтересів.

Адвокату забороняється укладати договір про надання правової допомоги і він зобов`язаний відмовитися від виконання договору, укладеного адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням, у разі, якщо адвокат надає правову допомогу іншій особі, інтереси якої можуть суперечити інтересам особи, яка звернулася щодо укладення договору про надання правової допомоги (п.7 ч.1 ст.28 Закону №5076-VI).

Відповідно до п.8 ч.1 ст.1 Закону №5076-VI конфлікт інтересів - суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов`язками, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов`язків, а також на вчинення чи не вчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності.

Критерії оцінки етичних аспектів поведінки адвоката визначені Правилами адвокатської етики, затвердженими звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року (далі Правила адвокатської етики), норми яких суд застосовує в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Частинами 2-5 статті 9 Правил адвокатської етики визначено, що адвокат без письмового погодження з клієнтами, щодо яких виник конфлікт інтересів, не може представляти або захищати одночасно двох або більше клієнтів, інтереси яких є взаємно суперечливими, або вірогідно можуть стати суперечливими, а також за таких обставин надавати їм професійну правничу (правову) допомогу. У разі отримання адвокатом конфіденційної інформації від клієнта, якому він надавав професійну правничу (правову) допомогу, пов`язаної з інтересами нового клієнта при наданні правничої допомоги, адвокат зобов`язаний отримати письмове погодження клієнтів, між якими виник конфлікт інтересів. Адвокат без письмового погодження з клієнтом, щодо якого виник конфлікт інтересів, не може представляти, захищати клієнта чи надавати йому професійну правничу (правову) допомогу, якщо інтереси клієнта суперечать власним інтересам адвоката. За відсутності письмового погодження клієнта, в разі виникнення конфлікту інтересів в процесі реалізації адвокатом договору, такий договір має бути розірваний з дотриманням умов, визначених цими Правилами.

Відповідно до положень ч.1 ст.46, ч.1 ст.54, п.1 ч.2 ст.78 КПК України захисник не має права взяти на себе захист іншої особи або надавати їй правову допомогу, якщо це суперечить інтересам особи, якій він надає або раніше надавав правову допомогу.

Підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його.

Особа не має права брати участь у цьому ж кримінальному провадженні як захисник або представник також у випадку якщо вона у цьому провадженні надає або раніше надавала правову допомогу особі, інтереси якої суперечать інтересам особи, яка звернулася з проханням про надання правової допомоги.

Аналіз наведеного вище законодавства дає суду підстави для висновку про те, що обмеження щодо здійснення адвокатом, який представляв інтереси особи на підставі доручення Центру БВПД, прямо встановлені Правилами адвокатської етики, які є нормативно-правовим актом, прийнятим вищим органом адвокатського самоврядування, обов`язковість виконання якого всіма без виключення адвокатами України передбачена Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що взявши на себе зобов`язання щодо захисту ОСОБА_3 , як підозрюваного, адвокат ОСОБА_1 в силу приписів п.7 ч.1 ст.28 Закону №5076-VI зобов`язаний був відмовитися від укладання угод про надання правової допомоги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , так як їх інтереси з ОСОБА_3 є взаємовиключними.

До того ж, дізнавшись про конфлікт інтересів адвокат ОСОБА_1 зобов`язаний був розірвати угоди з клієнтами, проте цього не зробив, чим порушив статтю 28 Закону №5076-VI та ст.ст. 34, 35 Правил адвокатської етики.

Подальші дії адвоката ОСОБА_1 у суді, як то відмова від захисту ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та намагання здійснити захист ОСОБА_2 проти її волі, лише підтверджують виникнення у адвоката ОСОБА_1 конфлікту інтересів.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 26.11.2020р. по справі №818/1718/17. Зокрема, Верховний Суд зазначив, що згідно із Рекомендаціями К (2000) про свободу здійснення професії адвоката, обов`язки адвокатів перед своїми клієнтами повинні передбачати уникнення конфлікту інтересів. У Генеральних принципах етики адвокатів, прийнятих у 1995 році Міжнародною асоціацією юристів, зазначається, що адвокати не повинні приймати доручення, якщо інтереси їхніх клієнтів суперечать інтересам самих адвокатів, їх партнерів або інших їхніх клієнтів. Також адвокат зобов`язаний утриматися від обслуговування нового клієнта, якщо це здатне викликати виникнення загрози порушення конфіденційності відомостей, що довірені йому попереднім клієнтом, або якщо інформація, що є у розпорядженні адвоката, про стан справ попереднього клієнта здатна стати джерелом переваг для нового клієнта. Вказані вимоги поширюють свою дію на всі випадки як індивідуального, так і колективного здійснення адвокатами професійної діяльності.

Верховний Суд погодився з висновками суду апеляційної інстанції про те, що порушенням правил адвокатської етики є, у тому числі, не лише дії чи бездіяльність, що призвели до настання конкретних негативних наслідків для особи внаслідок наявного конфлікту інтересів, а й сама ймовірність такого настання, виходячи із обставин справи, більш того розумні підстави вважати, що розвиток інтересів в подальшому призведе до виникнення такого конфлікту.

Суд зауважив, що статтею 20 Правил адвокатської етики чітко не визначено, коли саме закінчується термін адвоката на представництво, тому у будь-якому випадку адвокат повинен дотримуватися усіх заходів для уникнення конфлікту інтересів між новим та попереднім клієнтами. Закінчення строку дії довіреності не свідчить про те, що конфіденційна інформація, яка стала відомою адвокату від попереднього клієнта не може бути використаною для нового клієнта. Від адвоката вимагається отримання письмового погодження від клієнта. За відсутності письмового погодження клієнта, у разі виникнення конфлікту інтересів у процесі реалізації адвокатом договору, такий договір має бути розірваний.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із позицією відповідача, що у даному випадку має місце конфлікт інтересів.

Висновки дисциплінарної палати КДКА Одеської області щодо наявності в діях адвоката ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку ґрунтуються на матеріалах дисциплінарної справи, є вмотивованими та такими, що відповідають вимогам статей 34, 41 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Пунктом 1 частини 2 статті 31 Закону №5076-VI встановлено, що накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися виключно у разі повторного протягом року вчинення дисциплінарного проступку.

При вирішенні спору суд першої інстанції визнав обґрунтованим врахування КДКА Одеської області, при прийнятті рішення щодо зупинення права позивача здійснення адвокатської діяльності строком на 12 місяців, рішення дисциплінарної палати від 21.07.2020р. (залишене без змін рішенням ВКДКА від 30.09.2020р.), яким адвокат ОСОБА_1 вже притягувався до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення права на здійснення адвокатської діяльності строком на 3 місяці по іншій справі за скаргою ОСОБА_5 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що судом не враховано, що скарга ОСОБА_5 по іншій справі була подана значно пізніше, ніж скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , але рішення по скарзі ОСОБА_5 було ухвалено раніше спірного рішення відповідача №153/1/14-2/2020 від 15.12.2020р. А відтак, за твердженнями апелянта, обставини щодо розгляду скарги ОСОБА_5 не мали враховуватися ні відповідачем, а ні судом першої інстанції.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів апелянта, оскільки положення статті 41 Закону №5076-VI зобов`язують дисциплінарну палату під час обрання виду дисциплінарного стягнення, крім обставин вчинення проступку, його наслідків, особи адвоката, враховувати всі інші обставини.

Посилання апелянта на здійснення на нього тиску, як адвоката, є неспроможними та такими, що не підтверджуються матеріалами справи.

Також, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на недотримання КДКА Одеської області вимог ч.2 ст.35 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», якою встановлено річний строк притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності, який обчислюється з дня вчинення дисциплінарного проступку.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, порушення є триваючим, яке розпочавшись з конкретної протиправної дії (взяття зобов`язань по захисту осіб з конфліктом інтересів) продовжувалося здійснюватися потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. В матеріалах дисциплінарної справи відсутні належні докази, що доручення на представництво інтересів ОСОБА_3 припинено та договір на надання правової допомоги ОСОБА_4 - розірваний.

Крім того, обов`язок адвоката щодо уникнення конфлікту інтересів має дотримуватися навіть після виконання доручення клієнта відповідно до ч. 2 ст. 35 Правил адвокатської етики.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що припинення дії доручення регіонального центру з безоплатної правової допомоги є правом адвоката, оскільки статтею 17 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» питання прийняття рішення про відмову у наданні безоплатної вторинної правової допомоги, заміну адвоката, припинення надання безоплатної вторинної правової допомоги віднесено до повноважень центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Необґрунтованими, також, є посилання апелянта на те, що при вирішенні спору судом першої інстанції помилково враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 09.08.2019р. по справі №1540/4358/18, щодо питання «триваючого порушення», яка стосувалася правовідносин щодо несплати обов`язкових щорічних внесків адвокатом на реалізацію діяльності органів адвокатського самоврядування.

Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд, дійшовши висновків щодо змісту поняття «триваюче порушення», не обмежив застосування такого поняття виключно дисциплінарними справами щодо несплати членських внесків.

Таким чином, на підставі викладеного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області №153/1/14-2/2020 від 15.12.2020р., яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю строком на 12 місяців, є обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим заявлені позовні вимоги про його скасування не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 та скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 25 травня 2021 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук