Справа № 640/1205/21
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 року м. Київ № 640/1205/21

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, в якому просить суд:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, у сумі 110355,00 грн на підставі довідки Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2020 №02.7-33/79 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи зі стажу 23 роки 1 місяць та 1 день, відповідно до Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Шостим апеляційним адміністративним судом 06.02.2020 за №118, починаючи з 07.02.2020, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправним діями Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо незарахування до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період навчання в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01.09.1992 по 30.06.1997 тривалістю 2 роки 5 місяців 0 днів (половина терміну навчання за денною формою), та період роботи на посаді помічника Ясинуватського міжрайонного прокурора прокуратури Донецької області з 23.07.1998 по 17.01.2002 тривалістю 3 роки 5 місяців 25 днів, та призначення щомісячного довічного грошового утримання в меншому розмірі - 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.01.2021 року відкрито провадження у справі № 640/1205/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач з позовом не погодився, надав до суду письмовий відзив, де зазначив, що у своїй діяльності керується виключно чинними законами та підзаконними нормативно-правовими актами, а тому перерахунок пенсії позивача було здійснено правомірним шляхом, у відповідності до передбачених приписів та норм права.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Рішенням Вищої ради правосудця від 04.02.2020 №290/0/15-20 ОСОБА_1 звільнено з посади судці Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви у відставку.

Приймаючи зазначене рішення Вища рада правосуддя виходила з того, що додані до заяви документи свідчать, що позивач має достатній для звільнення у відставку стаж роботи, визначений на підставі статей 116, 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також абзацу четвертого пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону в редакції Закону України «Про Вищу раду правосуддя».

10 лютого 2020 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, до якої надала документи для призначення грошового утримання судді у відставці, проте рішення про призначення грошового утримання судді у відставці позивачу направлено не було.

Перша виплату у загальній сумі 373739,22 грн. позивач отримала наприкінці травня 2020 року. Наприкінці червня 2020 року отримала на банківську картку 98531,25 грн; наприкінці липня 2020 року отримала на банківську картку таку ж суму - 98531,25 грн, із чого зробила висновок, що це і є сума призначеного їй щомісячного грошового утримання як судді у відставці.

Оскільки сума щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується територіальним управлінням Пенсійного фонду України є меншою та виходячи з розрахунку стажу, що визначений судом, позивач неодноразово зверталась до відповідача з метою отримання рішення про призначення грошового утримання.

Як зазначає позивач, її вимоги задоволені не були, тому в подальшому через представника було направлено на адресу відповідача адвокатський запит від 31.08.2020, який отриманий адресатом 02.09.2020 (поштовий ідентифікатор 610), проте запит не був виконаний.

В адвокатському запиті було порушено питання про надання інформації щодо призначення та виплати щомісячного довічного грошового утримання; рішення про призначення щомісячного довічного грошового утримання; розрахунок розміру грошового утримання та копії матеріалів пенсійної справи.

Після направлення повторного адвокатського запиту від 06.10.2020 №6.10-2020 листом від 13.10.2020 №2600-0207-8/145811 відповідачем були надані копії документів пенсійної справи, а також відповідь, з якої вбачається, що щомісячне довічне грошове утримання призначено у розмірі 98531,25 грн.

Як вбачається з наданих розрахунків, при призначенні щомісячного довічного грошового утримання відповідачем було враховано стаж судді 16 років 28 днів, у зв`язку із чим було визначено грошове утримання у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

У відповіді відповідач не зазначив, з яких саме підстав ним було визначено суддівський стаж таким чином.

Проте відповідач перерахунок та нарахування пенсії не здійснив, виклавши відмову у листі ГУ ПФУ за № 2600-0312-8/115072 від 17.08.2020.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 126 Конституції України підставою для звільнення судді, серед іншого є подання подання заяви про відставку.

Відповідно до частини першої статті 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VII (далі Закон №1402-VIII) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII Закону №1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Абзацом другим пункту 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», який був чинний на час призначення на посаду суддів, установлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Аналогічні вимоги закріплені в пункті 3.1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» відповідно до якого до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім цього, згідно частини другої статті 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII Закону №1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Згідно положень частини четвертої статті 43 Закону №2862 до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно частини першої статті 7 Закону №2862, яка була чинна на час призначення мене на посаду судді, на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Отже, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. При цьому при обчисленні стажу, який дає право на відставку, окремо слід застосовувати положення частини першої статті 137 Закону №1402-VIII, положення частини другої цієї статті, як стаж, який зараховується додатково.

Частина друга статті 137 Закону №1402-VII підлягає застосуванню до спірних правовідносин через те. що призвела до покращення правового становища, оскільки дозволяє зарахувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) тривалістю, яка вимагалась законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення позивача на посаду судді.

Аналогічні висновки щодо застосування положень частини другої статті 137 Закону №1402-VII зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 30.05.2019 у справі №9901/805/18, від 17.09.2020 №9901/302/19.

Також, постанова Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 у справі №9901/805/18 містить висновки про можливість зарахування до стажу строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах.

Згідно з пунктом «д» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до пункту «е» статті 3 цього Закону право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти.

Підпунктом «і» пункту 109 Порядку №590 визначено, що крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також «навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.), партійних школах, совпартшколах, школах профрухів, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі.

Пунктом 8 Порядку №637, встановлено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Як вбачається з матеріалів справи, на посаду судді позивач була призначена у листопаді 2002 року, тому визначення стажу має здійснюватися згідно із Законом України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-ХІІ (далі Закон №2862).

У цьому контексті суд також зауважує, що у Конституції України визначено, що Україна є соціальною, правовою державою (ст. 1); права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ч. 2 ст. 3); держава забезпечує соціальну спрямованість економіки (ч. 4 ст. 13).

Відповідно до Основного Закону України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (друге речення ст. 21); конституційні права і свободи людини не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані (ч. 1, 2 ст. 22); конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч. 1 ст. 64).

Згідно зі статтею 22 Конституції України не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод людини і громадянина при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів.

Конституційний Суд України у рішенні від 17.03.2005 року № 1-рп/2005 зауважив, що згідно з Конституцією України ознаками України як соціальної держави є соціальна спрямованість економіки, закріплення та державні гарантії реалізації соціальних прав громадян, зокрема їх прав на соціальний захист і достатній життєвий рівень (ст. 46, 48), тощо. Це зобов`язує державу відповідним чином регулювати економічні процеси, встановлювати і застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян» (абз. 3 п.п. 4.1 п. 4 мотивувальної частини).

У рішенні від 11.10.2005 року № 8-рп/2005 Конституційний Суд України вказав, що «в Україні як соціальній, правовій державі політика спрямовується на створення умов, які забезпечують достатній життєвий рівень, вільний і всебічний розвиток людини як найвищої соціальної цінності, її життя і здоров`я, честь і гідність. Утвердження та дотримання закріплених у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обов`язком держави.

Право громадян на пенсійне забезпечення гарантовано ст.46 Конституцією України. За будь-яких обставин сутність права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист не може бути порушена, а законодавче регулювання у цій сфері має відповідати принципам соціальної держави. Конституційний Суд України наголошував на необхідності дотримання вказаних принципів, зокрема, у Рішенні від 26.12.2011 року № 20-рп/2011. Держава Україна як учасниця Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права 1966 року визнає право кожної людини на соціальне забезпечення, включаючи соціальне страхування, і може встановлювати тільки такі обмеження цього права, які визначаються законом, і лише остільки, оскільки це сумісно з природою зазначеного права, і виключно з метою сприяти загальному добробуту в демократичному суспільстві.

Згідно рішення Вищої ради правосуддя та розрахунку Шостого апеляційного адміністративного суду, мій стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 23 роки 1 місяць 1 день, та до якого було включено:

1. навчання в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого (зарахування половини терміну навчання за денною формою) у період з 01.09.1992 по 30.06.1997 - 2 роки 5 місяців 0 днів;

2. робота на посаді помічника Ясинуватського міжрайонного прокурора прокуратури Донецької області у період з 23.07.1998 по 17.01.2002 - 3 роки 5 місяців 25 днів;

3. робота на посаді судді Ясинуватського міського суду Донецької області у період з 26.11.2002 по 26.03.2004 - 1 рік 4 місяці 1 день;

4. робота на посаді судді, заступника голови Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області у період з 27.03.2004 по 04.05.2007 - 3 роки 1 місяць 8 днів;

5. робота на посаді судді Донецького окружного адміністративного суду у період з 07.05.2007 по 06.01.2011 - 3 роки 8 місяців;

6. робота на посаді судді Київського апеляційного адміністративного суду у період з 10.01.2011 по 01.10.2018 - 7 років 8 місяців 22 дні;

7. робота на посаді судді Шостого апеляційного адміністративного суду у період з 02.10.2018 по 06.02.2020 - 1 рік 4 місяці 5 днів

Зазначений стаж також у повній мірі підтверджується трудовою книжкою на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно частини третьої статті 142 Закону №1402-V11I щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 131 Конституції України в Україні діє Вища рада правосуддя, яка ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

Як вбачається з розрахунку, відповідачем під час призначення грошового утримання не було враховано до стажу період навчання в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого тривалістю 2 роки 5 місяців 0 днів (половина терміну навчання за денною формою), який підлягає зарахуванню відповідно до частини четвертої статті 43 Закону №2862, яка була чинною на день призначення (обрання), та період роботи на посаді помічника Ясинуватського міжрайонного прокурора прокуратури Донецької області тривалістю 3 роки 5 місяців 25 днів, який підлягає зарахуванню відповідно до частини другої статті 137 Закону №1402-VIII.

Не врахування відповідачем стажу, який відповідно до норм законодавства визначений Вищою радою правосуддя та Шостим апеляційний адміністративним судом, призвело до призначення грошового утримання у меншому розмірі лише 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, замість 56 відсотків (20 років + 3 повні роки роботи по 2 відсотки).

Згідно довідки Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2020 №02.7- 33/79 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що видана ОСОБА_1 , суддівська винагорода, яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 197062,50 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2008 №3-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за №200/14891) затверджений Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (далі Порядок №3-1).

Порядком №3-1 визначений порядок звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання (порядок подання заяви, момент звернення та призначення, наслідки не подання додаткових документів протягом трьох місяців на вимогу органу Пенсійного фонду - за згодою судді призначається за наявними) (розділ І); звернення за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання (розділ II); документи, необхідні для призначення (перерахунку) щомісячного довічного утримання (розділ III); приймання, оформлення і розгляд документів органами, що призначають щомісячне довічне утримання (розділ IV); виплата щомісячного довічного утримання та її припинення (розділ V).

Зокрема, згідно пункту 3 розділу IV Порядку №3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення щомісячного довічного утримання документами або надання додаткових документів орган, що призначає щомісячне довічне утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного утримання або відмову в його призначенні відповідно до пункту 5 розділу І цього Порядку.

У пункті 5 розділу І Порядку №3-1 якщо документи, які необхідно подати додатково, протягом трьох місяців не подані, щомісячне довічне утримання, за згодою судді у відставці призначається за наявними документами.

До заяви були додані всі необхідні документи:

розрахунок від 06.02.2020 №118 стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (23 роки 1 місяць 1 день), що виданий Шостим апеляційним адміністративним судом; довідка від 06.02.2020 №118 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що видана Шостим апеляційним адміністративним судом;

копія рішення Вищої ради правосуддя від 04.02.2020 №290/0/15-20 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Шостого апеляційного адміністративного

суду у відставку»:

наказ про відрахування судді зі штату;

трудова книжка, довідка про навчання на денній формі навчання, рішення про проходження кваліфікаційного оцінювання;

заява про перерахування коштів на відповідний банківський рахунок.

Тобто, суд доходить до висновку, що позивачем до заяви були надані всі необхідні документи, оскільки відсутнє письмове повідомлення відповідача про необхідність надати додаткові документи, а також рішення про відмову в призначенні грошового утримання, що свідчить на дотримання позивачем положень чинного законодавства при вставленні та обчисленні пенсійного забезпечення.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, у сумі 110355,00 грн на підставі довідки Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2020 №02.7-33/79 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи зі стажу 23 роки 1 місяць та 1 день, відповідно до Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Шостим апеляційним адміністративним судом 06.02.2020 за №118, починаючи з 07.02.2020, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві за рахунок його бюджетних асигнувань.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16; ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, у сумі 110355,00 грн на підставі довідки Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2020 №02.7-33/79 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи зі стажу 23 роки 1 місяць та 1 день, відповідно до Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Шостим апеляційним адміністративним судом 06.02.2020 за №118, починаючи з 07.02.2020, з урахуванням раніше виплачених сум.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.А. Качур