Справа № 640/24674/20
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2021-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2021 року м. Київ № 640/24674/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику у часників справи адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Нагольчанська" до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби у місті Києві, третя особа: Державної фіскальна служби України, про визнання бездіяльності протиправною, стягнення заборгованості з бюджетного відшкодування та пені,

установив:

13.10.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Нагольчанська" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби у місті Києві, третя особа: Державна фіскальна служби України, в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у м. Києві щодо невнесення відомостей до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість щодо суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за результатами судового оскарження за листопад 2014 року у розмірі 5 674 186,00 грн та за грудень 2014 року у розмірі 72 354 389,00 грн;

- стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби у місті Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Нагольчанська" заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість за листопад 2014 року у розмірі 5 674 186,00 грн та за грудень 2014 року у розмірі 72 354 389,00 грн;

- стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Нагольчанська" суму пені в розмірі 82 462 308,28 грн.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказує на протиправну бездіяльність податкового органу щодо неподання висновку до казначейської служби про необхідність бюджетного відшкодування, а також невнесення до Реєстру і Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника, в результаті чого позивач не отримав належну йому суму бюджетного відшкодування. При цьому, представник позивача зауважує, що податковий орган не заперечує достовірність заявленої позивачем суми бюджетного відшкодування ПДВ за листопад 2014 року у розмірі 5 674 186,00 грн та за грудень 2014 року у розмірі 72 354 389,00 грн, а правомірність заявленого ТОВ «Центральна збагачувальна фабрика «Нагольчанська» відшкодування ПДВ встановлено у судових рішеннях у справі №826/335/16.

На думку позивача, вказана бездіяльність податкового органу свідчить про порушення ним вимог статті 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України), пунктів 52 та 56 підрозділу 2 Розділу XX "Перехідні положення" ПК України, пунктів 6 - 9 Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2011 №39 (Порядок №39), вимог Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 №26 (Порядок №26) і Порядку ведення реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2016 №68 (Порядок №68).

Крім того, посилаючись на положення пункту 200.23 статті 200 ПК України представник позивача обґрунтовує наявність правових підстав для стягнення пені на суму заборгованості з бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, яку просить стягнути за період з 18 травня 2015 року до 8 жовтня 2020 року згідно доданого розрахунку до позовної заяви у розмірі 82 462 308,28 грн.

Також представник позивача обґрунтовує наявність підстав стягнення в судовому порядку з ГУ ДПС у м. Києві через ГУ ДКС у м. Києві відповідних сум заборгованості із бюджетного відшкодування ПДВ, посилаючись на положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенція) та відповідну практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.11.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Нагольчанська" прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження. З урахуванням відсутності вимог щодо заподіяної шкоди ухвалено здійснювати розгляд справи за спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи.

Головне управління Державної податкової служби у місті Києві подало до суду відзив на позовну заяву у якому вказано на необґрунтованість та відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідач зауважив, що на момент винесення судом остаточного судового рішення у справі №826/335/16 незалежно від суб`єкта владних повноважень змінився порядок відшкодування ПДВ, у зв`язку із чим відсутня практична можливість здійснення бюджетного відшкодування ПДВ для ТОВ "Центральна збагачувальна фабрика "Нагольчанська" за листопад 2014 року та грудень 2014 року.

Також відповідач вказав на обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав шляхом заявлення позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби у місті Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Нагольчанська" заборгованість бюджету з відшкодування ПДВ за листопад 2014 року у розмірі 5 674 186,00 грн та за грудень 2014 року у розмірі 72 354 389,00 грн. Відповідач вважає, що такий спосіб захисту порушує публічний порядок, а в даному випадку суд не може перебирати на себе повноваження суб`єктів які здійснюють бюджетне відшкодування ПДВ та повинен стимулювати налагодження відповідного механізму, який буде ефективний способом захисту в межах норм законодавства, стимулювати органів до виконання покладених на них законом обов`язків щодо бюджетного відшкодування ПДВ.

Крім того, відповідач заперечив можливість задоволення позовних вимог в частині стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Нагольчанська" суму пені в розмірі 82 462 308,28 грн, у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду із такою позовною вимогою.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів - Державна фіскальна служби України не подала відзиву на позовну заяву чи письмових пояснень по суті спору.

Головне управління Державної казначейської служби у місті Києві не подало відзиву на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Нагольчанська", водночас, заявило клопотання Головного управління Державної казначейської служби у місті Києві від 29.01.2021 про залишення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Нагольчанська" без розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.05.2021 з урахуванням поданої позивачем заяви частково задоволено клопотання Головного управління Державної казначейської служби у місті Києві від 29.01.2021 про залишення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Нагольчанська" без розгляду, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Нагольчанська" залишеноь без розгляду у частині позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Нагольчанська" суму пені в розмірі 82 462 308,28 грн.

Керуючись нормою частини п`ятої статті 262 КАС України, суд здійснював розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідив матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надав їм юридичну оцінку та встановив наступне.

ТОВ «Центральна збагачувальна фабрика «Нагольчанська» подано декларацію з податку на додану вартість за листопад 2014 року із задекларованою сумою бюджетного відшкодування у розмірі 5 674 186,00 грн та декларацію з податку на додану вартість за грудень 2014 року із задекларованою сумою бюджетного відшкодування у розмірі 72 354 389,00 грн.

Державною податковою інспекцією у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві у період з 22.04.2015 по 07.05.2015 проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТОВ «Центральна збагачувальна фабрика «Нагольчанська» бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за листопад, грудень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки складено довідку від 12.05.2015 №10/26-55-28-02/00179648 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки нарахування ТОВ «Центральна збагачувальна фабрика «Нагольчанська» податковий номер 00179648 бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за листопад, грудень 2014 року». Згідно цього акту перевіркою не встановлено порушень при відображенні ТОВ «Центральна збагачувальна фабрика «Нагольчанська» бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за листопад 2014 року у сумі 5 674 186 грн, за грудень 2014 року - 72 354 389 грн.

У період з 17.11.2015 по 30.11.2015 ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТОВ «Центральна збагачувальна фабрика «Нагольчанська» бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за листопад 2014 року, грудень 2014 року, за результатом якої складено акт від 07.12.2015 №49/26-55-28-02/00179648. Цією перевіркою встановлено, зокрема, завищення суми ПДВ, що була заявлена для бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок за листопад 2014 року в сумі 5 674 186,00 грн та за грудень 2014 року в сумі 72 354 389,00 грн.

На підставі вказаного акту перевірки ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві 22.12.2015 прийняті податкові повідомлення-рішення про анулювання бюджетного відшкодування №, №, №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2016 у справі №826/335/16, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду 23.06.2016, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 22.12.2015 №, №, № прийняті ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.03.2017 касаційну скаргу ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.04.2016 і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2016 - без змін.

Верховним Судом України 10.10.2017 за результатами розгляду заяви ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві заяву про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 21.03.2017 повернуто ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві.

З метою отримання вказаної суми бюджетного відшкодування ТОВ «Центральна збагачувальна фабрика «Нагольчанська» зверталась до Державної податкової служби із листом від 10.08.2020 №10/08/20 (вхідний ДПС України від 11.08.2020 №31450/6) із проханням подати до Державної казначейської служби висновок про здійснення бюджетного відшкодування ПДВ за листопад 2014 року в розмірі 5 674 186,00 грн та за грудень 2014 року в розмірі 72 354 389,00 грн.

Відповідь на вказаний лист надано листом ГУ ДПС у м. Києві від 09.09.2020 №127760/10-26-18-04-04-14 у якому підтверджено наявність у ТОВ «Центральна збагачувальна фабрика «Нагольчанська» права на бюджетне відшкодування ПДВ за листопад 2014 року в розмірі 5 674 186,00 грн та за грудень 2014 року в розмірі 72 354 389,00 грн. При цьому, повідомлено, що на даний час чинним законодавством не передбачено при здійсненні бюджетного відшкодування ПДВ подання висновків до Державної казначейської служби.

Разом з цим, незважаючи на наявність у ТОВ «Центральна збагачувальна фабрика «Нагольчанська» права на бюджетне відшкодування вказаних сум ПДВ та вказане звернення позивача, ГУ ДПС у м. Києві не здійснено жодних заходів для реалізації права позивача на отримання зазначеного бюджетного відшкодування ПДВ.

Враховуючи, що суми бюджетного відшкодування ПДВ за листопад 2014 року в розмірі 5 674 186,00 грн та за грудень 2014 року в розмірі 72 354 389,00 грн узгоджені, проте податковий орган не надіслав відповідного висновку до органу казначейської служби, а також не вніс дані ані до Реєстру, ані до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника, 13.10.2020 позивач звернувся до суду з цим позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Підпункт 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначає, що бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків закріплено у статті 200 ПК України.

Як слідує зі змісту вимог пункту 200.1 статті 200 ПК України (у редакції станом з 01.01.2016, тобто чинній на момент виникнення спірних правовідносин), сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.2 статті 200 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п.200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

Згідно з пункту 200.4 статті 200 ПК України (у редакції, чинній з 01.01.2016) передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з п.200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п.200-1.3 ст.200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п.200-1.3 ст.200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

За приписами пункту 200.7 статті 200 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Як визначено пунктами 200.8, 200.10 статті 200 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), до податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій.

Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування у разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Згідно пункту 200.11 статті 200 ПК України (у редакції, чинній з 01.01.2016) Контролюючий орган має право провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями:

- за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками;

- з придбання товарів/послуг у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу, за період до 1 січня 2016 року.

За приписами пункту 200.12 статті 200 ПК України (у редакції, чинній з 01.01.2016), контролюючий орган зобов`язаний протягом п`яти робочих днів після закінчення перевірки:

- або подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету;

- або за заявою платника податку до відповідного контролюючого органу зарахувати таку суму в рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

Згідно із пунктом 200.13 статті 200 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Відповідно до із пункту 200.14 статті 200 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки сум бюджетного відшкодування, визначених у пункті 200.11 цієї статті, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування у звітному (податковому) періоді, та зараховує таку суму заниження до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Відповідно до пункту 200.15 статті 200 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Згідно пункту 200.17 статті 200 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), джерелом сплати бюджетного відшкодування (у т.ч. заборгованості бюджету) є доходи бюджету, до якого сплачується податок. Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України.

Так, станом на час виникнення спірних правовідносин, механізм взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість визначався Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2011 №39 (Порядок №39)

Відповідно до пункту 6 Порядку №39, у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку з урахуванням вимог ст.ст.73,83 ПК України підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування податку на додану вартість, в якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету.

Згідно із пунктом 7 Порядку №39, орган державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку зобов`язаний подати органові державної казначейської служби висновок протягом: 3-х робочих днів після закінчення камеральної перевірки податкової декларації платника податку, який має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; 5-ти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування ПДВ.

Пунктом 8 Порядку №39 визначено, що державна податкова служба надсилає на постійній основі до Державної казначейської служби узагальнену інформацію про обсяги сум бюджетного відшкодування ДВ, визначені у висновках. Порядок та строки надсилання такої інформації визначаються Державною податковою службою.

Відповідно до пункту 9 Порядку №39, на підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом: 3-х операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; 5-ти операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Отже, за правилами Порядку №39, у разі підтвердження контролюючим органом достовірності нарахування платником податку суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, контролюючий орган зобов`язаний скласти та надіслати органу державної казначейської служби висновок про суму відшкодування податку на додану вартість.

21.12.2016 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в України», який набрав чинності з 01.01.2017, яким змінено порядок бюджетного відшкодування ПДВ платникам цього податку, який не передбачає надання контролюючим органом відповідного висновку та його направлення до органу державного казначейства. Відшкодування здійснюється в автоматичному порядку на підставі інформації, відображеної в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Так, згідно з підпунктами 200.7.1, 200.7.2 пункту 200.7 статті 200 ПК України (тут і надалі, в редакції з 01.01.2017), формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

За приписами пункту 200.12 статті 200 ПК України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зокрема, з: ґ) дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами «а», «г» і «ґ» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 200.13 статті 200 ПК України на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

При цьому, пунктами 52 та 56 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, якими цей підрозділ був доповнений Законом №1797-VІІІ, визначено, що до 10.01.2017 центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, зобов`язаний на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 цього Кодексу, в редакції, що діяла до 01.01.2017, сформувати єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у хронологічному порядку їх надходження.

До 01.02.2017 центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету (пункт 56).

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 №26 затверджено Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (Порядок №26), який, згідно з пунктом 3 цієї постанови набирав чинності з 01.04.2017.

Зазначеною постановою встановлено, що до набрання чинності цим Порядком бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість за заявами, включеними до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, сформованого згідно з пунктом 52 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, здійснюється у порядку, що діяв до 01.01.2017.

Відповідно до положень пункту 4 Порядку №26 орган ДФС вносить до Реєстру, зокрема, такі дані: дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість, або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (в разі їх подання); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; дату початку та закінчення проведення перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, та дату поданої до органу ДФС заяви у разі виникнення у платника податку необхідності змінити напрям узгодженого бюджетного відшкодування; дату складення та вручення платнику податку акта перевірки; суму узгодженого органом ДФС бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Згідно з пунктом 6 Порядку №26 інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі органом ДФС на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Пунктом 12 Порядку №26 передбачено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу Казначейства для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі та перераховується органом Казначейства у строки, передбачені пунктом 200.13 статті 200 ПК України, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

При цьому органу Казначейства стають доступними для виконання узгоджені суми бюджетного відшкодування, зазначені в Реєстрі, які підлягають поверненню.

У зв`язку з набранням чинності Порядком №26, з 01.04.2017 втратив чинність Порядок №68, який передбачав, що реєстри формуються ДФС за даними: прийнятих територіальними органами ДФС податкових декларацій з податку на додану вартість або уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість, передбачених абзацом четвертим пункту 50.1 статті 50 ПК, та заяв, поданих у складі податкових декларацій або уточнюючих розрахунків; податкової інформації, зібраної та отриманої органами доходів і зборів, відповідно до глави 7 ПК.

Пунктом 10 Порядку №68 встановлено, що друга частина реєстрів містить інформацію, зокрема, про: зазначену у заяві суму податку, заявлену до бюджетного відшкодування на рахунок платника податку в банку; дату узгодження територіальним органом ДФС зазначеної у заяві суми податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню.

Таким чином, реєстри заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, які діяли як до 01.04.2017, так і після цієї дати, передбачають його інформаційне наповнення, зокрема, внесення інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування, яка підлягає перерахуванню платнику ПДВ, контролюючим органом щодо цього платника.

При цьому, у разі внесення заяви про бюджетне відшкодування до Реєстру відповідно до Порядку №68, який діяв до 01.04.2017, відповідна інформація мала бути включена у сформований до 10.01.2017 єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та у Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01.02.2016, за якими станом на 01.01.2017 суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Бюджетне відшкодування за такими заявами до 01.04.2017 мало здійснюватися у раніше визначеному порядку, тобто зі складанням контролюючим органом відповідного висновку та його наданням територіальному органу Державної казначейської служби України.

Водночас, починаючи з 01.04.2017 року передумовою для отримання платником ПДВ належної йому суми бюджетного відшкодування є відображення органом ДФС в Реєстрі інформації про її узгодження.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 09.07.2020 у справі №821/852/17, від 10.06.2020 у справі №640/1032/19, від 15.01.2020 у справі №360/746/19, від 19.02.2019 у справі №810/2980/17, від 27.02.2018 у справі №822/1877/16.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2016 у справі №826/335/16, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду 23.06.2016, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 22.12.2015 №, №, № прийняті ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, отже підтверджено право ТОВ «Центральна збагачувальна фабрика «Нагольчанська» на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку рахунок за листопад 2014 року в сумі 5 674 186,00 грн та за грудень 2014 року в сумі 72 354 389,00 грн.

Наявність у ТОВ «Центральна збагачувальна фабрика «Нагольчанська» права на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку рахунок за листопад 2014 року в сумі 5 674 186,00 грн та за грудень 2014 року в сумі 72 354 389,00 грн не заперечується відповідачам й у ході розгляду даної справи.

Отже, до 01.04.2017 ГУ ДФС у м. Києві мало скласти та подати до територіального органу Державної казначейської служби висновок із зазначенням суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Водночас після набрання чинності Порядком №26, тобто з 01.04.2017, ГУ ДФС у м. Києві мало внести до Реєстру і Тимчасового реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку, задля забезпечення доступу органу Казначейства для виконання.

Разом з тим, матеріали справи не містять будь-яких доказів вчинення таких дій податковим органом, а відповідачі визнають дану обставину.

Вказана бездіяльність податкового органу є неправомірною в силу зазначених правових норм та призвела до порушення права позивача на отримання бюджетного відшкодування ПДВ.

Згідно пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною першої статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Статтею 13 Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

«Ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення судом рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає цій статті.

Європейський суд з прав людини наголошував, що поняття «майно» у ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05.01.2000р.) (Beyeler v. Italy, заява №33202, §100).

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Рисовський проти України» підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Також Європейський суд з прав людини у справі «Лелас проти Хорватії» зазначив, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов`язків.

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Ґаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії»).

В контексті ефективного засобу правового захисту права платника ПДВ на отримання бюджетного відшкодування цього податку, суд, враховує висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12.02.2019 у справі №826/7380/15.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання щодо належного способу захисту права платника податків на отримання сум бюджетного відшкодування з ПДВ за податковими деклараціями за вересень - жовтень 2014 року, вказала, що, враховуючи відсутність механізму реального відшкодування платнику ПДВ узгодженої суми бюджетного відшкодування цього податку, такі способи захисту порушеного права, як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування або внести заяву Товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, не призведуть до ефективного відновлення права платника податку.

Застосувавши норму частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції та висновки ЄСПЛ щодо застосування цієї норми, викладені, зокрема в рішеннях у справі «Бейелер проти Італії» від 05.01.2000, у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.06.2014, у справі «Інтерсплав проти України» від 09.01.2007, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права Товариства, є стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКС України у м. Києві на його користь заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

З огляду на викладене, суд вважає, що найбільш ефективним і таким, що унеможливлює подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень щодо порушення прав суб`єкта господарювання на отримання бюджетного відшкодування з ПДВ (враховуючи тривале зволікання із виконанням своїх обов`язків, яке триває з червня 2016 року), та, відповідно, зведе до мінімуму необхідність повторного звернення до суду, у тому числі, через невиконання або неналежне виконання рішення суду, є спосіб захисту порушеного права позивача саме шляхом стягнення на його користь із Державного бюджету України заборгованості з відшкодування ПДВ за листопад 2014 року у розмірі 5 674 186,00 грн та за грудень 2014 року у розмірі 72 354 389,00 грн.

Аналогічна правова позиція щодо обрання ефективного способу захисту порушеного права у справах щодо стягнення ПДВ у подібних правовідносинах висловена також у постановах Верховного Суду від 10.06.2020 у справі №640/1032/19, від 15.01.2020 у справі №360/746/19, від 03.09.2019 у справі №826/26292/15.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірності оскаржуваної бездіяльності та необґрунтованості способу захисту прав позивача у межах спірних правовідносин, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Частинами першою, сьомою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає задоволенню повністю, а згідно наявного в матеріалах справи квитанції №74236, позивачем за його подання сплачено судовий збір у розмірі 21020 грн, то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Нагольчанська" задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у м. Києві щодо невнесення відомостей до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість щодо суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за результатами судового оскарження за листопад 2014 року у розмірі 5 674 186,00 грн та за грудень 2014 року у розмірі 72 354 389,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби у місті Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Нагольчанська" заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість за листопад 2014 року у розмірі 5 674 186,00 грн та за грудень 2014 року у розмірі 72 354 389,00 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Нагольчанська" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 21 020 грн (двадцять одна тисяча двадцять гривень).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Нагольчанська" (місцезнаходження юридичної особи: 01133, місто Київ, вулиця Кутузова, будинок 18/7, офіс 426; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 00179648).

Відповідач - Головне управління ДПС у місті Києві (місцезнаходження юридичної особи: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 43141267).

Відповідач - Головне управління Державної казначейської служби у місті Києві (місцезнаходження юридичної особи: 01601, місто Київ, вулиця Терещенківська, будинок 11-А; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 37993783).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Державна фіскальна служби України (місцезнаходження юридичної особи: 04053, місто Київ, площа Львівська, будинок 8; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 39292197).

Суддя О.М. Чудак