Справа № 520/18616/2020
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді - Панченко О.В.
секретаря судового засідання - Ліпчанської Я.В.,
представника позивача - Пивоварової Р.В.,
представник відповідача - Гусаченко Г.О.,
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛАН ГРУП", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну (доповнення) предмету позову від 18.02.2021 року, просить суд:
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду від 27.01.2021 року здійснено виклик свідка - ОСОБА_1 для дачі показань про відомі йому обставини справи.
Ухвалою суду від 03.03.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.
Представник позивача - Пивоварова Р.В. у судовому засіданні підтримав доводи позовної заяви та відповіді на відзив, просив суд прийняти рішення про задоволення позову у повному обсязі.
Представник відповідача - Гусаченко Г.О., у судовому засіданні заперечував проти позову з підстав, викладених у письмовому відзиві та заперечення на відповідь на відзив, просив суд відмовити у задоволенні позову.
У письмовому відзиві на позов вказав, що інспекційне відвідування відносно позивача було проведено на підставі пп.3 п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №823 від 21.08.2019 за зверненням гр. ОСОБА_2 від 14.09.2020 про порушення підприємством позивача вимог трудового законодавства щодо оформлення трудових відносин та порядку розрахунку з працівником, відповідно до наказу від 21.10.2020 №1676 про проведення інспекційного відвідування. На підставі наказу було оформлено направлення №02.04.03/2522 від 21.10.2020 року та здійснено вихід співробітників управління за місцем здійснення господарської діяльності ТОВ "МЕТАЛАН ГРУП". За наслідками перевірки виявлено порушення позивачем приписів частини 3 статті 24 КЗпП України в частині допущення адміністрацією підприємства до роботи осіб без належного оформлення трудових відносин. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити у їх задоволенні.
У відповідь на відзив представник позивача вказав, що не погоджується з доводами відповідача, вважає їх надуманими та перебільшеними, а санкції застосовані до ТОВ "МЕТАЛАН ГРУП" незаконними, оскільки, відповідачем не було доведено факту допущення гр. ОСОБА_1 до роботи та наявності між ним та позивачем трудових відносин.
У письмових запереченнях представник відповідача зазначив, що ГУ Держпраці у Харківській області як при здійсненні інспекційного відвідування та і при розгляді адміністративних правопорушень діяв на підставі, у спосіб та в межах встановленим чинним законодавством, всі висновки контролюючого органу ґрунтуються на наданих позивачем документах та поясненнях працівників.
Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення учасників процесу, які прибули до суду, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:
Підставою проведення інспекційного відвідування вказано - рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із звернення гр. ОСОБА_2 від 14.09.2020, зареєстрованого за вх.№Ш-1214 від 15.09.2020.
Висновками акту перевірки встановлено порушення позивачем частини 3 статті 24 КЗпП, а саме, працівників ( ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ) допущено до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленого Кабінетом міністрів України.
Не погодившись з вказаними діями та рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.
Перевіряючи оскаржувані дії та рішення відповідача на відповідність положенням частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) врегульовано Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V.
Приписами ст.2 вказаного Закону регламентовано, що заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідній сфері та міжнародними договорами.
Частиною 1 ст. 259 КЗпП України врегульовано, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 №823 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок 823).
Заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
Пунктом 5 вказаного Порядку передбачено, що інспекційні відвідування проводяться з таких підстав: за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань виключно з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.
Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5-7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю чи його заступник.

Про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення. На вимогу об`єкта відвідування або уповноваженої ним посадової особи інспектор праці надає копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та вносить запис про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності) перед наданням акта для підпису.

Тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів.

Інспекційні відвідування проводяться, у тому числі, за інформацією Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків; працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України "Про відпустки"); роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації; роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів; роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників.

Крім того, як передбачено пунктами 19, 20, 27, 28, 29 цього ж Порядку, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

У разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

У разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.

Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Системний аналіз наведених вище положень дає підстави дійти висновку, що інспекційне відвідування є формою державного нагляду за додержанням законодавства про працю, яке відноситься до повноважень відповідача та яке проводиться на підставі наказу та направлення. За результатами інспекційного відвідування складається акт і в разі виявлення порушень - виноситься припис. Якщо під час інспекційного відвідування встановлено факти використання праці неоформлених працівників, то вживаються заходи щодо притягнення об`єкта відвідування до відповідальності незалежно від усунення виявлених порушень.

Аналогічний висновок неодноразово викладався у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №2140/1828/18 та від 19.09.2019 у справі №808/3092/17 тощо.

Обставини, які б свідчили про порушення суб`єктом владних повноважень вимог чинного законодавства при проведенні перевірки додержання позивачем законодавства про працю судом не встановлено.

Враховуючи, що підставою прийняття наказу про призначення та проведення інспекційного відвідування слугувало рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із звернення гр. ОСОБА_2 від 14.09.2020, суд відхиляє доводи позивача про неправильний спосіб обрання відповідачем виду здійснення позапланово заходу та як наслідок протиправності вчинення дій щодо проведення перевірки.

Щодо виявлених під час перевірки порушень позивачем законодавства про працю суд зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст.2 КЗпП України, працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

За визначенням, наведеним у ч.1 ст.21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно ч.1 ст.23 КЗпП України, трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Частиною першою статті 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст.24 КЗпП України).

На виконання вимог ч.3 ст.24 КЗпП України, Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" №413 від 17.06.2015 (далі Постанова №413).

За змістом Постанови №413, повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.

Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Частина перша статті 265 КЗпП України встановлює відповідальність посадових осіб органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винних у порушенні законодавства про працю.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю, передбачених ч.2 ст.265 КЗпП України врегульовано Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013 (далі Порядок №509).

Відповідно до п.2 Порядку №509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.

Згідно п.3 Порядку №509, справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Пунктом 4 Порядку №509 передбачено, що під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

За наслідками інспекційного відвідування відповідач дійшов висновку про порушення позивачем частини 3 статті 24 КЗпПУ з огляду на те, що актом зафіксовано знаходження гр. ОСОБА_1 за робочим комп`ютером, який належить ТОВ "МЕТАЛАН ГРУП", з яким відсутні належним чином оформлені трудові відносини.

Інспекторами праці було опитано гр. ОСОБА_1 , який надав особисті усні пояснення на засіб відеофіксації, що перебуває на стажуванні у ТОВ "МЕТАЛАН ГРУП" та зазначив, що всі питання при його стажування та оформлення його трудових відносин слід задавати керівництву підприємства.

В письмових зауваженнях на акт перевірки представник позивача зазначав, що гр. ОСОБА_1 - знайомий керівника ТОВ "МЕТАЛАН ГРУП". Дізнавшись про вакансію на підприємстві прийшов на співбесіду. Перед проходженням співбесіди ОСОБА_1 запропонували заповнити анкету на комп`ютері. Під час заповнення ОСОБА_1 анкети, до кімнати, де він знаходився зайшли інспектори праці з вимогою надати пояснення щодо характеру виконуваної роботи.

В ході судового засідання, опитаний в якості свідка ОСОБА_1 повідомив, що трудових відносин з ТОВ "МЕТАЛАН ГРУП" не мав, до виконання трудових обов`язків не приступав, а лише прибув до підприємства з метою проходження співбесіди для подальшого працевлаштування.

Суд зазначає, що співбесіда за загальним поняттям - це один із етапів прийому на роботу, який проходить у вигляді опитування, метою якого є визначення здатності людини обіймати певну посаду, виконувати певну роботу.

Співбесіда є основним методом відбору та оцінки персоналу, що являє собою процес обміну інформацією між представником кадрової служби або керівником підрозділу та кандидатом на вакантну посаду.

Таким чином, суд доходить висновку, що співбесіда етап добору кандидатів на заміщення вакантних на підприємстві посад, який не обов`язково закінчується прийомом на роботу та відповідно не породжує у підприємства обов`язку надання повідомлення органам Державної податкової служби про прийняття працівника на роботу.

В матеріалах справи відсутні докази про досягнення між Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛАН ГРУП" та ОСОБА_1 домовленостей з усіх параметрів та факторів щодо виконання певних видів робіт.

В ході судового розгляду справи відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту виконання трудової діяльності та виконання посадових обов`язків особою без укладення трудового договору, відтак, факт існування трудових відносин між позивачем як роботодавцем з однієї сторони та ОСОБА_1 , в якості найманого працівника, з іншої сторони, слід визнати недоведеними.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що висновки акта інспекційного відвідування від №ХК26697/3245/НД/АВ від 04.11.2020 року про порушення позивачем ч.3 ст. 24 КЗпП України не відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці відповідача та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Отже, з урахуванням зазначеного, суд вважає, що припис №ХК26697/3245/НД/АВ/П від 12.11.2020 та постанова №ХК26697/3245/НД/АВ/ТД-ФС від 03.12.2020 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

Щодо позовних вимоги про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛАН ГРУП" шкоду, завдану протиправністю постанови про накладення штрафу №ХК26697/3245/НД/АВ/ТД-ФС від 03.12.2020 у розмірі 55230,00 грн, суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів адміністративної справи, на підставі оскаржуваної постанови Головного управління Держпраці у Харківській області №ХК26697/3245/НД/АВ/ТД-ФС від 03.12.2020 державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) відкрито виконавче провадження №64149638, в рамках якого 08.02.2021 прийнято платіжну вимогу №641449638 про примусове списання з рахунку ТОВ "МЕТАЛАН ГРУП" 55230,00 грн. та направлено її до виконання в АТ "Альфа Банк" у м.Києві.

Таким чином, державним виконавцем звернено до примусового виконання постанову про накладення штрафу №ХК26697/3245/НД/АВ/ТД-ФС від 03.12.2020 у сумі 50000 грн. та стягнуто витрати з виконавчого збору відповідно до ЗУ "Про виконавче провадження" у розмірі 5230,00 грн.

Суд зазначає, що повернення стягнених до Державного бюджету коштів за постановою контролюючих органів має здійснюватись на підставі та в порядку визначеному Порядком повернення коштів, помилково або надмірно зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787.

Відповідно до пунктів 3 та 5 Порядку, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів. Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Враховуючи, що Головне управління Держпраці в Харківській області не є розпорядником бюджетних коштів стягнутих органом ВДВС на підставі виконавчого документа в дохід Держави, суд доходить висновку. що позивачем обрано не правильний спосіб захисту своїх прав, а отже у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.

Стосовно клопотання про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18950 грн., суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.1, 4 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.2-5 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI (далі по тексту - Закон №5076) встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно з п.п.1, 2, 6 ч.1 та ч.2 ст.19 Закону №5076 до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

При цьому, за визначенням п.6 ст.1 Закону №5076 інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9 ст.1 Закону №5076).

Як встановлено з наданих представником позивача доказів, 01 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛАН ГРУП" (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "КРОЛЕВЕЦЬКИЙ ТА ПАРТНЕРИ" (об`єднання) укладено договір №01/10 про надання правової допомоги відповідно до якого, об`єднання на визначених цим договором умовах та порядку здійснює на платній основі надання клієнту або на користь вказаних ним осіб правової допомоги щодо представництва інтересів клієнта під час перевірок, інспекційних відвідувань Головного управління Депржпраці у Харківській області, оскарження дій щодо їх проведення та рішень, прийнятих за їх результатами.

Відповідно до додатку №1 від 11.12.2020 до Договору №01/10 від 01.10.2020 року Адвокатське об`єднання та клієнт погодили наступні умови щодо обсягу правової допомоги та її вартості: надання правової допомоги щодо судового оскарження дій Головного управління Держпраці у Харківській області з проведення інспекційного відвідування на підставі наказу Головного управління Держпраці від 21.10.2020 №1676, за результатами якого складено акт інспекційного відвідування №ХК26697/3245/НД/АВ від 04.11.2020, припису Головного управління Держпраці у Харківській області про усунення виявлених порушень №ХК26697/3245/НД/АВ/П від 12.11.2020; постанови, винесеної заступником начальника Головного управління Держпраці у Харківській області ОСОБА_4 про накладення штрафу №ХК26697/3245/НД/АВ/ТД-ФС від 03.12.2020, а також надання правової допомоги щодо всіх інших обставин. пов`язаних із вищезазначеними діями та рішеннями, у тому числі, але не виключно: складання та подання позовної заяви, формування додаткової бази та надання її до суду, опитування свідків, складання та подання всіх необхідних процесуальних документів тощо; представництво інтересів клієнта у судових засіданнях в суді першої інстанції у справі з усіма правами, наданими клієнту чинним законодавством як позивачу.

Вартість послуг зазначена у фіксованій сумі - 18950,00 грн.

Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат представником позивача надані до суду копії:

- договору про надання правової допомоги №01/10 від 01.10.2020 між позивачем та Адвокатським об`єднанням "КРОЛЕВЕЦЬКИЙ ТА ПАРТНЕРИ";

- додаток від 11.12.2020 року до договору №01/10 від 01.10.2020;

- акт №33 від 02.04.2021 року здачі-приймання наданих послуг за Договором №01/10 від 01.10.2020 у сумі 18950,00 грн.;

- рахунок на оплату №155 від 02.04.2021 на суму 18950,00 грн;

- платіжне доручення №1353 від 09.04.2021 року на суму 18950,00 грн.

Таким чином, суд зазначає, що позивачем було надано докази того, що останнім були понесені витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката під час розгляду даної справи.

Разом з тим, з огляду на часткове задоволення позовних вимог та складність адміністративної справи, суд доходить висновку, що сума в розмірі 18950,00 грн. в якості судових витрат, пов`язаних з правовою допомогою представника позивача під час розгляду справи, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, не є співмірною із виконаними адвокатом роботами (наданими послугами).

Суд зауважує, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, висловленою в постанові від 23.04.2019 р. по справі №826/9047/16.

Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Окрім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited проти України", оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, враховуючи пов`язаність витрат з розглядом справи, співмірність заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, суд доходить висновку, що на користь позивача підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, внаслідок якого сталось порушення прав позивача, сума витрат на правничу допомогу у розмірі 9475,00 грн.

Витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛАН ГРУП" до Головного управління Держпраці у Харківській області, Заступника начальника Головного управління Держпраці у Харківській області Петренко Олени Миколаївни про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування припису і постанови, та стягнення матеріальної шкоди, - задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати припис Головного управління Держпраці у Харківській області про усунення виявлених порушень №КХ26697/3245/НД/АВ/П від 12.11.2020.

Визнати протиправною і скасувати постанову Головного управління Держпраці у Харківській області про накладення штрафу №ХК26697/3245/НД/АВ/ТД-ФС від 03.12.2020.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛАН ГРУП" витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Харківській області (61002, м.Харків, вул.Алчевських, буд.40, ).

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛАН ГРУП" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9475 (дев`ять тисяч чотириста сімдесят п`ять) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Харківській області (61002, м.Харків, вул.Алчевських, буд.40, ).

Роз`яснити, що судове рішення буде виготовлено у повному обсязі у порядку ч.3 ст.243 КАС України; набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Повний текст рішення виготовлений 24 травня 2021 року.

Суддя О.В. Панченко