Справа № 280/3129/21
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року Справа № 280/3129/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно донарахування та виплати недорахованої суми пенсії за попередній період з 08.05.2019 до 31.03.2021 позивачу;

зобов`язати відповідача здійснити донарахування та виплату позивачу недораховані суми пенсії за попередній період з 08.05.2019 до 31.03.2021 у розмірі 9380,43 грн.;

зобов`язати відповідача виплатити компенсацію втрати частини доходів за період з 08.05.2019 до 01.04.2021 у розмірі 3454,49 грн. (сума указана після сплати податків);

зобов`язати відповідача сплачувати пенсію позивачу у розмірі 6006,88 грн. з 01.04.2021 та до чергового перерахунку згідно вимог законодавства.

Ухвалою суду від 20.04.2021 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження у справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що з 08.05.2019 йому призначена пенсія за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Разом з тим, позивач зазначає, що під час призначення йому пенсії відповідачем було взято до уваги розрахунок вислуги років позивача, який складено з порушенням вимог чинного законодавства. Зазначає, що уповноваженим органом на виконання рішення суду було складено та направлено до Пенсійного фонду новий розрахунок вислуги років, який враховується при призначенні пенсії, проте, відповідачем перерахунок пенсії позивача проведено лише з 01.02.2021, а не з дати призначення пенсії, що на думку позивача суперечить вимогам чинного законодавства України, оскільки позивач вважає, що має право на перерахунок пенсії з дати її призначення 08.05.2019. Також, позивач посилався і на те, що відповідачем під час обрахунку його пенсії було неправомірно поділено суму додаткових видів грошового забезпечення на 14 місяців, але відповідно до довідки про додаткові види грошового забезпечення у березні 2018 року надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби та премія за службу у нічний час позивачу не виплачувалась, у зв`язку з чим позивач вважає, що загальну суму цих надбавок необхідно ділити на 13 місяців, що не було зроблено відповідачем. Крім того, позивач вважає, що у відповідача наявний обов`язок виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку із не виплатою пенсії у встановленому розмірі та строки. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що суд не уповноважений перебирати на себе функції Пенсійного фонду та визначати розмір пенсійної виплати пенсіонера, оскільки такі повноваження відносяться до дискреційних повноважень відповідача. Також, відповідач вказував на те, що відповідно до положень статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсії проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Зазначає, що оскільки перерахунок вислуги років позивача проведено за наказом ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» від 19.01.2021, то саме з лютого 2021 позивач набув право на проведення перерахунку пенсії. Щодо обрахунку пенсії з додаткових видів грошового забезпечення відповідач вказав на те, що чинне законодавство України не передбачає виключення тих місяців, в яких відсутній розмір додаткового виду грошового забезпечення, а тому розмір додаткових видів забезпечення правомірно поділено на 14 місяців. Також, відповідач вважає, що відсутні правові підстави для нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів, оскільки відповідач не допускав порушення строків виплати пенсії позивачу. З урахуванням викладеного у відзиві, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що з 07.05.2019 позивач за наказом ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» від 07.05.2019 №98о/с-19 звільнений з державної кримінально-виконавчої служби за власним бажанням, із вислугою років у загальному обчисленні 24 роки 00 місяців 07 днів, у пільговому 26 років 11 місяців 28 днів.

З 08.05.2019 позивачу призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.02.2020 по справі №280/5485/19 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , серед іншого зобов`язано Державну установу «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України скласти новий розрахунок вислуги років для призначення пенсії ОСОБА_1 , виходячи з календарної вислуги - 24 роки 00 місяців 10 днів, та пільгової вислуги - 27 років 00 місяців 01 день; який направити до Головного управління пенсійного фонду в Запорізькій області для перерахунку встановленої ОСОБА_1 пенсії.

19.01.2021 ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» видано наказ №11/ОС-21, відповідно до якого вислуга років ОСОБА_1 складає: у календарному обчисленні 24 роки 00 місяців 10 днів; у пільговому обчисленні 27 років 00 місяців 01 день.

У зв`язку із надходженням до ГУ ПФУ в Запорізькій області наказу ДУ «Запорізькій слідчий ізолятор» від 19.01.2021, позивачу з лютого 2021 року проведено перерахунок пенсії у бік збільшення.

Позивач, не погодившись із розміром встановленої пенсії, а також із датою з якої проведено перерахунок пенсії, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом (далі Закон №2262).

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 1-2 Закону №2262, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Згідно пункту «а» частини 1 статті 13 Закону №2262, пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», звільненим зі служби у Службі судової охорони за віком чи через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Частиною 2 статті 13 Закону №2262 визначено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Отже, відповідно до наведених норм права, розмір вислуги років має безпосередній вплив на розмір пенсійної виплати за вислугу років.

Як встановлено під час розгляду справи та не спростовано сторонами, первинно у документах на призначення пенсії позивачу було зазначено про те, що його вислуга років у календарному обчисленні складає 24 роки 00 місяців 07 днів, у пільговому обчисленні 26 років 11 місяців 28 днів, що і було враховано під час призначення пенсії з 08.05.2019.

Разом з тим, на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.02.2020 по справі №280/5485/19, внесено зміни до первинного наказу в частині визначення вислуги років у календарному та пільговому обчисленні на день звільнення, а саме зазначено про те, що вислуга років ОСОБА_1 складає: у календарному обчисленні 24 роки 00 місяців 10 днів; у пільговому обчисленні 27 років 00 місяців 01 день.

Суд зазначає, що відповідно до положень частини 2 та 3 статті 51 Закону №2262, перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Суд зазначає, що твердження відповідача про те, що позивач лише з лютого 2021 року набув право на проведення перерахунку пенсії є правильним та повністю узгоджується з положенням частини 2 статті 51 Закону №2262, оскільки зміни щодо вислуги років позивача фактично відбулись лише у січня 2021 року.

Проте, відповідач у спірних правовідносинах помилково ототожнює дату з якої позивач набув право на перерахунок пенсії із датою з якої такий перерахунок здійснюється.

В даному випадку, з урахуванням положень частин 2 та 3 статті 51 Закону №2262, підстави для проведення перерахунку пенсії виникли у січні 2021 (видання наказу із зміною розміру вислуги років), а відповідно перерахунок пенсії проводиться з лютого 2021, проте, з урахуванням тієї обставини, що пенсія призначена позивачу у неналежному розмірі з вини державного органу, який неправильно встановив вислугу позивача, то відповідно пенсія повинна перераховуватись саме з дати призначення пенсії, оскільки фактично позивач набув право на таку пенсію ще з 08.05.2019, проте не отримував її з незалежних від себе підстав.

Суд зазначає, що саме такий підхід для визначення дати з якої необхідно здійснити перерахунок пенсії буде відповідати законодавчо закріпленому принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

При цьому, оскільки відповідачем з лютого 2021 року вже проведено перерахунок пенсії позивача, то відповідно суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за період з 08.05.2019 до 31.01.2021, з урахуванням вислуги років у календарному обчисленні 24 роки 00 місяців 10 днів, у пільговому обчисленні 27 років 00 місяців 01 день.

Щодо позовних вимог про проведення перерахунку та виплати пенсії з 08.05.2019 у розмірі визначеному позивачем, то суд у задоволенні таких позовних вимог відмовляє, оскільки не позивач, та не суд, є повноважним органом для проведення обрахунку розміру пенсійної виплати.

Такі повноваження є виключними повноваженнями органу Пенсійного фонду і суд може втручатися в такі повноваження лише з цілю перевірки дій суб`єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства України.

Разом з тим, в даному випадку, відповідач не проводив позивачу перерахунок пенсії з 08.05.2019 у зв`язку із зміною вислуги років, не визначав розмір належної до виплати суми, що свідчить про те, що спір щодо належної суми пенсії за період з 08.05.2019 до 31.01.2021 ще не виник, а позовні вимоги заявлені на майбутнє, а тому задоволенню не підлягають.

Щодо спору про обрахування пенсії із додаткових видів грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем загальна сума додаткових видів грошового забезпечення була поділена на 14 місяців служби позивача, проте, надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби та премія за службу у нічний час у березні 2018 року позивачу не виплачувалось, у зв`язку з чим, на думку позивача, загальна сума такого додаткового грошового забезпечення повинна була бути поділена на 13 місяців, а не на 14 місяців.

Суд зазначає, що спеціальним підзаконним нормативно-правовим актом, яким регулює питання призначення та розрахунок пенсії, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є постанова Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі постанова КМУ №393).

При цьому, суд відхиляє посилання позивача на Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 №925/5, з урахуванням того, що такий Порядок не поширюється на спірні правовідносини, оскільки визначає механізм виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, а спір між сторонами виник щодо пенсійного забезпечення позивача.

Суд зазначає, що пунктом 7 постанови КМУ №393 визначено, що пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії.

При цьому, абзацом 3 пункту 7 постанови КМУ №393 передбачено, що розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Згідно абзацу 4 пункту 7 постанови КМУ №393, для осіб, які звільнені із служби у 2008 році та пізніше або які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менш як 24 календарні місяці служби (крім осіб, виплата грошового забезпечення яким провадилася на умовах і в порядку, визначених постановами Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2005 р. №748, від 3 вересня 2005 р. №865, від 9 березня 2006 р. №268 і від 15 листопада 2006 р. №1588), середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з січня 2008 р. на кількість таких місяців.

Отже, за загальним правилом середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

У разі якщо особа пропрацювала менше 24 календарних місяців середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням на кількість таких місяців.

Відповідно до довідки про додаткові види грошового забезпечення (а.с.15 зворот) встановлено, що позивач працював протягом 14 місяців з березня 2018 по квітень 2018 року.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що визначення середньомісячної суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для обрахунку пенсії повинно здійснюватися шляхом ділення загальної суми додаткових видів грошового забезпечення та премії на 14 місяців, які є останніми фактичними місяцями служби підряд перед звільненням.

Посилання позивача на те, що середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії повинна ділитися на 13 місяців, оскільки позивач у березні 2018 року не отримував певні види додаткового грошового забезпечення та премії не ґрунтуються на положеннях постанови КМУ №393, оскільки пункт 7 зазначеної постанови передбачає визначення середньомісячної суми лише одним чином, а саме шляхом ділення загальної суми отриманих коштів на кількість відпрацьованих місяців.

Постанова КМУ №393 не містить жодних виключень з наведеного вище правила та не містить положень відповідно до яких середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення на кількість місяців у яких таке додаткове грошове забезпечення виплачувалось.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно під час обрахунку пенсії середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначалась шляхом ділення їх загальної суми на 14 місяців, а відповідно позовні вимоги в зазначеній частині задоволенню не підлягають.

А оскільки відповідачем правильно обраховано додаткові види грошового забезпечення та премії при обрахунку розміру пенсії, то позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача виплачувати пенсію у розмірі 6006,88 грн. також не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про нарахування втрати частини доходів, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Частиною 2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Отже, з урахуванням викладеного, суд зауважує, що нарахування та виплата суми пенсії ставить первинною подією щодо компенсації втрати частини пенсії, яка нараховується та виплачується, відповідно, після та за результатом нарахування та виплати основної суми пенсії, а тому в даному випадку вимоги про зобов`язання відповідача про нарахування та виплату позивачу компенсації за несвоєчасну виплату пенсії (у зв`язку з порушенням строків їх виплати) є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постановах від 10.07.2018 по справі №404/6317/16-а, від 25.10.2018 по справі № 420/1410/17, від 10.02.2020 по справі №134/87/16-а.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 недорахованої суми пенсії за попередній період з 08.05.2019 до 31.01.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за період з 08.05.2019 по 31.01.2021, з урахуванням вислуги років у календарному обчисленні 24 роки 00 місяців 10 днів, у пільговому обчисленні 27 років 00 місяців 01 день, з урахуванням раніше проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Новікова