Справа № 640/6303/21
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6303/21 Суддя (судді) першої інстанції: Мамедова Ю.Т.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Земляної Г.В., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет позову: ОСОБА_2 , Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Русавська Тамара Василівна, про визнання протиправним та скасування наказу та реєстраційних дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Мін`юсту від 23.02.2021 №693/5 «Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», винесений на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 08.02.2021 за результатом розгляду скарги від 08.01.2021, поданої ОСОБА_2 ;

- зобов`язати відповідача поновити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційні дії, які скасовані наказом Мін`юсту від 23.02.2021 №693 щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Днепрпромстрой», а саме: №008017745 від 25.01.2021 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу» та № від 26.01.2021 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведені приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Русавською Тамарою Василівною.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2021 року відмовлено у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права та порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати вказане судове рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги зміст позовних вимог. На переконання позивача, колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України не наділена повноваженнями розглядати скарги, у яких вбачається спір про право, адже порушуються права позивача щодо володіння, користування й розпорядження корпоративними правами у товаристві.

Скаржник стверджує, що до повноважень Комісії належить лише перевірка дотримання державним реєстратором процедури проведення реєстраційних дій, а не надання оцінки обставинам, які стали підставою для проведення реєстраційних дій. В свою чергу, недотримання Комісією процедури розгляду скарги є безумовною підставою скасування рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого за результатами розгляду скарги.

Крім того апелянт вказує, що правова позиція Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 04.06.2019 року у справі №821/1504/17, та на яку послався суд першої інстанції, не може бути використана в даній справі, натомість підлягає врахуванню постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі №910/8424/17.

Відзиви на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

17 травня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_2 про відкладення (перенесення) розгляду справи, яке вмотивовано тим, що станом на момент подання вказаного клопотання апеляційна скарга та додатки до неї третій особі не надходили. Враховуючи, що ОСОБА_2 проживає в місті Кривий Ріг, а її представник через стан здоров`я не має фізичної можливості ознайомитися з матеріалами справи, останні не мають можливості подати свої заперечення (відзив) на апеляційну скаргу.

Розглянувши заявлене клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки матеріалами справи підтверджується, що повістка-повідомлення, ухвала про відкриття апеляційного провадження та копія апеляційної скарги були надіслані ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідає адресі, зазначеній третьою особою у заявленому клопотанні. Однак, рекомендований лист повернувся з відміткою про причини повернення «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до частини 11 статті 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Враховуючи, що повістка з додатками не вручена третій особі з незалежних від суду причин, та те, що третя особа та її представник не були позбавлені можливості звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про ознайомлення з матеріалами справи в електронному режимі або надіслання копії апеляційної скарги засобами електронного зв`язку, а також беручи до уваги встановлений процесуальним законом строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, колегія суддів не підстав для відкладення розгляду справи.

Крім того, 19.05.2021 р. до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява представника позивача - адвоката Гладиш Я.М. про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Звертаючись до суду з позовом позивач зазначав, що відповідно до договору відступлення корпоративних прав ТОВ «Днепрпромстрой» та акту приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ «Днепрпромстрой» ОСОБА_2 передала у власність, а ОСОБА_1 прийняв у власність 100 (сто) часток у статутному капіталі ТОВ «Днепрпромстрой». В свою чергу, у приватного нотаріуса були відсутні підстави відмовити в державній реєстрації.

На думку позивача наказ Міністерства юстиції України «Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 23 лютого 2021 року в частині скасування рішень про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу є протиправним.

Таким чином, виникнення спірних правовідносин зумовлено незгодою ОСОБА_1 з наказом Мін`юсту від 23 лютого 2021 року, яким скасовано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційні дії від 25.01.2021 року №008017745 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу» та від 26.01.2021 року №009017745 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведені приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Русавською Тамарою Василівною щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Днепрпромстрой».

За таких обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що реєстраційні дії, скасовані наказами Мін`юсту, були вчинені на підставі, зокрема, акту приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ «Днепрпромстрой», та спірні правовідносини виникли саме щодо правомірності переходу частки у статутному капіталі цього товариства до іншої особи, зміни складу учасників, керівника відомостей про кінцевого бенефіціарного власника, інформації для здійснення зв`язку та редакції статуту Товариства, а отже, існує спір про право, що унеможливлює розгляд цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

При цьому, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно застосовано висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 04 червня 2019 року у справі №821/1504/17, оскільки правовідносини у даних справах є подібними.

В свою чергу, посилання позивача на висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №910/8424/17 суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки саме у зазначеній справі №910/8424/17 (а не у справі №821/1504/17, як зазначає апелянт) позовні вимоги стосувалися визнання незаконними та скасування рішень Комісії Департаменту державної реєстрації та нотаріату Мін`юсту про скасування рішень державного реєстратора, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав власності на земельні ділянки, та про поновлення записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Натомість у справі, що розглядається, спір виник щодо належності частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю. Отже, правовідносини не є подібними.

Враховуючи те, що позовні вимоги в цій справі є похідними при вирішенні судом питання щодо правомірності набуття позивачем частки у статутному капіталі Товариства і можуть впливати на майнові права та інтереси осіб, колегія суддів, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що цей спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

З огляду на викладене, судом першої інстанції правомірно визначено, що даний спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Правова позиція з цього питання неодноразово викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 21 грудня 2020 року у справі №640/12435/19, від 27 жовтня 2020 року у справі № 810/1457/18, від 18 березня 2020 року у справі №804/4164/18.

За такого правового регулювання та обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 25 травня 2021 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Г.В.Земляна

суддя О.М.Оксененко