Справа № 380/11565/20
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2021-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сасевича О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сокальської міської ради Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Хоробрівської сільської ради Сокальського району Львівської області, із вимогами:

-визнати протиправним та скасувати рішення ХХХVІІІ сесії VII скликання Хоробрівської сільської ради Сокальського району Львівської області від 25.09.2020 року №825 щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 2,0 га у власність, для ведення особистого селянського господарства комунальної власності в межах населених пунктів с.Хоробрів, Хоробрівської сільської ради, Сокальського району, Львівської області;

-зобов`язати Хоробрівську сільську раду Сокальського району Львівської області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 від 07.09.2020 року та надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 2,0 га у власність, для ведення особистого селянського господарства комунальної власності в межах населених пунктів с.Хоробрів, Хоробрівської сільської ради, Сокальського району, Львівської області.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач звернувся до Хоробрівської сільської ради із заявою від 07.09.2020 про отримання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовно площею до 2.0 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності на території с.Хоробрів, Хоробрівської сільської ради, Сокальського району, Львівської області. Рішенням Хоробрівської сільської ради від 25.09.2020 № 825 позивачу надано дозвіл на розроблення, з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0.25 га в с. Хоробрів (угіддя-рілля).

Позивач вважає рішення Хоробрівської сільської ради таким, що позбавляє його практичної можливості на реалізацію власних майнових прав на отримання земельної ділянки площею 2,0 га згідно Земельного кодексу України відповідного цільового призначення та обмежує його у конституційних правах.

Ухвалою суду від 09.12.2020 у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

Відповідач правом на подання відзиву, передбаченим ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористався, свою позицію стосовно позову не висловив. Оскільки з 07.12.2020 у Львівському окружному адміністративному суді обмежено відправлення поштової кореспонденції через відсутність коштів, ухвалу про відкриття провадження у справі від 09.12.2020 скеровано на електронну адресу відповідача.

27.01.2021 від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про заміну первісного відповідача Хоробрівської сільської ради Сокальського району Львівської області на належного відповідача Сокальську міську раду Львівської області.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, оскільки суб`єкт владних повноважень не подав відзиву на позов без поважних причин, суд кваліфікує це як визнання позову.

Частиною 6 ст. 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд протокольною ухвалою 04.03.2021 задовольнив клопотання представника позивача та замінив первісного відповідача Хоробрівську сільську раду Сокальського району Львівської області на належного відповідача Сокальську міську раду Львівської області.

В судове засідання, що відбулось 17.05.2021 року представник позивача, не прибув, подав суду клопотання про розгляд справи за наявними у матеріалах справи документами. Представник Хоробрівської сільської ради та Сокальської міської ради Львівської області у судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відтак, зважаючи на норми ч. 9 ст. 205 КАС України, суд розглянув справу у письмовому провадженні.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Хоробрівської сільської ради із заявою від 07.09.2020 (зареєстрована відповідачем 07.09.2020) про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовно площею до 2.0 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності на території с.Хоробрів, Хоробрівської сільської ради, Сокальського району, Львівської області. До заяви було додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копія паспорту та коду заявника.

Рішенням XXXVIІІ сесії VII скликання Хоробрівської сільської ради від 25.09.2020 № 825 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення, з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0.25 га в селі Хоробрів (угіддя-рілля).

Предметом спору у даній справі є оцінка правомірності спірного рішення відповідача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, оскільки позивач вважає, що відповідачем надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею лише 0.25, що суперечить нормам чинного законодавства, а саме ст.121 Земельного кодексу України.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель врегульовано Земельним кодексом України.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до п. в ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадян в межах норм безоплатної приватизації визначено ст. 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Пунктом «б» ч.1 ст.121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України).

Частиною 10 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

При цьому земельним законодавством визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 Земельного кодексу України.

Отже, якщо особа, яка звернулася до відповідного органу виконавчої влади або місцевого самоврядування із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, виконала усі передумови для отримання відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, то відповідно підстави для відмови у наданні такого дозволу відсутні.

Як слідує з матеріалів справи, позивач звернувся до Хоробрівської сільської ради із заявою від 07.09.2020 (зареєстрована відповідачем 07.09.2020) про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовно площею до 2.0 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності на території с.Хоробрів, Хоробрівської сільської ради, Сокальського району, Львівської області. До заяви було додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копія паспорту та коду заявника.

Таким чином, з наведеного вбачається, що позивач виконав усі передумови для отримання відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, які визначені у ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України.

Рішенням XXXVIІІ сесії VII скликання Хоробрівської сільської ради від 25.09.2020 № 825 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення, з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0.25 га в селі Хоробрів (угіддя-рілля).

Підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га є посилання відповідача на обмежену кількість вільних земель для ведення особистого селянського господарства в межах населених пунктів території Хоробрівської сільської ради.

При цьому стаття 118 ЗК України, яка регулює порядок надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, не містить такої підстави для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою як зазначена відповідачем у спірному рішенні, виходячи з наступного.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відтак, право на часткове задоволення заяви ОСОБА_1 та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 0.25 га, у відповідача відсутнє.

Підставою ж відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України).

Разом з тим, оскаржуване рішення не містить посилання на невідповідність місця розташування земельної ділянки, яку бажає отримати позивач, вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів.

Відповідно, вказані у спірному рішенні підстави для надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,25 га замість запитуваних 2, га є необґрунтованими та суперечать вимогам Земельного кодексу України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення XXXVIІІ сесії VII скликання Хоробрівської сільської ради від 25.09.2020 № 825 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 , є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Вирішуючи позовні вимоги про зобов`язання відповідача розглянути повторно заяву ОСОБА_1 та надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства в межах населених пункту с.Хоробів, Хоробрівської сільської ради, Сокальського району, Львівської області, суд зазначає таке.

Згідно із частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє, а під ними необхідно розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

При вирішенні спору у вказаній частині позовних вимог суд також враховує правову позицію щодо ефективного способу захисту порушених прав у спірних правовідносинах, викладену у постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №420/914/19.

Застосування судом способу захисту у цій адміністративній справі, про який просить позивач, шляхом зобов`язання відповідача надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства вимагає з`ясування того, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для надання йому такого дозволу.

Водночас, зважаючи на зміст оскаржуваної відмови відповідача і ту обставину, що відповідач, фактично, не навів у своєму рішенні чітких підстав для відмови, не проаналізував наявність всіх необхідних документів, вимога до наявності яких ставиться, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача 2 повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 11.02.2021 у справі №802/1675/17-а.

На думку суду, належним способом захисту прав позивача за наявних фактичних обставин необхідно визнати саме зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 07.09.2020 про надання позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2.02 га у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Хоробрівської сільської ради Сокальського району Львівської області, суд вважає належним і достатнім та вважає, що вказані дії мають бути вчинені відповідачем з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, позаяк застосування обраного позивачем способу захисту порушеного права вимагає оцінки усіх визначених законом умов, необхідних для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою, а оцінка правомірності наказу про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою стосувалася лише тих мотивів, які наведено у такому наказі. Отже, у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення - надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства в межах населених пункту с.Хоробів, Хоробрівської сільської ради, Сокальського району, Львівської області, суд зазначає таке.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Відтак, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що відповідач не довів правомірності свого рішення, а його заперечення не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та засадах верховенства права. Натомість, факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. Таким чином, позовні вимоги належить задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Сокальської міської ради Львівської області належить стягнути судовий збір в сумі 420,40 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295, п. 3 розділу VI, пп. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення ХХХVІІІ сесії Хоробрівської сільської ради Сокальського району Львівської області VІІ скликання від 25.09.2020 року №825, яким надано дозвіл на розроблення, з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0.25 га в селі Хоробрів (угіддя-рілля).

Зобов`язати Сокальську міську раду Львівської області повторно розглянути заяву позивача від 07.09.2020 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 2,0 га у власність, для ведення особистого селянського господарства комунальної власності в межах населених пунктів с.Хоробрів, Хоробрівської сільської ради, Сокальського району, Львівської області, із прийняттям обґрунтованого і законного рішення за результатами його розгляду в установленому порядку, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Сокальської міської ради Львівської області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Сасевич О.М.