Справа № 240/3782/21
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року м. Житомир справа № 240/3782/21

категорія 111010000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Кузьмич О.В., Недашківська Н.В. ,

за участю: представника позивача -Андрійчук Л.І.,

представника відповідача - Лічман Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства "Пропан" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області податкове повідомлення-рішення від 04.09.2020 №.

В обґрунтування позову зазначає, що штраф застосований спірним рішенням є протиправним, оскільки винесений неналежним органом. Крім того, вказує, що факти, викладені у акті перевірки частково не відповідають фактичним обставинам справи. З 01.04.2020 по 03.04.2020 підприємство не здійснювало реалізацію та зберігання пального.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач подав відзив на позов. В обґрунтування відзиву зазначив, що при проведені фактичної перевірки встановлено, що ДП "Пропан" здійснило реалізацію скрапленого газу, яку проведено через реєстратор розрахункових операцій за фіскальним номером - 300075239, тип чеку вказано "чек продажу", при цьому в чеках не зафіксована сума реалізації. Крім того, перевіркою встановлено, що на АЗС ДП "Пропан" з 01.04.2020 по 03.04.2020 зберігалося та реалізовувалося пальне за відсутності реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі, чим порушено пп.230.1.2 п.230.1 ст.230, пункт 12 підрозділу 5 розділу XX Податкового кодексу України. Безпідставним є посилання позивача на встановлення ним та випробування обладнання - рівнеміра, "здійснення технічного проливу". Ці дії позивач мав би провести ще до введення в експлуатацію резервуара та рівнеміра- лічильника, а також до наповнення резервуару пальним (газом скрапленим).

Враховуючи, що штрафна санкція в розмірі 20000 гривень застосовується за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник (1 одиниці), а також за кожне необладнане місце відпуску пального та/або незареєстрований витратомір-лічильник (2 одиниці) до позивача застосована штрафна санкція у розмірі 40 000 грн. Отже, позовні вимоги вважає безпідставними.

Представник позивача подав відповідь на відзив. В обґрунтування відповіді вказує, що база даних АІС "Податковий блок", на інформацію з якої посилається відповідач, відображаючи тип чеку "чек продажу" таким чином реагувала на технічні проливи, що не відповідає дійсності, так як чеки (Х-звіти та 2-звіти) за цей період (з 01.04.2020 по 03.04.2020) надані суду і ними продаж (торгівля, реалізація, відпуск) скрапленого газу не підтверджується. Крім того, залишок скрапленого газу у кількості 3 078,19 літрів залишався незмінним протягом періоду, в якому відповідач вбачає порушення. Крім, Х-звітів та Z-звiтiв зазначене також підтверджується Змінними звітами по АГЗП за Формою 14-ГС за 01.04.2020, 02.04.2020 та 03.04.2020. Рівнемір-лічильник на резервуарі АГЗП м.Ізяслав, вул. Онищука,48 встановлений 03.04.2020. Довідку про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри до податкового органу подано 03.04.2020 за реєстраційним номером та коригуючу довідку (в якій додано інформацію про витратомір, а саме функцію якого виконує колонка Шельф) подано 04.04.2020 за реєстраційним номером , що підтверджується квитанцією про отримання документа податковим органом.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача в задоволенні позову просив відмовити, з підстав, викладених у письмовому відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Встановлено, що посадовими особами контролюючого органу на виконання наказу ГУ ДПС у Хмельницькій області від 27.07.2020 №1283 "Про проведення фактичної перевірки", на підставі пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України проведено фактичну перевірку ДП "Пропан", за місцем здійснення діяльності: Хмельницька область, м.Ізяслав, вул.Онищука,48.

За наслідками перевірки складено акт фактичної перевірки від 04.08.2020 №0195/22-01- 32-01/30928236 .

В результаті проведеної перевірки встановлено порушення:

- вимог абз.1, абз.2 п.п.230.1.2 п. 230.1 ст.230 ПК України, а саме: торгівля газом скрапленим без реєстрації рівнеміром-лічильником та/або витратоміром лічильником в Єдиному державному реєстрі рівнемір-лічильник, також без обладнання рівнеміром- лічильником введеного в експлуатацію резервуару.

По вищевказаному акту, ДП "Пропан" в порядку ст. 86 ПК України, подало свої заперечення .

За результатами розгляду заперечень, від ГУ ДПС у Хмельницькій області надійшов лист "Про розгляд заперечення" за вих. №29222/10/22-01-32-01-08 від 01.09.2020. У вказаному листі зазначається про те, що факти порушень чинного законодавства в сфері здійснення торгівлі пальним ДП "Пропан" документально підтверджені.

За наслідками перевірки ГУ ДПС у Хмельницькій області винесено податкове повідомлення-рішення від 04.09.2020 за № про сплату штрафу в сумі 40000 грн. (2 х 20000 грн.).

Позивачем оскаржено дане податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку до Державної податкової служби України.

За результатами розгляду скарги ДПС прийнято рішення від 03.02.2021 №2509/6/99-00- 06-03-01-06, яким залишено без змін ППР, а скаргу - без задоволення.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Підпунктом 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України, від 02 грудня 2010 року №2755-VІ із змінами та доповненнями (далі - ПК України) визначено, що контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Згідно п.п. 19.1.14 п. 19-1.1 ст. 19 ПК України, контролюючі органи здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

Способом здійснення податкового контролю є перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пункт 75.1 статті 75 ПК України визначає, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пункту 83.1 статті 83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є порушення позивачем вимог абз.1, абз.2 п.п.230.1.2 п. 230.1 ст.230 ПК України.

Так, перевіркою встановлено, що згідно баз даних ДПСУ ІС "Податковий Блок" "чеки РРО" встановлено, що ДП "Пропан" протягом періоду з 01.04.2020 по 03.04.2020 здійснював роздрібну торгівлю пальним (газом скрапленим) без реєстрації рівнемірів та /або витратомірів-лічильників в Єдиному державному реєстрі, а також без обладнання рівнеміром-лічильником введеного в експлуатацію, а також без обладнання рівнеміром-лічильником введеного в експлуатацію резервуару, розташованого на акцизному складі, а саме: 02.04.2020 о 01:25 год. реалізовано газу скрапленого 40 літрів.

Довідка про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри надано до перевірки та зареєстрована 04.04.2020 в Єдиному державному реєстрі.

Виходячи з вищезазначеного, ДП "Пропан" за період з 01.04.2020 по 03.04.2020 необладнане та не зареєстроване рівнеміром-лічильником на одному резервуарі, в якому зберігалося пальне ( газ скраплений).

Обґрунтовуючи протиправність висновків акту перевірки, представник позивача вказує на те, що у період з 01.04.2020 по 03.04.2020 реалізація та зберігання пального не здійснювались на всіх об"єктах підприємства, у зв"язку з карантином, тому штрафні санкції відповідно до п.п.230.1.2 п. 230.1 ст.230 ПК України застосовані неправомірно.

Позиція податкового органу ґрунтується на тому, що до 01.01.2020 резервуари та місця відпуску пального на акцизному складі повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, які зареєстровані у Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників, тоді як позивач зберігав таке без дотримання зазначених вимог.

Суд погоджується з доводами представника відповідача та водночас не погоджується з доводами представника позивача, з огляду на таке.

Вимоги щодо обладнання витратомірами-лічильниками кожного місця відпуску пального наливом з акцизного складу та рівнемірами - лічильниками рівня пального у резервуарі (далі - рівнеміри-лічильники) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованих на акцизних складах, на території яких здійснюється, зокрема, реалізація пального, та вимоги, яким повинні відповідати витратоміри-лічильники та рівнеміри - лічильники визначені встановлені підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України.

Відповідно до підпунктів 1 і 2 пункту 2 Порядку ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №891 від 22.11.2017 на виконання статті 230 ПК України, витратомір-лічильник - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки, призначений для безперервного вимірювання, запам`ятовування та відображення у фактичних умовах вимірювання кількості пального, що проходить через вимірювальний перетворювач у закритих, повністю заповнених трубопроводах. Рівнемір - лічильник рівня пального у резервуарі - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки, призначений для вимірювання рівня пального, за яким обчислюється об`єм пального, що перебуває у резервуарі, за градуювальною таблицею резервуара.

Реєстрація витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників в Реєстрі здійснюється на підставі довідки про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри, форму якої затверджено наказом Міністерства фінансів України від 27.11.2018 № 944.

Відповідно до абзацу п`ятого підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Кодексу паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.

Отож, кожний введений в експлуатацію стаціонарний резервуар, розташований на акцизному складі, повинен бути обладнаний рівнеміром-лічильником, який повинен відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства.

Кожне місце відпуску пального наливом з акцизного складу, розташоване на акцизному складі, повинно бути обладнане витратомірами-лічильниками. Функції витратомірів-лічильників виконують встановлені на акцизних складах паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства.

За визначенням статті 1 закону України від 15.01.2015 № 124 "Про технічні регламенти та оцінку відповідності" оцінка відповідності - процес доведення того, що задані вимоги, які стосуються продукції, процесу, послуги, системи, особи чи органу, були виконані; документ про відповідність - декларація (в тому числі декларація про відповідність), звіт, висновок, свідоцтво, сертифікат (у тому числі сертифікат відповідності) або будь-який інший документ, що підтверджує виконання заданих вимог, які стосуються об`єкта оцінки відповідності.

Отже, обов`язковими умовами виконання встановленими на акцизних складах паливороздавальними та/або оливороздавальні колонками функцій витратомірів-лічильників, є наявність позитивних результатів їх повірки або оцінки відповідності, проведених відповідно до законодавства, та підтверджених відповідними документами, що підтверджують відповідність цих колонок вимогам до витратомірів-лічильників, та їх реєстрація в Реєстрі .

Відповідно до пункту 230.1 статті 230 ПК України акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

За визначенням підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний склад - це приміщенні або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

За змістом підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Положеннями пп. 230.1.2 п. 230.1 ст.230 ПК України також передбачено, що платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати: а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі; б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Згідно з абз. 9 пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Пунктом 128-1.1 статті 128 ПК України передбачено, що не обладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу.

Відповідно до п. 18 підрозділу 5 розділу XX ПК України норми 128-1.1 статті 128 цього Кодексу застосовуються з 1 квітня 2020 року до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу).

В контексті наведеного, суд відмічає, що санкція встановлена п.128-1.1 ст.128 ПКУ застосовується не конкретно за реалізацію пального за відсутності встановлених витратомірів-лічильників на кожному місці відпуску пального наливом, а у випадку виробництва, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального, за відсутності встановлених витратомірів-лічильників на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірів-лічильників рівня таких товарів (продукції) у резервуарі. При цьому, такі витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники повинні бути зареєстровані у Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників.

Отже, санкція передбачена п.128-1.1 ст.128 ПК України застосовується не тільки за не обладнання, але й за відсутність реєстрації рівнемірів-лічильників та витратомірів- лічильників у Реєстрі.

Отже, доводи позивача про те, що у період з 01.04.2020 по 03.04.2020 реалізація та зберігання пального не здійснювались, тому штрафні санкції застосовані відповідно до п.п.128-1.1 ст.128 ПК України є безпідставними. Більш того, спірним рішенням штрафні санкції застосовані не за реалізацію у зазначений період палива, а як вбачається з акту перевірки за його зберігання в резервуарі, який необладнаний рівнеміром-лічильником.

Позивач не заперечує той факт, що у спірний період рівнеміри та витратоміри, не були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі рівномірів та витратомірів.

Щодо посилань позивача на те, що підприємство в зазначений період не зберігало пальне, оскільки це не є видом його діяльності, суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується самим в позивачем, за даними Z-звіту станом на 01.04.2020 на АГЗП Ізяслав залишок газу скрапленого становить 3078,19 літрів.

Вказаний об`єм скрапленого газу, враховуючи попередню реалізацію (до 31.03.2020 23:59:59) надійшов до АГЗП Ізяслав шляхом його переміщення газовозом д.н.з. НОМЕР_1 (причіп НОМЕР_2) із ГНС с.Станишівка Житомирський район Житомирська область (база зберігання скрапленого газу підприємства) до вказаного автогазозаправочного пункту, що підтверджується товарно-транспортною накладною №52 від 20.03.2020 та накладною №52 від 21.03.2020; товарно-транспортною накладною №61 від 24.03.2020 та накладною №61 від 26.03.2020.

Згідно наданого платником акта приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 03.04.2020№0000037, в якому зазначено, що рівнемір ультразвуковий №042800 передано із головного складу підприємства на АГЗП м. Ізяслав вул. Онищука, буд. 48 та введено в експлуатацію.

Окрім того, згідно даних податкової інформації у Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі ДП "Пропан" зареєстровано 04.04.2020 довідку про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри з уніфікованим номером акцизного складу - 1006366.

В даній Довідці зазначено:

-в Таблиці №1 "Інформацію щодо розташованих на акцизному складі пального стаціонарних резервуарів та установлених на них рівнемірів", а саме: на ємність для скрапленого газу з уніфікованим номером резервуара - 36/1006366, ємністю - 10 м. куб. зареєстровано рівнемір за № 042800 - установлено рівнемір 03.04.2020 ;

-в Таблиці №2 "Інформацію щодо витратомірів, установлених на акцизному складі пального на місцях відпуску пального паливом з акцизного складу", зареєстрований витратомір серійний (ідентифікаційний) № 838.

Зазначені обставини свідчать про те, що станом на 01.04.2020 на АГЗП "Ізяслав" зберігалося пальне за відсутності зареєстрованих у Реєстрі витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників, що є порушенням пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України та підставою для застосування штрафу відповідно до п.128-1.1 статті 128 ПК України.

Враховуючи вищенаведене, безпідставним є посилання позивача на встановлення ним та випробування обладнання - рівнеміра, "здійснення технічного проливу". Ці дії позивач мав би провести ще до обладнання резервуару рівнеміром-лічильником, в якому зберігався скраплений газ.

Позивачем не надано документів, які б підтверджували обладнання резервуарів рівнемірами-лічильниками станом на момент 01.04.2020 - 02.04.2020, та не надано квитанцій, що підтверджують внесення витратомірів-лічильників та рівнемірів- лічильників до Реєстру.

Суд вважає безпідставними посилання позивача, що паливороздавальна колонка "Шельф" №838 встановлена на акцизному складі "Пропан" виконує функцію витратоміра-лічильника, оскільки позивач не надав на підтвердження своїх доводів жодного належного доказу.

Таким чином, суд вважає правомірними висновки відповідача щодо порушення позивачем підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України у зв`язку з не обладнанням витратомірами-лічильниками кожного місця відпуску пального наливом з акцизного складу та використанням незареєстрованих рівнемірів- лічильників.

Враховуючи, що штрафна санкція відповідно до п.128-1 ст.128 ПКУ в розмірі 20000 грн. застосовується за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник (1 одиниці), а також за кожне необладнане місце відпуску пального та/або незареєстрований витратомір-лічильник (2 одиниці) до позивача правомірно застосована штрафна санкція у розмірі 40 000 грн., з огляду на що спірне рішення, яким такий штраф застосовано, є правомірним.

Стосовно твердження позивача про порушення компетенції і повноважень контролюючого органу щодо винесення оскаржуваного рішення.

У позові представник ДП "Пропан" стверджує, що податкове повідомлення- рішення за результатами фактичної перевірки позивача мало право приймати ГУ ДПС у Житомирській області. В обґрунтування своє позиції посилається на наказ ДПСУ №470 від 04.09.2020 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків".

Судом встановлено, що ДП "Пропан" зареєстроване та перебуває на обліку в ГУ ДПС у Житомирській області.

Разом з тим, перевірка здійснювалась господарської одиниці ДП "Пропан" АГЗП за адресою: м.Ізяслав, Хмельницька область.

Разом з тим, із назви документу затвердженого наказом ДПС України від 04 вересня 2020 року №470 слідує, що це методичні рекомендації, тобто даний документ носить суто рекомендаційний характер.

Отже, податкове повідомлення-рішення винесене ГУ ДПС у Хмельницькій області з дотриманням норм ПК України за місцем проведення фактичної перевірки, тому доводи позивача з даного приводу безпідставні.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).

В той же час згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність його рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень довів обґрунтованість прийнятого податкового повідомлення - рішення, відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні даної позовної заяви, відповідно до положень статті 139 КАС України, судові витрати на користь позивача не присуджуються.

Керуючись статтями 9,77, 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

В задоволенні позову Дочірнього підприємства "Пропан" (с.Станишівка, Житомирський район, Житомирська область,12430, ) до Головного управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000, ) про визнання противним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 04.09.2020, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Капинос

Повне судове рішення складене 24 травня 2021 року