Справа № 580/5113/20
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5113/20 Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комтранс Україна» на додаткове рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комтранс Україна» до Київської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Комтранс Україна» (далі - позивач, апелянт, ТОВ «Комтранс Україна») до Київської митниці Державної митної служби України (далі - відповідач) з вимогами про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №100000/2020/200028/20 від 01.07.2020 та картки відмови в прийнятті митної декларації №UA100710/2020/507939 від 30.06.2020.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів від 01.07.2020 № №100000/2020/200028/20, визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 01.07.2020 №UA100710/2020/00077.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної митної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комтранс Україна» судовий збір у сумі 1 051,00 грн.

Представником позивача Смілянським Ю.М. 27.01.2020 року до суду першої інстанції подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути на користь ТОВ «Комтранс Україна» за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної митної служби України судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15 000,00 грн та судового збору в сумі 2 102, 00 грн.

Додатковим рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року заяву представника позивача Смілянського Ю. М. про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної митної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комтранс Україна» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000 (дві тисячі) гривень.

Задовольняючи заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення частково, суд першої інстанції виходив з того, що витрати на правничу допомогу та розрахунок таких витрат мають бути документально підтверджені та доведені.

Не погоджуючись із вказаним додатковим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути на користь ТОВ «Комтранс Україна» за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної митної служби України витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15 000,00 грн.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з частиною першою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною дев`ятою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі (додаткова постанова Верховного Суду від 12 вересня 2018 року по справі №810/4749/15).

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі №815/4300/17, від 11.04.2018 у справі №814/698/16.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем ТОВ «Комтранс Україна» та адвокатом Смілянським Ю.М. укладено договір про надання правової допомоги №01/10/2020 від 01.10.2020 року, за яким представник позивача надав правничу допомогу на загальну суму 15 000, 00 грн., а саме:

- вивчення та аналіз наявних у клієнта документів, надання у зв`язку з цим правової консультації і роз`яснень з приводу спору;

-складення позовної заяви відокремлення доказів та формування додатків до позовної заяви;

- представництво інтересів клієнта в Черкаському окружному адміністративному суді з приводу вивчення матеріалів адміністративної справи;

- аналіз відзиву відповідача та складання відповіді на відзив;

- складання процесуальних документів пов`язаних з вирішенням питання стягнення судових витрат.

Додатковою угодою №1 до договору, укладеного з позивачем ТОВ «Комтранс Україна» про надання правничої (правової) допомоги №01/10/2020 від 01.10.2020, визначено розмір винагороди з розрахунку 1 000 грн. за годину роботи адвоката. В заяві про вирішення питання про судові витрати зазначено, що з 01.10.2020 по 25.01.2020 представником позивача витрачено 15 годин для надання послуг професійної правничої допомоги всього на 15 000 грн. Розрахунок: 15 годин х 1000 грн (за годину роботи адвоката) = 15 000 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду: договір про надання правничої допомоги №01/10/2020 від 01.10.2020, копію додаткової угоди №1 до договору про надання правничої допомоги №01/10/2020 від 01.10.2020; акт здачі-приймання послуг №2 від 25.012021; звіт про виконання робіт надання послуг професійної правничої допомоги відповідно акту здачі-приймання послуг №2 від 25.012021; виписку з банку за 13.10.2020.

Здійснивши аналіз наведених вище доказів понесення позивачем судових витрат на правничу допомогу у їх співвідношенні до тривалості розгляду справи, складності правовідносин та обсягу вчинених представником позивача дій для забезпечення юридичного представництва інтересів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в заяві про вирішення питання про судові витрати зазначено, що з 01.10.2020 по 25.01.2020 представником позивача витрачено 15 годин для надання послуг професійної правничої допомоги всього на 15 000 грн., однак, в акті наданих послуг №2 від 25.01.2021 та звіті про виконання робіт надання послуг професійної правничої допомоги, акту здачі-приймання послуг №2 від 25.012021, представником позивача у переліку наданих послуг не зазначено кількості годин, витрачених адвокатом на їх надання, зазначено лише їх загальну вартість, виходячи з вартості 1 години роботи (послуг) за відповідним етапом.

Окрім зазначеного вище колегія суддів звертає увагу на положення частин шостої та сьомої статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких, визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду 13.03.2019 у справі №826/7806/17, 20.12.2018 у справі №316/4923/16-а, 01.10.2018 у справі №815/4619/17.

Судова колегія, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові від 19.09.2019 року у справі № 810/2760/17, вважає за необхідне звернути увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності та не підтвердженості розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу, відсутності обґрунтувань витраченого часу по кожному заявленому адвокатом пункту надання професійної допомоги позивачу.

Також колегія суддів звертає увагу, що надана представником позивача копія виписки з банку за 13.10.2020 року не вказує та не підтверджує, що зазначена в ній сума 15 000,00 грн внесена в рахунок оплати професійної правничої допомоги адвоката у зв`язку з розглядом конкретної справи - №580/5113/20, що не дозволяє колегії суддів упевнитися в оплаті зазначеної суми саме у цій справі.

За таких обставин заява про розподіл судових витрат правомірно задоволена судом першої інстанції в частині представництва інтересів позивача в Черкаському окружному адміністративному суді з приводу вивчення матеріалів адміністративної справи, оскільки вказана обставина є документально підтвердженою та доведеною позивачем.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комтранс Україна» залишити без задоволення.

Додаткове рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі №580/5113/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Л.О. Костюк

О.Є. Пилипенко