Справа № 400/2162/21
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2021-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2021 р. № 400/2162/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020

про:визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач), в якій просить визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивача за рахунок виплати з 05.03.2019 у розмірі 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, та без урахування індексації сум грошового забезпечення; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача (з урахуванням раніше виплачених сум) з 05.03.2019 з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, враховуючи індексацію грошового забезпечення з 05.03.2019.

Позовні вимоги обґрунтовано обчисленням пенсійної виплати позивача без урахування індексації грошового забезпечення. Також, посилаючись на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, що набрало законної сили 05.03.2019, позивач зазначає про протиправність виплати йому пенсії з урахуванням 75 % підвищення з 05.03.2019.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові з посиланням на застосування норм постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та зазначає, що позивачу перераховано розмір пенсії з 01.01.2018 відповідно до пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова 103) з урахуванням складових грошового забезпечення, визначених постановою від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 704), тому підстави для перерахунку пенсії з урахуванням індексації відсутні.

Відповідно до частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області як пенсіонер, якому призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Обчислюючи розмір пенсійної виплати позивача, відповідач не врахував індексацію грошового забезпечення позивача, що сторонами не заперечується.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 103, на виконання якої відповідач провів перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 з урахуванням розміру окладу за посадою, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, які були підвищені згідно з вимогами Постанови № 704.

Для цілей здійснення перерахунку відповідач керувався довідкою, виданою Миколаївським обласним військовим комісаріатом.

З 01.01.2019 по 31.12.2019 підвищення до пенсії виплачувалось позивачу у розмірі 75 %, що підтверджується листом відповідача від 02.12.2020 № 7123-6999/Ч-02/8-1400/20.

Спір між сторонами виник у зв`язку із неврахуванням відповідачем індексації грошового забезпечення під час обчислення пенсійної виплати позивача та невиплатою позивачу підвищення до пенсії з 05.03.2019 по 31.12.2019 у 100-відсотковому розмірі.

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходив з такого.

Щодо спору між сторонами в частині наявності підстав для врахування при обчисленні пенсійної виплати позивача індексації грошового забезпечення позивача.

Стаття 8 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-ІІІ (далі - Закон № 2017-ІІІ) визначає, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина 2 статті 19 Закону № 2017-ІІІ).

Стаття 9 Закону № 2011-XII передбачає, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України урегульовані Законом України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі по тексту - Закон № 1282-ХІІ).

Згідно із статтею 1 вказаного Закону, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Стаття 2 цього Закону передбачає, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення військовослужбовців, а також те, що здійснення індексації врегульовано окремим законом, до якого стаття 9 Закону №2011-ХІІ містить відсилочну норму, механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу років не регулюється положеннями Закону № 2011-XII або Закону № 2262-ХІІ.

Стаття 6 Закону №1282-ХІІ встановлює, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, у встановленому законом порядку здійснюється перегляд розмірів: заробітної плати; пенсій; державної соціальної допомоги; стипендій, що виплачуються студентам державних та комунальних вищих навчальних закладів. Перегляд зазначених у частині першій цієї статті гарантій здійснюється у розмірах, що визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Згідно зі статтею 4 вказаного Закону № 1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Пункт 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі Порядок № 1078), передбачає, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Необхідно зазначити, що правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №638/9697/17, у якій Верховний Суд відступив від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах в частині відсутності підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отриманої військовослужбовцем індексації грошового забезпечення, викладеного у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 6 та 13 березня 2019 року у справах № 522/11262/16-а (провадження № К/9901/18884/18, К/9901/18886/18) та № 522/7855/17 (провадження № К/9901/5388/17, № К/9901/5385/17).

У постанові від 03.04.2019 у справі № 638/9697/17 Верховний Суд сформулював правовий висновок, згідно з яким, незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону № 2262-ХІІ та відповідних підзаконних нормативних актів, якими врегульовуються відносини щодо обчислення (призначення, перерахунку) пенсій військовослужбовцям та наявність спеціального законодавства, зокрема Закону № 2011-ХІІ, яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017-ІІІ, Закону № 1282-ХІІ, та Порядку № 1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, неврахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Верховний Суд також зазначив, що такий висновок не суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові від 6 лютого 2019 року у справі №522/2738/17, оскільки Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 10 березня 2015 року (справа №21-70а15) щодо наявності підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та сформулювала критерії включення до нього саме тих складових, які передбачені Законом №2262-ХІІ. Разом з тим, питання включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отриманої індексації грошового забезпечення, не було предметом розгляду Великою Палатою Верховного Суду у справі №522/2738/17.

За приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного суду України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі вищенаведеного суд вважає, що індексацію грошового забезпечення належить враховувати під час обчислення пенсійної виплати колишніх військовослужбовців.

Одночасно суд зазначає, що відповідач як орган державної влади не має права самостійно визначати розміри грошового забезпечення позивача.

Наявна у матеріалах справи довідка про розмір грошового забезпечення позивача та його складові не містять інформації щодо індексації грошового забезпечення

Так само позивач не надав будь-яких доказів надходження до відповідача в установленому законом порядку відомостей про розмір індексації його грошового забезпечення та відмови з боку відповідача у здійсненні відповідного перерахунку.

На підставі вищенаведеного суд не має підстав вважати, що відповідач порушив право позивача на обчислення пенсії з урахуванням індексації грошового забезпечення, у зв`язку з чим у задоволенні позову у цій частині належить відмовити.

Щодо позовних вимог про здійснення виплати з 05.03.2019 перерахованих сум пенсії з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії суд зазначає таке.

Як зазначено вище, на виконання Постанови № 103 відповідач перерахував пенсію позивача з 01.01.2018 з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку він обіймав на дату звільнення зі служби, які були підвищені згідно з вимогами Постанови № 704.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 103, виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01.01.2018 у таких розмірах: з 01.01.2018 - 50 відсотків; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75 відсотків; з 01.01.2020 - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.

Підставою для перерахунку пенсії позивача є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців. Вказані підвищення (підвищені розміри окладів та інших складових грошового забезпечення) встановлені Постановою № 704, яка набрала чинності з 01.03.2018, та яка містить темпоральні застереження щодо її застосування з 01.01.2018.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання Постанови № 704 та Постанови № 103, відповідно до Порядку № 45, відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45.

Згідно з частиною другою статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Пункти 1, 2 Постанови № 103 визначають розмір перерахунку пенсії, пункту 5 Порядку № 45 - умови та порядок перерахунку пенсій.

Оскільки рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 826/3858/18 скасовано пункт 2 Постанови № 103, яким встановлено поступовий розмір виплати підвищення перерахованих пенсій станом на 01.01.2018 відповідно до Постанови № 704, позивач має право отримувати пенсію, перерахунок якої здійснено з 01.01.2018 на підставі Закону № 2262-ХІІ, Постанов № 704, № 103 та Порядку № 45 з урахуванням 100% виплати підвищення пенсії, яка підлягала виплаті в зв`язку з підвищенням грошового забезпечення військовослужбовцям за аналогічною посадою, з 05.03.2019 (з дати набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 826/3858/18).

Отже, з 05.03.2019 пенсія позивачу підлягала до виплати у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.08.2019 у справі № 160/3586/19 (Пз/9901/12/19).

Водночас суд бере до уваги, що 14.08.2019 Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» № 804, яка набрала чинності 04.09.2019, відповідно до положень якої, виплата пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 р. з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року.

Постанова Кабінету Міністрів України «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 14.08.2019 № 804 була чинною до дати набрання чинності рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2020 у справі № 640/19133/19 про визнання її протиправною та нечинною, а саме: 31.03.2020.

З 04.09.2019 органи Пенсійного фонду України на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 14.08.2019 № 804 зобов`язані були у 2019 році здійснювати виплату пенсій в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав не враховувати Постанову № 804, яка була чинною до 31.03.2020.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача провести виплату позивачу перерахованої з 01.01.2018 пенсії в повному обсязі за період з 05.03.2019 по 03.09.2019.

Отже, дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивача за рахунок виплати з 05.03.2019 по 03.09.2019 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, є протиправними.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати у справі становить судовий збір у сумі 908 грн, сплачений позивачем згідно з квитанцією від 05.04.2021 № 41. Відомостей та доказів щодо понесення інших судових витрат, так само як і заяв про їх відшкодування, суду не подано.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з цим судовий збір у сумі 908 грн. підлягає до стягнення за рахунок бюджетних асигувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код за ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код за ), які полягають у виплаті ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) у період з 05.03.2019 по 03.09.2019 (включно) перерахованої з 01.01.2018 на підставі пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» підвищеної пенсії у розмірі 75% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код за ) області виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) за період з 05.03.2019 по 03.09.2019 (включно) перераховану з 01.01.2018 на підставі пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», підвищену пенсію у розмірі 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код за ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 908 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя В.В. Птичкіна