Справа № 320/7993/20
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 року № 320/7993/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у Київській області

про визнання протиправною та скасування вимоги,

в с т а н о в и в:

I. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-109623-50/2865 від 03.07.2020 на суму 34 171, 60 грн.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

Позивні вимоги обґрунтовані безпідставністю винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-109623-50/2865 від 03.07.2020 з огляду на те, що позивач керуючись ЗУ «Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за кодом платників» подав заяву про списання сум недоїмки.

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач вказав, що починаючи з 01.01.2017 фізичні особи-підприємці на загальній системі оподаткування, які не отримували дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці року, зобов`язані сплачувати ЄСВ за себе не менше мінімального страхового внеску за місяць: у 2017 році - не менше 704 грн. на місяць, у 2018 - не менше 819,06 грн. на місяць, у 2019 році - не менше 918,06 грн. на місяць. Наголошено, що ФОП ОСОБА_1 не було дотримано умови пункту 9-15 Закону №2464, тому відсутні підстави для списання заборгованості з єдиного внеску.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 11.09.2020 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду 20.10.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) учасників справи.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, судом встановлено наступне.

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, з 22.08.2006 року позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець, номер запису 0066110.

20.10.2020 державним реєстратором припинено державну реєстрацію ФОП ОСОБА_1, номер запису 6066110.

З 03.03.2020 позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець, номер запису 0042823 та 28.05.2020 було припинено таку діяльність, номер запису 2042823.

19.05.2020 ГУ ДПС у Київській області винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперарахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне нарахування) єдиного внеску, яким нараховану пеню за період з 23.07.2013 по 30.01.2020 у розмірі 25146, 74 грн., штраф у сумі 6 271, 62 грн. ОСОБА_1 .

03.07.2020 ГУ ДПС у Київській області виставлено ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-109623-50/2865 на загальну суму боргу 34171, 60 грн.

28.08.2020 позивачем була подана до контролюючого органу заява про списання сум недоїмки, а також штрафних санкцій та пені, нарахованих на ці суми недоїмки за період з 01.01.2017 р. до дня набрання чинності Закону №592.

14.08.2020 року контролюючим органом прийнято акт №7534/10-36-50 про результати камеральної перевірки дотримання вимог Закону України № 592, за заявою платника у порядку, визначеному Законом №2464, якою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не дотримано умови, передбачені пунктом 9-15 Закону № 2464-VI, а саме: ФОП перебував на спрощеній системі оподаткування з 01.04.2020 по 28.05.2020, платником не подано звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік та 2018 рік. При подачі звітності платником податку самостійно визначені зобов`язання зі сплати єдиного внеску з 01.01.2017 року до набрання чинності Закону №592. Підстави для скасування заборгованості по єдиному внеску за період з 01.01.2017 року відсутні.

У липні 2020 позивачем подано до ДПС України скаргу щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-109623-50/2865 від 03.07.2020.

Рішенням ДПС України від 19.08.2020 №25854/6/99-00-06-03-01-06 вирішено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-109623-50/2865 від 03.07.2020 залишити без змін, скаргу від 27.07.2020 без задоволення.

Не погоджуючись з винесенням вимоги про сплату боргу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України (надалі також - ПК України) в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» («Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань») в частині відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб-підприємців та нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (надалі також - Закон № 2464-УІ) в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Законом № 2464-УІ визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-УІ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За змістом статті 2 Закону № 2464-УІ його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно з абзацом другим пункту І частини першої статті 4 Закону № 2464- УІ платниками єдиного внеску є роботодавці підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 3 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:

для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами,

для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з вимогами п. 3 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Пунктом 4 розділу VI Інструкції № 449 передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

13.05.2020 Верховною радою України прийнято Закон України №592-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників" (далі - Закон №592-ІХ).

З пояснювальної записки до проекту Закону №592-ІХ слідує, що його прийняття було обумовлено, зокрема, тим, що встановлення обов`язку сплати єдиного соціального внеску без отримання доходу не відповідає легальній меті державного регулювання цього виду відносин та є непослідовним у контексті самого Закону, який визначає об`єктом нарахування єдиного соціального внеску саме отриманий дохід.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону №592-ІХ цей Закон набирає чинності з 1 січня 2021 року, крім пункту 5 розділу I цього Закону, що набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Відповідно до пункту 9-15 розділу VІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464-VІ (в редакції, чинній на дату звернення позивача із заявою про списання) підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників" з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників", а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання протягом 90 календарних днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників":

а) платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників". Зазначена звітність подається платником виключно у випадку, якщо вона не була подана раніше;

б) платниками, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - до податкового органу за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників". Зазначена звітність подається платником виключно у випадку, якщо вона не була подана раніше.

Після отримання у встановленому законом порядку відповідних відомостей від державного реєстратора або заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та за умови подання платником єдиного внеску зазначеної звітності (якщо відповідна звітність не була подана раніше) податковий орган протягом 15 робочих днів проводить камеральну перевірку, за результатами якої приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені або вмотивоване рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Податковим органом може бути прийнято рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені, за умови якщо за результатами перевірки буде встановлено, що:

1) платник податків отримав дохід (прибуток) протягом періоду з 1 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників";

2) суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були в повному обсязі самостійно сплачені платником або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом.

VI. Оцінка суду

З наведеного правового регулювання вбачається, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Судом встановлено, що позивач у період з 22.08.2006 по 03.01.2020 перебував на обліку у ГУ ДПС у Харківській області та 03.03.2020 вдруге був зареєстрований як фізична особа-підприємець та став на облік в ГУ ДПС у Київській області, перебував на спрощеній системі оподаткування.

Із даних інтегрованої картки платника податків вбачається, що станом на 31.12.2017 за позивачем обліковувалася недоїмка у розмірі 6079, 93 грн. Дана заборгованість виникла у зв`язку із несплатою позивачем єдиного внеску станом на 31.12.2013.

Починаючи з 1 січня 2017 року фізичні особи - підприємці на загальній системі оподаткування, які не отримували дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці року, зобов`язані сплачувані єдиний внесок за себе не менше мінімального страхового внеску за місяць: у 2017 ропі не менше 704 грн, за місяць, у 2018 не менше 819.06 грн, за місяць. Граничний термін перерахування єдиного внеску за 20 рік - 9 лютого 2018 року та відповідно до внесених змін з 01.01.2018 року єдиний внесок сплачується щоквартально по строку.

Згідно зданими інтегрованих карток платника податків Позивача по єдиному соціальному внеску автоматично здійсненні наступні нарахування:

- ЄСВ за 2017 рік - 704 грн. х 12 = 8448 грн., сплачено 0 грн., сума боргу склала 14 527, 93 грн.

- ЄСВ за І квартал 2018 (граничний термін сплати 19.04.2018) - 819,06 грн. х 3 = 2457,18 грн., сплачено 0 грн , сума боргу склала 16 985, 11 грн.

- ЄСВ за ІІ квартал 2018 (граничний термін сплати 19.07.2018) - 819,06 грн. х 3 = 2457,18 грн., сплачено 0 грн., сума боргу склала 21 899, 47 грн.

- ЄСВ за ІІІ квартал 2018 (граничний термін сплати 19.10.2018) - 819,06 грн. х З 2457,18 грн., сплачено 0 грн , сума боргу склала 15 819,54 грн.

- ЄСВ за IV квартал 2018 (граничний термін сплати 21.01.2019) - 819,06 грн. х 3 = 2457,18 грн., сплачено 0 грн., сума боргу склала 24 356, 65 грн.

- ЄСВ за І квартал 2019 (граничний термін сплати 19 04.2019) - 918,06 грн. х 3 = 2754.18 грн , сума боргу склала 27 110, 83 грн.

- ЄСВ за II квартал 2019 (граничний термін сплати 19.04.2019) - 918,06 грн. х грн 2754, 18, сплачено 0 грн , сума боргу склала 29 865, 01 грн,

- ЄСВ за ІІІ квартал 2019 (граничний термін сплати 19.10.2019) - 918,06 грн. х 3 2754.18 грн., сплачено 0 грн., сума боргу склала 32 619, 19 грн.

29.01.2020 позивачем було подано до контролюючого органу звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску яким визначено суму зобов`язання у розмірі 2 754, 18 грн., зменшено борг за рахунок переплати в розмірі 0, 94 грн.; 05.02.2020 звітом про суми нарахованого доходу застрахованих осіб визначено самостійно суму зобов`язання у розмірі 1 039, 06 грн., зменшено борг за рахунок переплати у розмірі 1 039, 06 грн.

Відтак станом на 31.08.2020 рік у позивача обліковувалась заборгованість по єдиному соціальному внеску в розмірі 34 171, 60 грн.

19.05.2020 ГУ ДПС у Київській області винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперарахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне нарахування) єдиного внеску, яким нараховану пеню за період з 23.07.2013 по 30.01.2020 у розмірі 25146, 74 грн., штраф у сумі 6 271, 62 грн. ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу, звільнення від сплати єдиного внеску за себе передбачено:

- у 2017 році для ФОП, якщо вони є пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Докази, що підтверджують приналежність ОСОБА_1 до вказаної категорії осіб, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до п. З розділу 6 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

Дані перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У зв`язку з наявністю в ІКПП позивача за кодом бюджетної класифікації 71040000 заборгованості зі сплати ЄСВ та відповідно до ст. 25 Закону 2464 сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03 липня 2020 року №Ф-109623-50/2865 на загальну суму 34 171, 60 грн.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) від від 03 липня 2020 року №Ф-109623-50/2865 надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою реєстрації платника, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №099.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно з вимогами п. 3 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Пунктом 4 розділу VI Інструкції № 449 передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Із зазначеного слідує, що обчислення єдиного внеску та формування вимоги про сплату боргу здійснюється не лише на підставі актів перевірки, але й на підставі облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

Водночас, аналіз приписів Закону України №2464 дає підстави стверджувати, що даним Законом чітко встановлений обов`язок платника своєчасно сплачувати єдиний внесок, незалежно від фінансового стану, та не передбачено можливість звільнення такого платника єдиного внеску від відповідальності, установленої за невиконання відповідного зобов`язання.

Аналогічна правова позицій викладена у постанові Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №826/11623/16.

Також суд звертає увагу, що в позовній заяві та додатках до неї не містяться доказів того, що позивач у період нарахування контролюючим органом єдиного соціального внеску перебував у трудових відносинах як найманий працівник та за нього роботодавцями сплачувався єдиний внесок протягом спірного періоду.

Позовні вимоги у цій частині обґрунтовуються доводами про те, що позивачем дотримано вимог пункту 9-15 Закону України від 08.07.2010 №2464 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" для списання сум недоїмки, штрафів та пені, нарахованих на ці суми недоїмки, у зв`язку з чим підлягає списанню заборгованість.

Щодо таких тверджень позивача суд вважає за необхідне вказати наступне.

Аналіз приписів Закону України №2464 дає підстави стверджувати, що даним Законом чітко встановлений обов`язок платника своєчасно сплачувати єдиний внесок, незалежно від фінансового стану, та не передбачено можливість звільнення такого платника єдиного внеску від відповідальності, установленої за невиконання відповідного зобов`язання.

Законом України від 13 травня 2020 року № 592-ЇХ «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» (далі - Закон № 592), який опубліковано в газеті «Голос України» 02.06.2020 за № 88 та набирає чинності 01.01.2021, вносяться зміни до Закону України № 2464, крім п. 5 розд. І Закону № 592, що набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Днем опублікування Закону №592-ІХ є 02.06.2020, а тому з 03.06.2020 набрав чинності пункт 5 розділу І Закону №592-ІХ, відповідно до положень якого розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464-VI доповнено пунктом 9-15.

Відповідно до п. 915 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному Законом № 2464. несплачені станом на день набрання чинності Законом № 592 з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеним у пп. 4 (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої ст. 4 Закону № 2464, за період з 01 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом № 592, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання протягом 90 календарних днів з дня набрання чинності Законом № 592 платниками, зазначеними у п. 4 частини першої ст. 4 Закону № 2464 (фізичними особами - підприємцями, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до контролюючого органу - звітності відповідно до вимог частини другої ст. 6 Закону № 2464 за період з 01 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом №592. 3азнчена звітність подається платником виключно у випадку, якщо вона не була подана раніше.

Отже, підставою для списання несплачених станом на день набрання чинності п. 5 розд. І Закону № 592 сум недоїмки, нарахованої платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зокрема є те, що з такою заявою повинна звернутися саме фізична-особа підприємець.

28.08.2020 позивачем була подана до контролюючого органу заява про списання сум недоїмки, а також штрафних санкцій та пені, нарахованих на ці суми недоїмки за період з 01.01.2017 р. до дня набрання чинності Закону №592.

14.08.2020 року контролюючим органом прийнято акт №7534/10-36-50 про результати камеральної перевірки дотримання вимог Закону України № 592, за заявою платника у порядку, визначеному Законом №2464, якою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не дотримано умови, передбачені пунктом 9-15 Закону № 2464-VI, а саме: ФОП перебував на спрощеній системі оподаткування з 01.04.2020 по 28.05.2020, платником не подано звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік та 2018 рік. При подачі звітності платником податку самостійно визначені зобов`язання зі сплати єдиного внеску з 01.01.2017 року до набрання чинності Закону №592.

За наведеного, контролюючий орган дійшов висновку про відсутність підстав для скасування заборгованості по єдиному внеску за період з 01.01.2017 року позивачеві.

Враховуючи вищевикладене, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 при поданні звітів самостійно ствердив правильність заповнення звітів та узгодив нараховані суми з єдиного внеску, які зараховані платнику до даних персоніфікованого обліку за відповідні періоди, що в подальшому може використовуватися як додатковий стаж при призначенні пенсії, що не відповідає пункту 9-15 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», тому відсутні підстави для списання заборгованості з єдиному внеску з врахуванням штрафів і пені, а отже останнім не було дотримано умови пункту 9-15 Закону №2464.

Твердження позивача про передчасність винесення спірної вимоги (з огляду на не завершення процедури списання заборгованості) суд не бере до уваги, оскільки судом встановлено, що така вимога була виставлена позивачеві раніше (03.07.2020), ніж останнім ініційовано процедуру списання такої заборгованості (28.08.2020).

Підсумовуючи викладене, контролюючий орган мав всі передбачені законодавством підстави для винесення спірної вимоги та направлення її на адресу ОСОБА_1 . Спірне рішення відповідає всім критеріям, визначеним Законом № 2464 та Інструкцією №449, як по формі, так і по змісту, було належним чином вручене платнику, а тому підстави для її скасування у судовому порядку відсутні.

За наведених обставин та проаналізованого судом правового регулювання спірних відносин, виходячи зі змісту та меж позовних вимог, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-109623-50/2865 від 03.07.2020 на суму 34 171, 60 грн.

VII. Висновок суду

Згідно із частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та аргументів, наведених учасниками справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

IX. Розподіл судових витрат

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Леонтович А.М.

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 24.05.2021 р.