Справа № 520/6395/21
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

24.05.2021 р. справа №520/6395/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням (викликом) осіб справу за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, громадянин) до Міністерства внутрішніх справ України (далі за текстом - владний суб`єкт), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Матеріали позову отримані судом - 14.04.2021р. Позов прийнятий до розгляду ухвалою від - 19.04.2021р. Згідно з ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 20.05.2021р.

Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання дій (бездіяльності) Міністерства внутрішніх справ України, щодо не виготовлення ОСОБА_1 довідки про розмір грошовою забезпечення для перерахунку пенсії з 19.11.2019р. у зв`язку з підвищенням розміру грошового забезпечення за посадою поліцейського - протиправними; 2) зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для перерахунку пенсії з 19.11.2019 р. довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом па 01.09.2019 року, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 та наказу Міністерства внутрішніх справ України №260 від 06.04.2016р., постанови Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року «Про затверджений Порядку проведення індексації грошових доходів населення» га у зв`язку з підвищенням розміру грошового забезпечення за посадою поліцейського - заступник командиру взводу у складі батальйону ГУНП в Харківській області, до порівняної посади на день звільнення із служби заступник командира взводу СКСМ «Грифон» ГУМВС України в Харківській області відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 6 вересня 2018 року «Про пропозиції до проекту Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» по статтях, пов`язаних із забезпеченням національної безпеки і оборони України» введеного в дію Указом Президента України №283/2018 від 14 вересня 2018 року, із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення в наступних розмірах: посадовий оклад 2400.00, оклад за спеціальним званням капітан міліції 1800.00, надбавка за вислугу років (35%) 1470,00; надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції ( 40.13%) 2275.37; премія (100.1 %) 8032.80; індексації 887.09; всього 16865,26; 3) встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України подати у визначений судом термін, з моменту набрання рішення законної сиди, звіт про виконання рішення суду

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що вчинена адміністративним органом відмова у видачі довідки про грошове забезпечення діючого публічного службовця є протиправною і позбавляє громадянина права на отримання пенсії у належному розмірі.

Відповідач з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що відсутні підставі для складання нової довідки про розмір грошового забезпечення.

Третя особа правом на подання письмових пояснень по суті позову не скористалась.

Відзив на позов надійшов до суду 24.05.2020р., і за таких обставин, суд не вбачає перешкод у вирішенні спору по суті, адже учасниками справи у прийнятні поза розумним сумнівом строки були реалізовані права на подачу відповідних процесуальних документів.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив публічну службу в органах системи Міністерства внутрішніх справ України, мав спеціальне звання атестованого працівника органу внутрішніх справ України «капітан міліції», був звільнений з публічної служби з посади заступника командира взводу СБСМ «Грифон» ГУ МВСУ в Харківській області, показник вислуги років склав 20 років; отримує від ГУ ПФУ в Харківській області пенсію у порядку Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

На відносини з оплати праці публічного службовця за аналогічною штатною посадою відносно заявника поширюються положення постанови КМУ від 11.11.2015р. №988 (далі за текстом - Постанова КМУ №988).

31.08.2020р. заявник запитом про доступ до публічної інформації звернувся до ГУ Національної поліції в Харківській області з приводу видачі нової довідки про грошове забезпечення діючого поліцейського станом на 01.09.2019р.

Відповідь на це звернення була надана листом ГУ НП в Харківській області від 04.09.2020р. №195зі/119/05/29-2020, до якого додавались письмові інформації про грошове забезпечення поліцейського станом на січень грудень 2019р. та 01.01.2020р.-01.08.2020р.

У подальшому заявник подав датоване 08.02.2021р. звернення з аналогічного питання до Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідь на це звернення була надана МВС України в особі Департаменту персоналу, в якому викладене відмова у складанні нової довідки про грошове забезпечення поліцейського станом на 01.09.2019р.

Стверджуючи про протиправність відмови, вчиненої органом публічної адміністрації, і наполягаючи на проведенні перерахунку розміру раніше призначеної пенсії з урахуванням усіх складових елементів структури грошового забезпечення поліцейського за аналогічною штатною посадою станом на 01.09.2019р., заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Право громадян на соціальний захист проголошено ст.46 Конституції України, а п.6 ч.1 ст.92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України і з 01.01.2004р. таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення".

У силу дії бланкетної норми ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Отже, порядок соціального захисту у формі пенсійного забезпечення звільнених у відставку осіб начальницького складу органів внутрішніх справ унормовано, насамперед, приписами Закону України від 09.04.1992р. № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі за текстом - Закон України № 2262-XII).

Так, положення названого закону запроваджують дві окремі, самостійні і незалежні одна від одної процедури, за якими відбувається обчислення розміру пенсії особи, а саме: 1) за ст.43 Закону України № 2262-XII - у випадку призначення пенсії вперше та 2) за ст.63 Закону України № 2262-XII - у випадку збільшення розміру вже призначеної пенсії за подією збільшення розміру оплати праці працівника на аналогічній (прирівняній) посаді.

При цьому, ст.43 Закону України № 2262-XII визначено порядок обчислення розміру пенсії у разі її призначення вперше і саме у цій процедурі базовою розрахунковою величиною є виплати (як винагорода за працю), одержані особою-пенсіонером під час проходження служби (тобто юридичне значення у даному випадку мають складові елементи грошового забезпечення самого працівника (службовця) - власна винагорода особи за працю).

Натомість, ст.63 Закону України № 2262-XII визначено порядок обчислення розміру вже призначеної пенсії шляхом її перерахунку у залежності від тих виплат (як винагорода за працю), котрі одержані третьою сторонньою особою - іншим працівником, який обіймає цю ж саму чи прирівняну посаду (тобто юридичне значення у даному випадку мають складові елементи грошового забезпечення іншого працівника - діючого службовця за аналогічною (прирівняною) посадою - винагорода третьої сторонньої особи за працю).

У силу правового висновку постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019р. по зразковій справі №240/5401/18 процедури призначення пенсії (ст.43 Закону України №2262-XII) та перерахунку пенсії (ст.63 Закону України №2262-XII) є різними як за змістом, так і за механізмом проведення.

Відтак, суд не знаходить підстав для поєднання цих процедур за будь-якими компонентами, адже протилежне тлумачення змісту норм ст.ст.43 і 63 Закону України №2262-XII із абсолютною неминучістю призводить до штучного створення «віртуального» (неіснуючого у дійсності) показника грошового забезпечення, котрий не отримується жодним із діючих публічних службовців за рахунок автоматичного додавання структури власного грошового забезпечення особи-пенсіонера під час проходження служби до структури грошового забезпечення діючого публічного службовця.

Розглядаючи справу, суд відмічає, що згідно з ч.4 ст.63 Закону України № 2262-XII визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, питання визначення механізму перерахунку пенсій (умов, порядку та розмірів) передано законодавцем у відання Уряду України і деталізовано, зокрема, у положеннях Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (затверджено постановою КМУ від 13.02.2008р. №45, далі за текстом - Порядок №45).

Окрім того, процедура призначення та процедура перерахунку розміру раніше вже призначеної пенсії деталізовані також і приписами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (затвердженого постановою правління ПФУ від 31.01.2007р. №3-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.02.2007р. за №135/13402; далі за текстом - Порядок №3-1).

Згідно з п.1 Порядку №45 перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсій проводиться у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Отже, приводом для проведення перерахунку розміру раніше призначеної пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення загального характеру, виданого суб`єктом владних повноважень, наділеним правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців чи інших осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"

11.11.2015р. КМУ було прийнято постанову №988 (далі за текстом - Постанова КМУ №988) з приводу оплати служби поліцейських.

Саме дане нормативне рішення Уряду України поширюється на відносини за участю заявника і призводить до виникнення правової підстави для перерахунку розміру раніше призначеної пенсії у зв`язку із підвищенням винагороди за службу діючих поліцейських громадянину з категорії «міліціонер у відставці» або з категорії «поліцейський у відставці».

30.08.2017р. КМУ було прийнято постанову №704 з приводу оплати служби військовослужбовців (далі за текстом - Постанова КМУ №704).

Згідно з п.10 постанови КМУ №704 згадане нормативне рішення Уряду України набирало чинності з 01.01.2018р.

Постановою КМУ від 27.12.2017р. №1052 до п.10 Постанови КМУ №704 були внесені зміни в частині календарної дати набуття чинності і строк початку дії цього нормативного акту було перенесено з 01.01.2018р. на 01.01.2019р.

Таким чином, станом на 01.01.2018р. постанова КМУ №704 не діяла, а питання розмірів грошового забезпечення військовослужбовців було регламентовано постановою КМУ від 07.11.2007р. №1294.

Постановою КМУ від 21.02.2018р. №103 (далі за текстом Постанова КМУ №103) до п.10 Постанови КМУ №704 були внесені чергові зміни в частині календарної дати набуття чинності і строк початку дії цього нормативного акту було перенесено на 01.03.2018р.

При цьому, положення пунктів 1 і 2 Постанови КМУ №103 стосувались перерахунку розміру раніше призначених пенсій військовослужбовцям у відставці та деяких іншим особам за виключенням поліцейських у відставці та атестованих співробітників органів внутрішніх справ у відставці.

Натомість, положення п.3 Постанови КМУ №103 стосувались перерахунку розміру раніше призначених пенсій поліцейським у відставці та атестованим співробітникам органів внутрішніх справ у відставці

За правилами ч.2 ст.265 та ч.1 ст.325 КАС України пункти 1 і 2 Постанови КМУ №103 діяли у період часу з 28.02.2018р. та до 05.03.2019р. (як до моменту набрання законної сили судовими рішеннями по справі №826/3858/18) і були обов`язковими до виконання усіма суб`єктами права як чинне рішення Уряду України нормативного характеру.

За правилами ч.2 ст.265 та ч.1 ст.325 КАС України п.3 Постанови КМУ №103 діяв у період часу з 28.02.2018р. та до 19.11.2019р. (як до моменту набрання законної сили судовими рішеннями по справі №826/12704/18).

За правилами ч.2 ст.265 та ч.1 ст.325 КАС України п.6 Постанови КМУ №103 діяв у період часу з 28.02.2018р. та до 29.01.2020р. (як до моменту набрання законної сили судовими рішеннями по справі №826/5463/18).

Утрата чинності п.1 Постанови КМУ №103 з 05.03.2019р., п.2 Постанови КМУ №103 з 05.03.2019р., п.3 Постанови КМУ №103 з 19.11.2019р., п.6 Постанови КМУ №103 з 29.01.2020р. у силу ст.ст.255, 265, 325 КАС України означає, що саме з указаних календарних дат відбулись зміни у правовому регулюванні правовідносин з приводу перерахунку раніше призначеної пенсії.

Викладене узгоджується з останньою у часі правовою позицією постанови Верховного Суду від 17.06.2020р. у справі №2540/2873/18.

Суд повторює, що положення пунктів 1, 2 постанови КМУ від 21.02.2018р. №103 є незастосовними відносно заявника, оскільки заявник є пенсіонером за лінією МВС України, атестованим працівником органів внутрішніх справ України у відставці із спеціальним званням міліції.

У зв`язку з утратою чинності п.п.1 і 2 постанови КМУ №103 саме з 05.03.2019р. припинило існування законодавчо запроваджене обмеження у структурі грошового забезпечення діючого публічного службовця в цілях перерахунку розміру раніше призначених пенсій (оклад за посадою, оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років) і відпала перешкода в обчисленні пенсії за усіма реально існуючими та виплаченими складовими елементами грошового забезпечення.

Отже, згадана подія не створює для заявника жодних юридичних наслідків.

Відносно заявника є застосованим п.3 Постанови КМУ №103.

За правилами ч.2 ст.265 та ч.1 ст.325 КАС України п.3 Постанови КМУ №103 діяв у період часу з 28.02.2018р. та до 19.11.2019р. (як до моменту набрання законної сили судовими рішеннями по справі №826/12704/18).

Однак, ані до органів публічної адміністрації, ані до суду заявник не формулював вимог про видачу довідку про грошове забезпечення діючого поліцейського станом на 19.11.2019 р. для подальшого проведення перерахунку розміру раніше призначеної пенсії з 01.12.2019р.

За викладеним у позові твердженням заявника подія реального збільшення розміру грошового забезпечення діючого поліцейського мала місце 01.09.2019р.

Владний суб`єкт цього твердження приватної особи не спростував.

За загальним правилом п.18 ч.1 ст.19, п.19 ч.1 ст.4 КАС України, п.1 ч.2 ст.24, п.2 ч.2 ст.24, ч.3 ч.2 ст.24 Митного кодексу України рішенням суб`єкта владних повноважень є письмовий акт, дією суб`єкта владних повноважень є вчинок з приводу реалізації управлінського повноваження, а бездіяльністю є ухилення від виконання обов`язку.

При цьому, управлінська дія владного суб`єкта може втілюватись і у вигляді письмової (листа) чи фактичної відмови, котрі за змістом, формою, способом реалізації повноваження не є рішенням, але створюють перешкоду у реалізації суб`єктивного права заявника.

Оскільки лист не є рішенням, то і згадана відмова не є рішенням владного суб`єкта у розумінні п.19 ч.1 ст.4 КАС України, але є управлінським волевиявленням, наслідки вчинення якого підлягають нівелюванню у спосіб визнання протиправною відмови, оформленої листом.

У позові заявник оскаржує дії адміністративного органу з приводу відмови у видачі довідки про грошове забезпечення.

Насправді ж має місце подія вчинення адміністративним органом відмови, оформленої письмовим листом.

Відтак, підлягає визнанню протиправною не оскаржені заявником дії, а реально вчинена пенсійним органом відмова, що спонукає суд до застосування за власною ініціативою приписів ч.2 ст.9 КАС України.

Продовжуючи розгляд справи, суд відзначає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а у силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, суд констатує, що у ході розгляду справи владним суб`єктом не подано доказів відповідності закону реально вчиненого управлінського волевиявлення у формі відмови, а обсяг використаних доказів та обрані мотиви не дозволяють визнати юридично правильними та фактично обґрунтованими ті підстави, які покладені адміністративним органом в основу цього волевиявлення.

Матеріалами справи підтверджено, що у даному конкретному випадку адміністративний орган не забезпечив дотримання ч.2 ст.19 Конституції України, позаяк обставини фактичної дійсності з`ясував неповно, зміст належної норми права витлумачив невірно, унаслідок чого вчинене управлінське волевиявлення не узгоджується із характером, змістом та суттю спірних відносин та їх нормативного регламентування.

З цих міркувань слід застосувати ч.2 ст.9 КАС України, вийти за межі позову, визнати протиправними і скасувати реально існуюче управлінське волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд зважає, що у межах даної справи підлягає вирішенню виключно спір з приводу фізичної видачі адміністративним органом довідки про грошове забезпечення, а не з приводу розміру та структури грошового забезпечення діючого військовослужбовця, позаяк ці обставини можуть виникнути виключно у майбутньому, а тому не входять до предмету доказування по цій справі.

Окремо суд зважає, що за приписами ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у спорі з приводу перерахунку пенсії військовослужбовця у відставці до предмету доказування входять обставини: 1) обіймання заявником певної посади у штаті органу (установи, організації, частини тощо) перед звільненням зі служби; 2) продовження існування цієї ж самої або створення аналогічної чи прирівняної посади у штаті; 3) прийняття компетентним суб`єктом права рішення загального характеру про підвищення винагороди за службу усім військовослужбовцям; 4) співставності умов проходження служби; 5) реального отримання діючим військовослужбовцем підвищеної винагороди за службу у межах конкретного календарного місяця; 6) видачі довідки про грошове забезпечення тим органом, якого відбулось звільнення або у якому заявник знаходився на фінансовому утриманні чи який видає довідки у силу спеціального повноваження.

У спірних правовідносинах адміністративний орган відмовив у видачі довідки про грошове забезпечення, не вдаючись до з`ясування та юридичної оцінки перелічених вище факторів, котрі мають безпосереднє юридичне значення для розміру та структури грошового забезпечення діючого військовослужбовця (тобто для змісту довідки).

До того ж, суд зважає, що у контексті механізму/алгоритму перерахунку розміру раніше вже призначеної пенсії (ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", ст.86 Закону України "Про прокуратуру" тощо) слід розрізняти подію підвищення розміру винагороди за виконану роботу діючого публічного службовця за актом права нормативного характеру (котрий стосується одразу усіх осіб однієї категорії без виключення) від події оцінки роботодавцем трудової участі (вкладу) конкретного працівника у показники службової діяльності органу за певний звітний період шляхом видання індивідуального акту права (зокрема, шляхом призначення премії).

Відповідно до ст.2 Закону України "Про оплату праці" структура винагороди за працю складається із основної заробітної плати (Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців) та додаткової заробітної плати (Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.).

Згідно з ст.15 Закону України "Про оплату праці" форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Отже, у випадку премії (процедура чого охоплює собою етапи прийняття управлінського рішення про призначення премії, нарахування премії за обліком, ініціювання переказу коштів) в аспекті використання цього факту у цілях перерахунку пенсій іншим особам вирішальне юридичне значення має акт права, котрий передбачає умови виплати цього заходу заохочення як матеріального стимулу і у разі, коли цей акт поширюється на невизначене коло осіб така виплата підлягає включенню до структури бази обчислення пенсії з метою перерахунку, а у разі, коли цей акт стосується виключно однієї особи чи однієї посади і результатів трудової (службової) діяльності за конкретний проміжок часу то відсутні підстави для кваліфікації цієї події як загального підвищення розміру винагороди за виконану роботу.

Тому суд доходить до переконання про те, що у даному конкретному випадку премія, розмір якої перевищує 50% загального заробітку діючого поліцейського як разовий платіж за особистий внесок конкретного працівника у загальні результати службової діяльності тероргану Національної поліції поточного або минулого періоду функціонування, не є підставою для перерахунку у спосіб збільшення розміру раніше призначеної пенсії міліціонеру у відставці.

Відтак, згідно з ч.4 ст.245 КАС України відсутні підстави для визначення у судовому акті усіх складових грошового забезпечення діючого військовослужбовця для перерахунку розміру пенсії заявника, позаяк сам адміністративний орган вчиняючи відмови не виконав усіх вимог, передбачених законом.

Суд також вважає відсутніми підстави для видачі довідки про розмір грошового забезпечення саме заявника, позаяк заявник станом на 01.01.2018р. (дата з якої було проведено перерахунок пенсії), 01.03.2018р. (дата набрання чинності постановою КМУ №704 про збільшення винагороди за службу), 05.03.2019р. (дата втрати чинності постановою КМУ №103 з приводу обмежень складових грошового забезпечення як розрахункової бази для обчислення розміру раніше призначеної пенсії у процедурі перерахунку у зв`язку з підвищенням винагороди за службу) публічної служби не проходив, а відтак, права на грошове забезпечення не має.

У цій частині позову належить відмовити, а довідка має бути видана адміністративним органом відносно посади, яку обіймав заявник перед звільненням зі служби в органах внутрішніх справ у контексті реально виплачених складових елементів винагороди діючого поліцейського або аналогічної чи прирівняної посади за штатом суб`єкта права, де відбувалось проходження служби (фактичного компетенційного правонаступника, юридичного правонаступника тощо).

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), надав оцінку усім юридично значимим факторам, доводам і обставинам справи; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; вичерпно реалізував усі правові механізми, спрямовані на з`ясування об`єктивної істини.

Суд повторює, що заявник є пенсіонером по лінії Міністерства внутрішніх справ України, належить до кола атестованих співробітників органів внутрішніх справ України у відставці або до кола атестованих співробітників Національної поліції України у відставці, отримує пенсію у залежності від показників грошового забезпечення за постановою КМУ №988 від 11.11.2015р., а не за постановою КМУ №704 від 30.08.2017р.

Посилання заявника на постанову КМУ від 17.07.2003р. №1078 та Указ Президента України від 14.09.2018р. №283/2018 слід визнати юридично неспроможними, позаяк індексація грошового забезпечення поліцейських та тимчасове (короткотривале) нарахування премій у значних розмірах не є підвищенням винагороди за службу у розумінні ст.63 Закону України № 2262-XII за рішенням відповідного компетентного суб`єкта права.

Відповідно до наказу МВС України від 25.02.2019р. №125 реалізацію функції з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій було покладено на Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України в особі Управління координації пенсійних та соціально-гуманітарних питань.

Тому суд доходить до переконання про те, що довідки про грошове забезпечення діючого публічного службовця можуть бути видані як Міністерством в особі Управління координації пенсійних та соціально-гуманітарних питань Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України, так і Сектором із соціально-гуманітарних питань Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області".

Протилежне тлумачення змісту владних управлінських функцій органів публічної адміністрації, задіяних у механізмі призначення вперше та перерахунку розміру раніше призначених пенсій у порядку Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", призводить до обтяження приватної особи нерозумно невиправданим тягарем звернення саме до одного із декількох владних суб`єктів, наділених компетенцією на вчинення одного і того ж самого управлінського волевиявлення.

Суд вважає, що положення ст.382 КАС України в частині обтяження учасника справи обов`язком подати звіт про виконання рішення суду (безвідносно до події одержання позивачем виконавчого листа та стану виконавчого провадження) не повною мірою узгоджуються з положеннями Закону України "Про виконавче провадження", який за загальним правилом вимагає одержання позивачем виконавчого листа та подання цього документа до державного виконавця (приватного виконавця).

Тому випадок застосування судом згаданого вище правового механізму слід вважати виключенням із загального правила, котрий повинен мати вагомі причини.

Судом з матеріалів справи існування таких причини не виявлено.

Відтак, підстав для застосування у даному конкретному випадку приписів ст.382 КАС України суд не знаходить.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Вийти за межі позову.

Визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України, оформлену листом від 01.03.2021р. №Л-4540/22.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.09.2019 р. за штатною посадою, звідки ОСОБА_1 було звільнено із служби, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ, статті 9 Закону України від 20.12.1991р. №2011-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. №988, наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016р. №260, із відображенням відомостей про розміри реально виплачених основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та загальних і постійних премій.

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Сліденко