Справа № 640/9198/21
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2021-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2021 року м. Київ № 640/9198/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (02232, м. Київ, вул. Оноре де Бальзака, 64, ), в якому просить зобов`язати відповідача вирішити питання щодо закінчення виконавчого провадження № 5780464 та виключити відомості про ОСОБА_2 з Єдиного реєстру боржників.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем ОСОБА_2 , який згідно даних Єдиного реєстру божників є боржником за виконавчим провадженням № 5780464. У зв`язку з наявністю запису щодо ОСОБА_2 в Єдиному реєстрі боржників, позивач позбавлена можливості реалізувати свої права як спадкоємця померлого чоловіка.

Відповідач у встановлений судом строк не надав відзиву на позовну заяву та копії матеріалів виконавчого провадження № 5780464. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку з наведеним, суд здійснює розгляд справи за наявними у матеріалах справи доказами.

Під час судового розгляду справи судом встановлено наступне.

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 15.01.2010 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 15.01.2010 серії НОМЕР_2 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помирає, про що 03.06.2020 Київський міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис № 9202, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03.06.2020 серії НОМЕР_3 .

10.08.2020 Броварською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 66242539 стосовно ОСОБА_2 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 10.08.2020 № 61247420.

Як зазначає позивача, в ході проведення державним нотаріусом нотаріальних дій в межах спадкової справи з`ясовано про наявність запису щодо ОСОБА_2 в Єдиному реєстрі боржників.

Відповідно до Інформації з Єдиного реєстру боржників (дата пошуку - 04.02.2021), ОСОБА_2 внесений до Єдиного реєстру боржників як боржник у виконавчому провадженні № 5780464, яке перебуває на виконанні у Деснянському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Виконавчий документ виданий Деснянським районним судом м. Києва, категорія стягнення - стягнення аліментів.

Зазначена інформація також підтверджується за номером виконавчого провадження в автоматизованій системі виконавчого провадження, де також зазначено, що стягувачем є ОСОБА_5 , а стан виконавчого провадження визначено як «завершено».

ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою, в якій просила винести постанову про закінчення виконавчого провадження стосовно ОСОБА_2 із наслідками такого закінчення, а саме: виключення відомостей про ОСОБА_2 з Єдиного реєстру боржників.

Листом від 04.03.2021 № 02/3-21 відповідач повідомив позивача, що згідно автоматизованої системи виконавчого провадження, на виконанні в органі державної виконавчої служби дійсно перебувало виконавче провадження стосовно ОСОБА_2 .

Виконавче провадження заевршено 25.12.2018 згідно пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників лише у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», тоді як спірне виконавче провадження завершено на підставі пункту 2, а тому позивачу відмовлено у задоволенні заяви.

Вважаючи, що відповідач зобов`язаний виключити відомості про ОСОБА_2 з Єдиного реєстру боржників у зв`язку з його смертю, позивач звернулась до суду з відповідним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 9 Закону України "Про виконавче провадження" єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Реєстрація боржника в Єдиному реєстрі боржників не звільняє його від виконання рішення.

Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Єдиний реєстр боржників містить такі відомості: 1) прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження боржника - фізичної особи або найменування, ідентифікаційний код юридичної особи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань боржника - юридичної особи; 2) найменування органу або прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка видала виконавчий документ; 3) найменування органу державної виконавчої служби або прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, номер засобу зв`язку та адреса електронної пошти виконавця; 4) номер виконавчого провадження; 5) категорія стягнення (аліменти, штраф тощо).

Згідно з частиною сьомою статті 9 Закону України "Про виконавче провадження" відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Пунктами 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5, Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень - окремий спецрозділ, який є архівною складовою частиною Системи та містить відомості про виконавчі провадження, зареєстровані до запровадження Системи, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 20.05.2003 № 43/5 «Про затвердження Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.05.2003 за № 388/7709, наказу Міністерства юстиції України від 28.04.2015 № 614/5 «Про затвердження Тимчасового порядку автоматичного розподілу виконавчих документів між державними виконавцями і контролю строків виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)». Єдиний реєстр боржників - систематизована база даних про боржників, що є складовою Системи та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Згідно з пунктом 6 Розділу Х Положення № 2432/5, Система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови:

- про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону України "Про виконавче провадження";

- про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»;

- про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Тож, відмовляючи позивачу у виключенні відомостей щодо ОСОБА_2 з Єдиного реєстру боржників, відділ державної виконавчої служби діяв відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" та пункту 6 Розділу Х Положення № 2432/5, де визначено перелік підстав для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Однак, з урахуванням усіх обставин справи, суд вважає, що позов необхідно частково задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто, за змістом вказаної правової норми вбачається, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а саме в захисті прав та інтересів фізичних та юридичних осіб від порушень з боку держави.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах щодо протиправності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина третя статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення Європейського суду з прав людини у справах: Балдеа проти Румунії від 15.02.2017, Гелле проти Фінляндії від 19.02.1997) з тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення суду повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Тож, з обставин справи встановлено та не спростовано відповідачем, що виконавче провадження № 5780464 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів, завершено на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" 25.12.2018.

Відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Частиною третьою статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Таким чином, стягувач може повторно подати виконавчий документ до виконання протягом усього строку, на який присуджено аліменти.

Станом на день розгляду справи у автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні відомості щодо відкриття провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів після ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Водночас, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За змістом статті 194 Сімейного кодексу України від погашення заборгованості за аліментами боржника не може звільнити жодна обставина. У випадку смерті платника аліментів його спадкоємці за рахунок наявних активів спадкової маси зобов`язані погасити заборгованість за аліментами на дитину. Обов`язок платника аліментів по їх сплаті після його смерті припиняється як нерозривно пов`язаний з його особою і не може бути виконаний іншою особою (стаття 608 ЦПК України).

Верховний Суд у постанові від 21.03.2018 по справі № 161/11682/15-ц роз`яснив, що зобов`язання із сплати аліментів є таким, що нерозривно пов`язане із особою боржника, і дійсно припиняється із смертю боржника. Проте заборгованість по аліментах, яка існувала до моменту смерті боржника є зобов`язанням, яке не припиняється зі смертю боржника і включається до спадкової маси. Спадкоємці успадковують як активи так і борги спадкодавця.

Таким чином, зобов`язання ОСОБА_2 по сплаті аліментів є припиненими у зв`язку з його смертю, а за умови наявності заборгованості по аліментах, яка існувала до моменту смерті боржника, боржником у такому випадку будуть правонаступники (спадкоємці) померлого.

Водночас, протягом цього часу відомості щодо ОСОБА_2 містяться в Єдиному реєстрі боржників, внаслідок чого, як зазначає позивач, вона обмежена у можливості реалізації прав як спадкоємця померлого чоловіка.

Проаналізувавши чинні норми права, які регулюють спірні правовідносини, оцінивши обставини справи, суд дійшов висновку, що в даному випадку наявність прогалини у законодавстві призводить до обмеження права особи у реалізації права на спадщину.

Керуючись статтями 241, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (02232, м. Київ, вул. Оноре де Бальзака, 64, ) про зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Зобов`язати Деснянський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виключити відомості щодо ОСОБА_2 за виконавчим провадженням № 5780464 з Єдиного реєстру боржників.

3. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 295-297. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов