Справа № 120/1343/20-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/1343/20-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дмитришена Р.М.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

12 травня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Смілянця Е. С. Капустинського М.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Бень Я.О.,

представника відповідача: Лукача Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на окрему ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з розрахунку місяця підвищення грошових доходів для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) - січень 2008 року; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати компенсацію за несвоєчасну виплату сум індексації грошового забезпечення за вказаний період та виплатити (стягнути) вказані кошти на користь позивача.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно. В задоволені позовних вимог в іншій частині відмовлено.

12.10.2020 позивач подав заяву в порядку ст.383 КАС України про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з розрахунку базового місяця "січень 2016 року", вчинених на виконання рішення суду від 09.06.2020.

За результатами розгляду вказаної заяви Вінницький окружний адміністративний суд постановив окрему ухвалу від 27 листопада 2020 року, якою заяву позивача задоволено; визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , вчинені на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.06.2020 у справі 120/1343/120-а, щодо застосування базового місяця січня 2016 року при проведенні нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018; направлено окрему ухвалу Військовій частині НОМЕР_1 для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця січень 2008 року.

Не погодившись з вказаною ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та відмовити в задоволенні заяви позивача. В обґрунтування апеляційної скарги Військова частина НОМЕР_1 зазначає про те, що суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутні документи із зазначенням складових видів грошового забезпечення позивача та їх розміру за період з 01.01.2008 по 01.03.2018, на підставі яких можливо визначити наявність або відсутність підстав для обчислення базового місяця з січня 2008 року.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а окрему ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Позивач повноважних представників в судове засідання не направив, хоча повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, окрему ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні заяви позивача, поданої в порядку ст.383 КАС України, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву позивача, суд першої інстанції виходив з того, що, враховуючи незмінність розмірів посадових окладів військовослужбовців з 01.01.2008 по 01.03.2018, для обчислення індексу грошового забезпечення базовим місяцем має бути саме січень 2008 року до періоду з 01.01.2016 по 28.02.2018. Отже, з метою забезпечення ефективного правового захисту прав позивача суд дійшов висновку про задоволення заяви в цій частині та визначення базового місяця для обрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заяви позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що існують наступні види судового контролю за виконанням судового рішення:

1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України);

2) визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Вказані вище правові норми КАС України спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення.

Відповідно до ч.6 ст.383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Таким чином, суд застосовує до суб`єкта владних повноважень-відповідача положення ст.383 КАС України та постановляє окрему ухвалу в разі встановлення факту невиконання відповідачем дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду.

Відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно.

В той же час резолютивна частина рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року не містить зобов`язань для відповідача щодо обчислення індексації грошового забезпечення з урахуванням базового місяця - січень 2008 року, оскільки в задоволенні позову в цій частині відмовлено.

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 08.10.2020 ВП№63020037 (а.с.158) виконавче провадження закінчено на підставі П.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з виконанням в повному обсязі вимог виконавчого документа (а.с.159).

Згідно з довідкою про розмір індексації грошового забезпечення, що підлягає виплаті ОСОБА_1 з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно, базовий місяць січень 2016 року, на виконання рішення суду позивачу нараховано індексацію грошового забезпечення у загальному розмірі 4503,23 грн (а.с.126).

Учасниками справи не заперечується, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року Військова частина НОМЕР_1 провела ОСОБА_1 нарахування і виплату індексації грошового забезпечення у розмірі 4503,23 грн.

При цьому підставою для звернення позивача із заявою в порядку ст.383 КАС України стала незгода позивача з базовим місяцем для обчислення індексації - січень 2016 року.

Оцінюючи обґрунтованість висновків суду першої інстанції про протиправність дій Військової частини НОМЕР_1 , вчинених на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що в позовній заяві ОСОБА_1 заявляв позовну вимогу про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за вказаний період з розрахунку місяця підвищення грошових доходів для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) - січень 2008 року.

Згідно з адвокатським запитом №5 (а.с.18-19) представник позивача звертався до Міністерства соціальної політики за роз`ясненням щодо базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, враховуючи, що підвищення посадових окладів за посадами, які він займав відбулося у січня 2008 року.

Відповідно до відзиву на позовну заяву (а.с.59-66) відповідач заперечив проти позовних вимог в частині обчислення індексації грошового забезпечення з урахуванням базового місяця січень 2008 року та вказав про те, що застосуванню підлягає базовий місяць січень 2016 року.

В той же час в рішенні від 09 червня 2020 року Вінницький окружний адміністративний суд зазначив про те, що відповідачем не вчинялось будь-яких дій по визначенню базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення позивача, тому відсутні підстави вважати, що має місце порушення прав позивача пов`язаних з визначенням базового місяця для проведення індексації. У зв`язку з цим суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині встановлення базового місяця, з якого проводиться індексація грошового забезпечення, зазначивши, що така позовна вимога є передчасною.

При цьому суд першої інстанції не надавав оцінки доводам учасників справи по суті позовної вимоги про визначення базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про обчислення індексації грошового забезпечення з урахуванням базового місяця січень 2008 року не оскаржувалося позивачем в апеляційному порядку та набрало законної сили.

Таким чином, враховуючи той факт, що правомірність визначення позивачу базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення не досліджувалася судом першої інстанції під час ухвалення рішення по суті позовних вимог, такі обставини не підлягають з`ясуванню в порядку ст.383 КАС України, оскільки це призводить до зміни суті рішення суду, яке виконується.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави для задоволення заяви позивача в частині визначення базового місяця для обрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року відсутні.

З матеріалів справи встановлено, що разом з відзивом на апеляційну скаргу позивач подав клопотання про призначення судово-економічної експертизи щодо розрахунку розміру індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, зазначеного в довідці Військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ч.2 ст.101 КАС України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Згідно з ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, призначення експертиз здійснюється на стадії судового розгляду справи, а не в порядку виконання рішення суду, тому вказане вище клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Оскільки матеріалами справи підтверджується, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року відповідач провів нарахування і виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно, колегія суддів ввважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для постановлення окремої ухвали відповідно до ст.383 КАС України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для відмови в задоволенні заяви позивача, поданої в порядку ст.383 КАС України, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Водночас, суд першої інстанції неправильного застосував норми процесуального права, які регулюють підстави і порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, окрему ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні заяви позивача.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити повністю.

Окрему ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 , вчинених на виконання рішення суду від 09.06.2020, відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та не підлягає оскарженню відповідно до ст.328 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 25 травня 2021 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Смілянець Е. С. Капустинський М.М.