Справа № 280/1317/21
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

11 травня 2021 року 16:13Справа № 280/1317/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Клименка А.Р., представників:

позивача Ямаєвої Ю.С.

відповідача Прокоф`єва С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тракторок»

до Дніпровської митниці Держмитслужби

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Тракторок» (далі - ТОВ «Тракторок», позивач) до Державної митниці Держмитслужби (далі - митниця, відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 13.08.2020 №UA110230/2020/000004/2.

На обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначає, що не погоджується із тим, що виявлені відповідачем «розбіжності» мають вплив на визначення митної вартості товарів. Вказує, що ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України передбачає вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Для висновку про наявність розбіжностей між документами, поданими на підтвердження митної вартості товарів, необхідно правильно встановити зміст цих документів як доказів у митній справі. Митний орган повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування (ціну товару та інші складові митної вартості, які підлягають обчисленню, за умови їх наявності) в документах, перелічених в частині 2 ст. 53 Митного кодексу України. Наголошує, що декларантом надані першоджерела митної вартості товару згідно ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України: контракт, інвойс, платіжні доручення, довідка про транспортні витрати, за яким однозначно обраховується митна вартість Товару, натомість митний орган безпідставно поставив під сумнів наданий перелік документів та застосував резервний метод визначення митної вартості товарів, склав оскаржуване Рішення з порушенням його затвердженої форми. Зауважує, що подані декларантом документи чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту, згідно з вимогами ст. 58 Митного кодексу України, водночас відповідач не довів наявність у нього обґрунтованого сумніву у правильності визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого Товару та протиправність оскаржуваного рішення, а тому вважає оскаржене Рішення протиправним, а збільшення вартості товару такою, що суттєво порушує права позивача.

Ухвалою судді від 22.02.2021 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 18 березня 2021 року.

Відповідач позов не визнав, 15 березня 2021 року на адресу суду надав відзив (вх. № 14890), у якому вказує, що представник позивача надає до суду документи, що не надсилались до електронної митної декларації (далі - ЕМД) з довідковим номером 2147, режим ІМ 40 ДЕ, якій було присвоєно №UA110240/2020/003098, яку 11.08.2020 подано митним брокером ФОП ОСОБА_1 , з яким ТОВ «Тракторок» укладено договір доручення від 15.11.2016 № МЛТ-15/11/16 про надання послуг митного брокера. Пояснює, що при перевірці правильності визначення митної вартості товару, за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, встановлено розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, у зв`язку із чим у митниці виникли сумніви, що заявлена митна вартість товарів не ґрунтується на «дійсній вартості» та відповідно, що надані до митного оформлення документи не містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів містять розбіжності та суперечливі відомості. Враховуючи викладене, з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням ч. 2, ч.3 ст. 53 Митного кодексу України, брокеру надіслано електронне повідомлення та запропоновано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, проте брокер відмовився від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість згідно з ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України. Зазначає, що за результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 13.08.2020 № UА110240/2020/000004/2 із застосуванням другорядного методу № 2ґ (резервний метод) у відповідності з вимогами ст. 64 Митного кодексу України. Також наголошує, що митницею з урахуванням положень ст. 55 Митного кодексу України зазначено досить повно та обґрунтовано в гр. 33 оскаржуваного рішення, що підтверджується матеріалами справи: про причини, обставини прийняття рішення про коригування митної вартості, що оскаржується, які сумніви виникли у правильності визначення митної вартості товарів, чому заявлена митна вартість не може бути визнана; послідовність застосування методів визначення митної вартості після проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом згідно вимог ч. 4 ст. 57 Митного кодексу України; джерела використаної інформації (наявну в митного органу інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості); інформацію про право декларанта на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються, у разі згоди чи незгоди з рішенням митного органу, а також, право декларанта оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості. Враховуючи вищевикладене, вважає, що прийняте митницею Рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, а тому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Протокольною ухвалою суду від 18.03.2021 підготовче засідання по справі відкладене на 08 квітня 2021 року.

Представником позивача направлено до суду відповідь на відзив (вх. №17242 від 24.03.2021), у якій додатково щодо зауваження відповідача, що позивачем з позовом надавалися документи, які не надавалися під час митного оформлення вказує, що обов`язком сторін у судовому провадженні є подання наявних у них доказів в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. На думку позивача, у відзиві відповідач не навів документів, стосовно яких спрацювала система управління ризиками, або не надав перелік документів, відібраних співробітниками митниці. Крім того, спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. До того ж, формально нижчий рівень митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності Митного кодексу України не передбачено. Щодо посилання відповідача на встановлення розбіжностей в наданих брокером документах під час митного оформлення стверджує, що відповідач повинен аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів». Зазначає, що у підсумку обов`язком декларанта є подання достовірних відомостей про митну вартість шляхом надання документів згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, і такі відомості є достовірними доки митний орган не доведе протилежне. Факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування відповідачем, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не можуть слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару. Вважає, що відповідач не довів, що на підставі наданих брокером документів, саме з переліку згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а не із всіх наданих брокером документів, не можливо обрахувати митну вартість товару. Крім того звертає увагу суду, що у відзиві відповідач послався на свій лист від 09.11.2020 №7.5-08- 02-3/15/13/10822, яким нібито надав відповідь на заяву позивача від 30.10.2020 №25, проте не надав доказів направлення такого листа на адресу ТОВ «Тракторок», у зв`язку з чим факт надання позивачеві обґрунтованої відмови у визнанні заявленої брокером митної вартості, не підтверджений відповідачем, адже така відмова повинна бути не лише викладена на паперовому носії, але і направлена адресату.

У свою чергу, представником відповідача до суду направлені заперечення на відповідь на відзив (вх. №18527 від 31.03.2021), у яких підкреслює, що подані до суду документи, які не були подані при митному оформленні, не можуть вважатися такими, що були наявні на момент прийняття митним органом оскаржуваного рішення, отже такі документи не є належними, допустимими та достовірними доказами відповідно до ст.ст. 73, 74, 75 КАС України та просить не враховувати їх при розгляді справи. Щодо твердження представника позивача у відповіді на відзив від 22.03.2021, що експортна декларація не є документом, який підтверджує митну вартість товару коносамент не є тим документом, який підтверджує митну вартість товару, зазначає, що коносамент є товаротранспортним документом при переміщенні товарів через митний кордон України водним транспортом. Як свідчать матеріали справи, брокер самостійно надав разом з ЕМД, окрім іншого, коносамент, копію декларації країни відправлення в підтвердження заявленої митної вартості при митному оформленні товарів. Саме декларацією країни експорту, яка містить інформацію про вартість товару на момент його переміщення через митний кордон країни експорту, можуть бути спростовані сумніви посадової особи митниці. Відомості, що містяться у копії митної декларації країни відправлення є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей щодо митної вартості товарів, зазначений у митній декларації та доданих до неї документах, тому відсутність певних даних в митній декларації країни відправлення виключало можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України. Отже, на думку відповідача, коносамент і декларація країни відправлення є документами, що надаються в підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до положень Митного кодексу України, а твердження позивача не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Враховуючи вищевикладене та зазначене у відзиві на позовну заяву, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В підготовчому засіданні 08 квітня 2021 року судом закрито підготовче провадження та за згодою представників сторін розпочато розгляд справи по суті в цей же день.

У подальшому, 08 квітня 2021 року в судовому розгляді справи оголошена перерва до 11 травня 2021 року.

Під час судового розгляду справи представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним в адміністративному позові та відповіді на відзив. Просила позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача підтримав позицію, викладену у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також, в судовому засіданні 11 червня 2020 року судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

Згідно з офіційними відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Тракторок» () зареєстровано юридичною особою 23.02.2012, номер запису: 0003125. Основним видом діяльності підприємства є 46.61 Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткованням.

30 липня 2018 року між компанією «Anshan anza electronic power Со.» Ltd. (Китай) (далі - Продавець) та ТОВ «Тракторок» (Україна) (далі - Покупець) укладено Контракт №МА-01 (далі - Контракт), за умовами якого Продавець зобов`язується продати товар, а Покупець - сплатити та прийняти товар (п. 1.1). У п. 1.2 Контракту зазначено, що товар постачається партіями, номенклатура, характеристика та кількість товару по кожній партії визначаються у Специфікації, доданої до Контракту, яка є його невід`ємного частиною. Відповідно до п. 2.1 Контракту умови поставки за правилами Інкотермс 2010 та строки поставки Товару зазначаються в специфікаціях. Згідно з п. 3.3, 3.4 Контракту вартість, порядок та строки оплати зазначаються також в специфікаціях до Контракту; вартість тари, пакування та маркування входять до вартості Товару.

У відповідності до додаткової угоди №4 від 27.12.2019 до Контракту термін його дії продовжено до 31 грудня 2021 року.

11.08.2020 позивачем через митного брокера ФОП ОСОБА_1 до митного оформлення подано митну декларацію (далі - МД) № UA10240/2020/003098 стосовно ввезення на митну територію України на товари (що зазначені в гр. 31 ЕМД): № 1 «Радіатори водяні системи охолодження та опалення дизельних поршневих двигунів внутрішнього згоряння...»; № 2 «Запасні частини дизельних поршневих двигунів внутрішнього згоряння...»; № 3 «Покажчик тиску мастила у двигунах внутрішнього згорання автотракторної та сільськогосподарської техніки...»; № 4 «Запчастини до коробки передач, не для промислового спадання моторних транспортних засобів до автотранспортної та сільськогосподарської техніки...», № 5 «Частини зчеплення, не для промислового складання моторних транспортних засобів...», № 6 «Датчики температури електричні без записувальних пристроїв не для промислового складання моторних транспортних засобів...», № 7 «Штамповані вироби з чорних металів для закупорювання ...», № 8 «Фільтри забору та очищення повітря від пилу...», № 9 «Частини для не ведучих мостів...», №10 «Болти з шестигранною головкою з межею міцності на розтягування 690 МПа...», № 11 «З`єднувальні елементи гідросистем з чорних металів з нанесеною різьбою ...», №12 «Сидіння. що використовуються в моторних транспортних засобах...», № 13 «Запасні частини до мостів ведучих...», № 14 «Запасні частини вузлів...», № 15 «Запчастини до рами автотракторної та сільськогосподарської техніки...», №16 «Вали колінчасті цільні...», № 17 «Запасні частини дизельних поршневих двигунів внутрішнього згоряння...», № 18 «Частини гальм барабанного типу...», № 19 «Частини радіаторів до тракторів та сільськогосподарської техніки...», № 20 «Насоси паливні ручної підкачки палива до паливної системи ...», № 21 «Прилади електричні освітлювальні до транспортних засобів (фари)...», № 22 «Насоси масляні та для охолоджувальних рідин до поршневих двигунів внутрішнього згоряння...», № 23 «Патрубоки з вулканізованої м`якої гуми...», № 24 «Прокладки з листового металу (марки 08 ПС)...», № 25 «Троси кручені із нержавіючої сталі для системи керування гідропідйомником...», № 26 «Частини радіаторів не для промислового складання моторних транспортних засобів...», №27 «Двоколісні транспортні засоби з електричним двигуном - електросамокат...». Визначення митної вартості товару позивачем згідно зі статтями 57, 58 Митного кодексу України за основним методом (за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються).

До митного оформлення вказаних товарів до митниці разом з ЕМД було надіслано скановані копії наступних документів: пакувальний лист від 15.06.2020 б/н; інвойс від 15.06.2020 № 20200615; коносамент (bill of lading) від 19.06.2020 № WMS20060534B; автомобільна транспортна накладна CMR від 09.08.2020 № 73; сертифікат про походження товару від 15.06.2020 № ССРІТ 263 20С2103 В0003/00017; платіжні доручення в іноземній валюті від 09.04.2020 № 25, від 04.05.2020 № 27, від 03.06.2020 № 30; довідка про транспортні витрати від 04.08.2020 № 339327/2; прайс-лист від 23.03.2020 № б/н; специфікація від 23.03.2020 № 5; сертифікат відповідності для товару № 27 (технічний опис електроскутера) від 03.06.2019 №JТ20190603-1Е-QF; копія митної декларації країни відправлення від 15.06.2020 № 00174380. Надсилання зазначених документів разом з ЕМД від 11.08.2020 № UA110240/2020/003098 підтверджується гр. 44 зазначеної ЕМД та витягом з автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» (далі - АСМО «Інспектор»), що додаються відповідачем.

Посадовою особою митниці за результатом аналізу наданих до митного оформлення позивачем документів на адресу декларанта у той самий день направлено електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів, оскільки відповідно до ст.53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості:

1. В наданому до митного оформлення інвойсі від 15.06.2020 №202000615 та специфікації від 23.03.2020 № 5 відсутні посилання на умови поставки згідно Інкотермс-2010 що передбачено п. 2.1 ЗЕ контракту від 30.07.2018 ММА-01. В графі інвойса та специфікації вказана ціна товару USD/шт. на умовах FOB - TIANJING, але не вказано на яких умовах виставлено інвойс та підписана специфікація до товару. Відповідно до відомостей наданих до митного оформлення документів, поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах поставки FOB - TIANJING, але в коносаменті від 19.06.2020 Nq WMS20060534B вказано порт відправки TIANJING, XINGANG. Згідно даних мережі Інтернет відстань від міста Аншан (юр. адреса виробника) до порту «TIANJING» складає 630 км, а до порту «XINGANG» - 680 км. Відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів (Інкотермс - 2010) за терміном FOB, Продавець повинен доставити товар на борт судна в названому порту відвантаження. Водночас, відповідно до п.3.4 ЗЕ контракту вартість тари, упаковки та маркування врахована у ціні товару, надані до митного оформлення комерційні документи (специфікація, інвойс) не містить інформації стосовно вартості послуг навантаження, доставки в порт відправки, погрузки на судно та ціни експортного митного оформлення товару в країни ЕК 3 наданих до митного оформлення документів не випливає та документально не підтверджується про включення вказаних витрат до ціни товару.

2. В наданому до митного оформлення сертифікаті про походження товару в гр. 10 вказаний інвойс, який до митного оформлення не надавався.

3. В наданій до митного оформлення ЕК МД країни відправлення, що стосується заявленої партії товару вказаний отримувач «NISTYU», який не має жодного відношення до даної ЗЕ операції. В ЕК МД країни відправлення вказано коносамент який до митного оформлення не надавався, але вказані в графах ЕК МД № ЗЕ контракту та № інвойсу відповідають заявленому у МД. Зазначене може свідчити про наявність перевантаження та транспортного документу, що у порушення вимог ст. 335 Митного кодексу України, до митного оформлення не надавався та наявність додаткових витрат пов`язаних з перевантаженням товару з одного транспортного засобу на інший, що є складовими митної вартості товару.

4. До митного оформлення надано прайс-лист виробника від 23.03.2020 б/н, але не зазначено на яких умовах поставки згідно Інкотермс-2010 вказані ціни товару. Якщо не вказані конкретні умови поставки згідно Інкотермс-2010, прайс-лист рахується виставленим на умовах EXW склад продавця згідно Інкотермс - 2010. Ціни на товар вказані в прайс-листі відповідають цінам які вказані в інвойсі від 15.06.2020 № 202000615. Адреса фірми «ANSHAN ANZA ELECTRONIC POWER CO., LTD» вказана в прайс-листі не відповідає юридичній адресі фірми «ANSHAN ANZA ELECTRONIC POWER CO., LTD» вказаній у ЗЕ контракті та інвойсі від 15.06.2020 №202000615 та специфікації від 23.03.2020 № 5. Фірма «ANSHAN ANZA ELECTRONIC POWER CO., LTD» не є виробником товарів поз. 64,65,66 прайс-листа. Згідно з наданими до митного оформлення паспортами на товар виробника є фірма «SHENZHEN JT DETECTION TECHNOLOGY CO., LTD» але в прайс-листі поз. 64,65,66 зазначені як власного виробництва «ANSHAN ANZA ELECTRONIC POWER CO., LTD».

У зв`язку із викладеним, надіслано електронну вимогу про надання (за наявності) додаткових документів для підтвердження митної вартості згідно із ч. 3 ст.53 Митного кодексу України:

рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

виписку з бухгалтерської документації;

ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Для товару № 27 додатково: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Крім того, зазначено про можливість декларанта за власним бажанням подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України.

Брокером 12.08.2020 засобами електронного зв`язку було надіслано до митниці технічні довідки від 11.08.2020 б/н.

Згодом, 13.08.2020 брокером засобами електронного зв`язку було надіслано до митниці лист від 13.08.2020 № 7, де зазначено, що інші додаткові документи протягом строку, визначеного ч. 3 ст. 53 Кодексу надати не має можливості.

Так, 13.08.2021 митним органом прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA110240/2020/000004/2, відповідно до якого митна вартість товарів визначена за резервним методом.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що 13.08.2020 особа, уповноважена на роботу з митницею, відмовилась від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість, згідно з ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України. У митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких здійснено за основним та резервним методами визначення митної вартості, з рівнем митної вартості:

По товару №1 - 9,25 USD за кг за МД від 22.06.2020 № UA110240/2020/002462;

По товару №2 - 3,98 USD за кг за МД від 28.07.2020 № UA100690/2020/300866;

По товару №4 - 6,16 USD за кг за МД від 15.07.2020 № UA305160/2020/032032;

По товару №5 - 5,76 USD за кг за МД від 22.06.2020 № UA110240/2020/002462;

По товару №8 - 8,01 USD за кг за МД від 21.05.2020 № UA100690/2020/300642;

По товару №9 - 8,01 USD за кг за МД від 12.02.2020 № UA110240/2020/000635;

По товару №10- 1,93 USD за кг за МД від 21.07.2020 № UA807200/2020/011013;

По товару №12 - 4,02 USD за кг за МД від 22.06.2020 № UA110240/2020/002462;

По товару №13 - 5,23 USD за кг за МД від 22.06.2020 № UA110240/2020/002462;

По товару №14 - 5,01 USD за кг за МД від 22.06.2020 № UA110240/2020/002462;

По товару №15 - 3,85 USD за кг за МД від 22.06.2020 № UA110240/2020/000726;

По товару №16 - 2,30 USD за кг за МД від 22.06.2020 № UA110240/2020/002462;

По товару №18 - 4,22 USD за кг за МД від 03.08.2020 № UA100340/2020/519272;

По товару №19 - 6,51 USD за кг за МД від 06.07.2020 № UA110240/2020/002668.

У оформленні МД № UA10240/2020/003098 було відмовлено та складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110240/2020/00021. У вищевказаній картці відмови як причину у відмові вказано, зокрема прийняте митницею рішення про коригування митної вартості.

Оформлення вищезазначених товарів декларантом було здійснено та випущеного у вільний обіг за ЕМД від 14.08.2020 № UA110240/2020/003163 з урахуванням рішення про коригування митної вартості товарів від 13.08.2020 № UA110240/2020/000004/2. Випуск товарів у вільний обіг було здійснено шляхом надання гарантій відповідно розділу X Митного кодексу України.

Протягом терміну, визначеного ч. 8 ст. 55 Кодексу, позивачем подана заява від 30.10.2020 №25 про скасування оскаржуваного Рішення та повернення надмірно сплачених платежів, яка отримана митницею 02 листопада 2020 року.

Вважаючи прийняте відповідачем рішення протиправним, позивач звернувся також до суду із даним позовом про його скасування.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

З 01 червня 2012 року відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Відповідно до пунктів 23, 24 статті 4 Митного кодексу України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

На підставі приписів Митного кодексу України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою, відповідно до статті 49 Митного кодексу України, є їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Поняття митної вартості є базовою категорією у системі митного законодавства з питань державної митної справи, оскільки саме на основі митної вартості здійснюється розрахунок митних платежів.

Вказане узгоджується з положеннями статті 50 Митного кодексу України, якою передбачено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до Брюссельської Конвенції про створення уніфікованої методології визначення митної вартості товарів 1950 року (Конвенція про оцінку товарів у митних цілях), митна вартість була визначена як номінальна ціна товару, за якою відповідний товар може бути проданий в країну призначення в момент подання митної декларації (тобто ціна, що укладається між незалежними один від одного продавцем і покупцем на умов повної ринкової конкуренції).

Відповідно до Генеральної угоди про тарифи і торгівлю (ГАТТ), підписаної 30 жовтня 1947 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей (митна вартість) повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито.

Згідно з Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року митною вартістю імпортованих товарів є їх контрактна вартість, тобто ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт до країни імпорту.

За змістом частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2 статті 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 Митного кодексу України вбачається, що цим Кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Водночас, відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначено вказаною нормою.

Згідно з частинами 5, 6 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

За наслідками здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отже, виключно у разі наявності розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати додатковий перелік документів.

При цьому, витребування митним органом таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Також, зазначене узгоджується і з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

У постанові від 01.10.2013 у справі № 21-354а13 Верховний Суд України дійшов висновків, що сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості, вказує далі Верховний Суд України, митниця зобов`язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

До того ж, відповідно до вимог частини 7 статті 54 Митного кодексу України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Вирішуючи даний спір, суд зазначає, що декларантом (позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару були подані всі документи, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, проте при перевірці правильності визначення митної вартості товару, відповідачем встановлені розбіжності у поданих документах. З цього приводу, судом враховано наступне.

І. В наданому до митного оформлення інвойсі від 15.06.2020 №202000615 та специфікації від 23.03.2020 № 5 відсутні посилання на умови поставки згідно Інкотермс-2010, що передбачено п. 2.1 ЗЕ контракту від 30.07.2018 ММА-01. В графі інвойса та специфікації вказана ціна товару USD/шт. на умовах FOB - TIANJING, але не вказано на яких умовах виставлено інвойс та підписана специфікація до товару.

Базис поставки FOB «Інкотермс 2010» покладає на продавця обов`язок по виконанню експортних митних процедур для вивезення товару з оплатою експортних мит і інших зборів у країні відправлення, однак продавець не зобов`язаний виконувати митні формальності для ввезення товару, сплачувати імпортні мита або виконувати інші імпортні митні процедури при ввезенні.

Покупець зобов`язаний оплатити фрахт судна, розвантажити в порту прибуття, виконати імпортне митне оформлення з оплатою імпортних мит і зборів, і доставити товар до місця призначення.

Суд не погоджується з доводами відповідача, щодо неможливості перевірити правильність митної вартості товарів, оскільки в наданих документах відсутня інформація щодо стосовно вартості послуг навантаження, доставки в порт відправки, погрузки на судно та ціни експортного митного оформлення товару в країни ЕК, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що партія товару, відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту контракт поставки від 30.07.2018 №МП-01 поставлялись на умовах поставки FOB TIANJING, Китай, згідно з правилами Інкотермс 2010, про що зазначено у специфікації від 23.03.2020 № 5 на поставку партії товару. При цьому, п. 2.1 контракту прямо встановлено, що умови поставки згідно з Інкотермс 2010 і строки поставки товару визначаються саме Специфікацією. Тобто, витрати за пакування, доставку та навантаження на борт човна у порту TIANJIN (XINGANG) покладаються на Продавця. При цьому, згідно з п.3.4 договору від 30.07.2018 №МП-01 вартість тара, упаковка та маркування входить до ціни товару.

У разі використання правил Інкотермс FОВ (вільно на борту) у порту відвантаження продавець зобов`язаний за свій рахунок здійснити завантаження товару на борт зазначеного покупцем судна в узгоджену дату або в межах обумовленого терміну в названому порту відвантаження відповідно до звичаїв порту, а також виконати митні формальності, необхідні для вивозу. Покупець повинен за свій рахунок зафрахтувати судно і своєчасно сповістити продавця про терміни, умови та місце навантаження, назву, часу прибуття судна. Ціна FОВ (FОВ price) означає, що контрактна ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) у порт призначення.

У своїй постанові від 02.03.2018 по справі № 804/2997/17 Верховний Суд зазначив, що згідно базису поставки FOB Інкотермс 2010 продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту. Даний термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом. Ціна FOB складається з: закупівельної ціни товару; упаковки, маркування; отримання ліцензій та дозволів; держмита та інших митних зборів, податків (імпортні та експортні); витрат на транспортування в порт відправлення; фрахту судна; завантаження та розміщення товару на кораблі; розвантаження в порту прибуття; оплати перевізнику при транспортуванні до складу або магазину».

Крім того, суд критично ставиться до доводів відповідача відносно різниці порту завантаження та відправки, оскільки порт TIANJIN (XINGANG) є одним портом, який має подвійну назву (тобто, порт з назвою XINGANG, що знаходиться у місті TIANJIN), що підтверджується доказами, наданими позивачем до матеріалів справи, у т.ч. інформацією з мережі Інтернет, та не спростоване відповідачем.

Крім того, вирішуючи дану справу, суд враховує лист ANSHAN ANZA ELECTRONIC POWER CO., LTD та переклад ТОВ «Тракторок» №б/н від 11.08.2020, яким постачальник підтвердив, що по відвантаженню товару за специфікацією №5 від 23.03.2020 до контракту поставки №МА-01 від 30.07.2018 відстань від м. ANSHAN, LIAONING, до порту відвантаження товару TIANJIAN Port, Китай, є транспортними витратами цієї компанії та входять до вартості товару.

II. В наданому до митного оформлення сертифікаті про походження товару в гр. 10 вказаний інвойс, який до митного оформлення не надавався.

У силу приписів частин 1-3 статті 43 Митного кодексу України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару. Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару. Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Згідно із частинами 1-4 статті 45 Митного кодексу України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей. Запит про проведення перевірки повинен містити виклад обставин, що дали підстави для сумнівів з приводу достовірності задекларованої країни походження товару, посилання на правила визначення походження товарів, що застосовуються в Україні, а також іншу необхідну інформацію. До запиту додається документ, що підлягає перевірці, або його копія, а також у разі необхідності інші відомості, що можуть сприяти проведенню перевірки. Запит про проведення перевірки надсилається протягом 1095 днів з дня подання документа про походження товару, крім випадків, коли така перевірка ініціюється у зв`язку з кримінальним провадженням.

Тобто, наявність у контролюючого органу сумнівів щодо наданих декларантом документів на підтвердження заявленої ним країни походження товару є обставиною для перевірки таких документів та не може бути беззаперечною підставою для відмови у застосуванні преференційної ставки мита.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 23.04.2019 у справі № 817/4660/13-а.

З огляду на матеріали справи, позивач подав митному органу пакет документів, які посвідчують походження товару, а контролюючий орган повинен у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності поданих документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів звертатися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, щодо кожного окремого випадку, із запитом про проведення перевірки поданих декларантом документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Водночас у матеріалах справи відсутні докази підтвердження сумнівів у достовірності поданих документів, статусі походження відповідних товарів, а контролюючим органом не здійснювалось жодних перевірочних дій, не надсилалось запитів про надання відповідних доказів чи інформації.

Згідно з частиною 1 статті 45 Митного кодексу України за наявності будь-яких сумнівів щодо країни походження товару, саме на відповідача покладається обов`язок звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Однак, як встановлено судом, митниця не вжила будь-яких заходів щодо перевірки відповідних документів.

Зокрема, митний орган до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей, не звертався, а тому суд ці доводи відповідача до уваги не приймає.

III. В наданій до митного оформлення ЕК МД країни відправлення, що стосується заявленої партії товару вказаний отримувач «NISTYU», який не має жодного відношення до даної ЗЕ операції. В ЕК МД країни відправлення вказано коносамент який до митного оформлення не надавався, але вказані в графах ЕК МД № ЗЕ контракту та № інвойсу відповідають заявленому у МД. Зазначене може свідчити про наявність перевантаження та транспортного документу, що у порушення вимог ст. 335 Митного кодексу України, до митного оформлення не надавався та наявність додаткових витрат пов`язаних з перевантаженням товару з одного транспортного засобу на інший, що є складовими митної вартості товару.

Умови поставки FOB - торговий термін міжнародних правил Інкотермс «Free On Board» («Вільно на борту») передбачає, що продавець може вважати себе таким, що виконав свої зобов`язання після того, як товар перейшов поручні судна і виявився на кораблі. Після приймання вантажу до перевезення перевізник вантажу, капітан або агент перевізника зобов`язані видати відправнику коносамент, який є доказом прийому перевізником вантажу, зазначеного в коносаменті. Таким чином, складовими митної вартості товару є інвойсна вартість товару та вартість перевезення (фрахту) товару в порт призначення (до кордону України).

Так, 28.09.2019 між ТОВ «Тракторок» (Клієнт) та ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» (Експедитор) укладений договір №28092019 про транспортно-експедиційне обслуговування, а саме: перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також інші транспортно-експедиційні послуги за згодою Сторін.

19.06.2020 експедитору виданий Коносамент WMS20060534B, що підтверджує прийняття на борт судна контейнеру PONU8220429/1*40НС, завантаженого 1077 ящиками з Товаром, отримувачем якого на території України є позивач; порт завантаження товару - Tianjin (Тяньцзинь), XINGANG (Ксинганг).

Коносамент (Bill of lading, B/L) виконує три основні функції: засвідчує прийняття судновласником (перевізником) вантажу до перевезення, є товаророзпорядчим документом, свідчить про укладення договору перевезення вантажу морським шляхом, по якому перевізник зобов`язується доставити вантаж проти подання документів.

Разом із цим, під час митного оформлення товарів позивачем до митного органу надано довідку ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» від 04.08.2020 №339327/2 про трпнспортні витрати.

Крім того, 04.08.2020 експедитором на адресу позивача виставлено рахунок-фактуру №LS-4298380 на суму 89427,77 грн., який згідно з платіжним дорученням від 05.08.2020 № 585 сплачений позивачем на користь ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» з призначенням платежу «плата за морське перевезення».

До того ж, стосовно перевантаження морського контейнера в морських портах на шляху слідування до місця призначення, слід вказати, що перевантаження, на шляху слідування товару з порту завантаження до порту призначення є суто логістичними операціями пов`язаними з маршрутом руху кораблів, які перевозять контейнери та не впливають на обумовлену вартість фрахту.

Отже, суд вважає, що зауваження відповідача в даній частині не знайшло свого підтвердження та обґрунтування.

IV. До митного оформлення надано прайс-лист виробника від 23.03.2020 б/н, але не зазначено на яких умовах поставки згідно Інкотермс-2010 вказані ціни товару.

Як зазначалося, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України(у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Доводи відповідача про те, що у наданий декларантом прайс-листі не зазначено, на яких умовах поставки згідно з Інкотермс 2010 вказані ціни, не свідчить про порушення позивачем норм митного законодавства, оскільки прайс-лист не є основним документом відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по - друге, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по - третє, жодним нормативним актом, в тому числі і міжнародним, не встановлено вимоги до форми та змісту прайс-листів, тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23.10.2020 у справі №810/690/17.

При цьому надані позивачем документи (зокрема, прайс-лист) кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товари та їх ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Окрім викладеного, до матеріалів справи позивачем надано платіжне доручення в іноземній валюті 03.09.2020 № 31 щодо оплати придбаного товару на користь продавця - ANSHAN ANZA ELECTRONIC POWER CO., LTD, який визначений у наданому до митного оформлення контракті, та у сумі, що відповідає сумі, зазначеній у інвойсі, який досліджувався відповідачем.

Слід зауважити, що аналіз норм Митного кодексу України 2012 року дає підстави вважати, що контроль правильності обчислення декларантом митної вартості може здійснюватися, в тому числі, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням ЄАС, яка містить відповідну інформацію.

При цьому, суд вважає, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Таким чином, у разі виявлення відповідачем розбіжності між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, останній вправі витребувати від декларанта додаткові документи та здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують сумнів у правильності визначення митної вартості товарів.

За таких обставин, суд відхиляє посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Проаналізувавши наведені норми права у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Однак, спірне рішення про коригування митної вартості товарів не містить порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Крім того, жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність ввезених товарів в оскаржуваному рішенні також не зазначено та не надано доказів, що ввезення вказаних товарів відбувалось на тих же умовах доставки та з тією ж самою відстанню.

З наведеного вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку із чим дійшов висновку, що Рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 13.08.2020 №UA110240/2020/000004/2 є таким, що підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність необхідної сукупності підстав для задоволення позовних вимог.

У силу вимог частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду з даним позовом, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 3220,41 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 09.02.2021 №1085. За таких умов, судовий збір, сплачений позивачем, стягується відповідно до частини 1 статті 139 КАС України на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Дніпровської митниці Держмитслужби.

Що стосується стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне.

Частинами 1 та 2 статті 16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

З метою отримання професійної правничої допомоги, позивачем було укладено договір №1 про надання правничої допомоги від 16.02.2021 з адвокатом Ямаєвою Ю.С., яка діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЗП №001778 від 31.08.2018 та довіреності від 08.07.2020.

Як зазначено у клопотанні (вх. №26387 від 11.05.2021) адвокатом Ямаєвою Ю.С. надана наступна правова допомога:

- підготовка відповіді на відзив в справі на суму 4000,00 грн. (додаток №1 від 22.03.2021 до договору, акт надання послуг №1 від 22.03.2021, рахунок на оплату №1 від 22.03.2021, платіжне доручення №1232 від 22.03.2021, виписка по банківському рахунку);

- участь у судовому засіданні по справі 08.04.2021 на суму 2000,00 грн. (акт надання послуг №3 від 08.04.2021, рахунок на оплату №3 від 08.04.2021, платіжне доручення №1292 від 09.04.2021, виписка по банківському рахунку);

- участь у судовому засіданні по справі 11.05.2021 на суму 2000,00 грн. (рахунок на оплату №5 від 07.05.2021, платіжне доручення №1368 від 11.05.2021, виписка по банківському рахунку).

Відповідач надав суду клопотання (вх. №19846 від 06.04.2021) про зменшення витрат на правничу допомогу.

22.03.2021 сторонами за договором підписано додаток №1, відповідно до якого по Адвокат по факту надання Клієнтом 22.03.2021 відзиву митниці на позовну заяву ТОВ «Тракторок» по оскарженню рішення про коригування митної вартості товарів від 13.08.2020 №UA110230/2020/000004/2 надає термінову послугу з підготовки та підпису відповіді на відзив на суму 2000,00 грн.

Разом із цим, Адвокатом виставлений рахунок на оплату клієнту №1 від 22.03.2021 за підготовку та підпис відповіді на відзив у сумі 4000,00 грн., який позивачем оплачений відповідно до платіжного доручення №1232 від 22.03.2021.

У зв`язку з викладеним, суд не вбачає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу за підготовку відповіді на відзив у розмірі, що не обумовлений договором.

На думку суду, обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності, є визначення вартості послуги адвоката у сумі 2000,00 грн. за складання та подання до суду відповіді на відзив.

Також, адвокат Ямаєва Ю.С. приймала участь у підготовчому засіданні 08.04.2021, яке тривало 1 годину 13 хвилин, у судовому засіданні 11.05.2021, яке тривало 1 годину 32 хвилини.

З огляду на встановлені обставини, враховуючи складність справи, ціну позову, суд дійшов висновку, що заявлені на користь позивача в рахунок відшкодування витрати на правничу допомогу у справі підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби у розмірі 6000,00 грн.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Тракторок» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 13.08.2020 №UA110230/2020/000004/2.

3. Судові витрати за сплату судового збору в сумі 3220 (три тисячі двісті двадцять) гривень 41 копійка присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тракторок» (72309, Запорізька область, м. Мелітополь, провулок Садовий, буд. 9-А, кв. 33, ) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, 22, ).

4. Судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в сумі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тракторок» (72309, Запорізька область, м. Мелітополь, провулок Садовий, буд. 9-А, кв. 33, ) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, 22, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 21.05.2021.

Суддя Ю.П. Бойченко