Справа № 420/14950/20
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення штрафу від 18.11.2020 року в межах виконавчого провадження №62723132.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що старшим державним виконавцем Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Козловською І.О. 18.11.2020 року винесено постанову про накладення штрафу на позивача (ВП№62723132) в розмірі 3400,00 грн. за невиконання вимог виконавчого листа №509/5043/17 від 25.06.2020 року виданого Овідіопольським районним судом Одеської області.

Поряд з цим, позивач зазначив, що 30.10.2020 року його представником у ВП№62723132 адвокатом Ковеза А.І. у повному обсязі виконано вимоги виконавчого листа №509/5043/17 від 25.06.2020 року, виданого Овідіопольським районним судом Одеської області.

Враховуючи вищенаведене, позивач вважає постанову про накладення штрафу від 18.11.2020 року ВП№62723132 протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що рішення суду не виконано, оскільки за виконавчим листом №509/5043/17 від 25.06.2020 року позивач, як боржник повинен був надати ОСОБА_2 (третій особі у цій справі) дублікати ключів від всіх замків, всіх воріт та від всіх замків всіх дверей жилих та не жилих приміщень відповідних об`єктів нерухомості. Разом з тим, представником відповідача надано 16 ключів, та зазначено, що це всі ключі, які наявні у боржника, при цьому не зазначивши який саме ключ та від якого приміщення, від якої вхідної двері, або замку, воріт чи хвіртки. Поміж іншим виконавцем 17.11.2020 року здійснено виїзд за участю стягувача для перевірки виконання рішення суду, а саме відповідність наданих боржником ключів, проте виконавцем встановлено, що жоден з 16 ключів не підходять до жодної двері, хвіртки, воріт, жодного замку, про що старшим державним виконавцем Овідіопольського РВДВС ПМУМЮ (м. Одеса) Козловською І.О., складено акт державного виконавця.

Таким чином, оскільки вимоги виконавчого листа №509/5043/17 від 25.06.2020 року не виконані позивачем (боржником) відповідачем винесено оскаржувану постанову про накладення штрафу від 18.11.2020 року в межах виконавчого провадження №62723132, яка в свою чергу є правомірною та відповідає вимогам чинного законодавства, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Третя особа ОСОБА_2 надала суду письмові пояснення згідно яких зазначила, що позовні вимоги є безпідставні та не підлягають задоволенню, оскільки позивач намагається активно перешкоджати їй у здійсненні права власності на відповідні об`єкти нерухомості.

Також третя особа зазначила, що 18.07.2017 року позивач особисто своїми ключами, відкривав і закривав всі замки на воротах і дверях жилих та нежилих приміщень, хвірток, забезпечуючи доступ експерта Гучко О.В. та інших учасників Печерської справи на виконання ухвали суду для натурного обстеження перерахованих у відповідному позові об`єктів нерухомості.

Поряд з цим третя особа вказала, що є не зрозумілим той факт, що позивач намагається переконати адміністративний суд у тому, що у нього немає доступу та справжніх ключів від відповідних об`єктів нерухомості, оскільки цей факт є встановленим Овідіопольським районним судом Одеської області в рамках цивільної справи №509/5043/17-ц, яке в свою чергу позивач, як боржник не виконує.

Таким чином ОСОБА_2 зазначила, що не бажання позивача виконати належним чином рішення, жодним чином не свідчить про протиправність оскаржуваної постанови, з підстав чого у задоволенні позову слід відмовити.

Ухвалою суду від 23.03.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В той самий день (23.03.20201 року) ще однією ухвалою суду витребувано від Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином посвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №62723132 та зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 29.04.2021 року провадження у справі поновлено.

Відповідно до ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Так, суд вказує на те що суддя Іванов Е.А. з 05.05.2021 року перебував у відпустці в зв`язку з чим справу розглянуто в перший день після виходу.

Дослідивши адміністративний позов, відзив відповідача, письмові пояснення третьої особи та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 28.05.2019 року у справі №509/5043/17 цивільний позов за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності та зобов`язати вчинити певні дії - задоволено частково.

Одеським апеляційним судом постановою від 04.02.2020 року по справі №509/5043/17 задоволено частково апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та зокрема зобов`язано ОСОБА_1 надати ОСОБА_2 дублікати ключів від всіх замків всіх воріт та від всіх замків всіх дверей жилих та нежилих приміщень наступних об`єктів нерухомості:

земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

земельної ділянки та житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ;

кафе-бару, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Постановою Верховного суду від 09.10.2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а вищезазначену постанову Апеляційного суду без змін.

Для виконання постанови суду від 04.02.2020 року видано виконавчий лист по справі №509/5043/17 про зобов`язання ОСОБА_1 надати ОСОБА_2 дублікати ключів від всіх замків всіх воріт та від всіх замків всіх дверей жилих та нежилих приміщень наступних об`єктів нерухомості: земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки та житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; кафе-бару, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

04.08.2020 року до відділу надійшла заява від ОСОБА_2 про примусове виконання рішення суду та відкриття виконавчого провадження у зв`язку з невиконанням боржником ОСОБА_1 вищезазначеного виконавчого листа в добровільному порядку.

Старшим державним виконавцем Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Козловською І.О. 04.08.2020 року відкрито виконавче провадження №62723132 з примусового виконання виконавчого листа №509/5043/17 виданого 25.06.2020 року Овідіопольським районним судом Одеської області та така постанова була направлена на адресу позивача рекомендованим повідомленням про вручення.

25.09.2020 року старшим державним виконавцем Овідіопольського РВДВС ПМУМЮ (м. Одеса) Ротарем Ю.В., здійснено перевірку виконання рішення суду у наданий позивачу десятиденний строк.

Встановивши, що боржником рішення суду не виконано 29.09.2020 року виконавцем прийнято постанову про накладення штрафу на позивача у розмірі 1700,00 грн. та попереджено боржника про кримінальну відповідальність та зобов`язано повторно виконати рішення протягом десяти робочих днів.

Разом з тим, 05.11.2020 року на адресу відповідача від представника боржника (позивача) адвоката Ковеза А.І. надійшов лист від 31.10.2020 року №827/19 в якому зазначено про направлення всіх наявних у боржника дублікатів ключів від перечислених у рішенні суду об`єктів нерухомості на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№62723132 від 04.08.2020 року.

На підставі вищенаведеного 17.11.2020 року виконавцем здійснено виїзд за участю стягувача для перевірки виконання рішення суду, а саме відповідність наданих дублікатів ключів боржником за адресами: земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки та житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; кафе-бару, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Поряд з цим представником виконавчого органу встановлено, що жоден з 16-ти дублікатів ключів наданих боржником не підходять до жодної двері, хвіртки, воріт, жодного замку, про що старшим державним виконавцем Овідіопольського РВДВС ПМУМЮ (м. Одеса) Козловською І.О., складено акти державного виконавця.

З підстав означеного вище 18.11.2020 року згідно ст..63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем Овідіопольського РВДВС ПМУМЮ (м. Одеса) Козловською І.О., винесено постанову про накладення повторного штрафу на позивача у розмірі 3400,00 грн., яка надіслана боржнику рекомендованим листом.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом №1404-VIII, відповідно до ст. 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Статтею 18 Закону №1404-VIII встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Частиною 1 ст. 28 Закону встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

На виконання вимог Закону відповідачем направлено на адресу позивача постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62723132 від 04.08.2020 року на підставі виконавчого листа №509/5043/17, виданого 25.06.2020 року Овідіопольським районним судом Одеської області із зазначенням про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Постанова ОСОБА_1 отримана 13.08.2020 року.

Судом встановлено, що протягом встановленого у постанові ВП №62723132 від 04.08.2020 року 10 денного строку позивач надав стягувачу дублікати ключів від всіх замків всіх воріт та від всіх замків всіх дверей жилих та нежилих приміщень наступних об`єктів нерухомості:

земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

земельної ділянки та житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ;

кафе-бару, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 . , тобто не виконав рішення суду.

ОСОБА_1 обґрунтовуючи свою позицію зазначає, що ним виконано рішення суду з урахуванням того, що він надав всі наявні у нього ключі та не може відповідати за стан цих об`єктів, стан дверей та замків від цих дверей, за дії будь-яких третіх осіб щодо цих об`єктів, й навіть за ймовірність заміни третіми невідомими ОСОБА_1 особами замків на дверях таких об`єктів.

Суд не приймає до уваги вказані доводи позивача з наступних підстав.

У виконавчому документі №509/5043/17 виданого 25.06.2020 року зобов`язано ОСОБА_1 надати ОСОБА_2 дублікати ключів від всіх замків всіх воріт та від всіх замків всіх дверей жилих та нежилих приміщень наступних об`єктів нерухомості: земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки та житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; кафе-бару, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Як вбачається з Постанови Одеського апеляційного суду від 04.02.2020 року по справі №509/5043/17 в ній встановлено що ОСОБА_1 чинить перешкоди у здійсненні права власності на нерухоме майно, а саме: змінив на воротах і дверях жилих та нежилих приміщень замки; не допускає позивача до території та приміщень; без відома та згоди позивача замовив та отримав технічні паспорти на окремі об`єкти нерухомості.

Тобто наявність ключів від всіх замків всіх воріт та від всіх замків всіх дверей жилих та нежилих приміщень наступних об`єктів нерухомості: земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки та житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; кафе-бару, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 у ОСОБА_1 є встановленою обставиною судом у рішенні, яке набрало законної сили, а отже таке рішення підлягає виконанню саме шляхом надання боржником (позивачем) таких ключів (які відповідатимуть замкам перерахованих нерухомих об`єктів у постанові від 04.02.2020 року по справі №509/5043/17).

Водночас зазначених дій позивачем здійснено не було, а отже не виконано рішення суд без поважних причин.

Крім того суд також враховує той факт (який не заперечувався позивачем), що позивач 18.07.2017 року особисто відкривав ключами всі замки на воротах і дверях жилих та нежилих приміщень, хвірток, забезпечуючи доступ експерта Гучко О.В. та інших учасників на виконання ухвали суду для натурного обстеження об`єктів нерухомості про які йдеться у виконавчому листі №509/5043/17 виданого 25.06.2020 року.

Також суд враховує той факт, що позивачем не надано доказів звернення до Овідіопольського районного суду Одеської області з метою роз`яснення рішення суду на підставі якого видано виконавчий лист №509/5043/17 від 25.06.2020 року, а лише зазначено про це у цій справі при поданні позову, щодо нечіткості чи незрозумілості виконання такого рішення суду.

Водночас належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дії, є повне виконання рішення суду.

Невиконання рішення суду, що набрало законної сили, є недопустимим з огляду на статтю 129-1 Конституції України.

З підстав наведеного відповідач здійснив залежні від нього дії, які спрямовані саме на повне виконання рішення суду, а саме прийнято оскаржувану постанову про накладення штрафу від 18.11.2020 року ВП№62723132.

Таким чином ОСОБА_1 не довів наявність поважності причин невиконання рішення суду, відповідно є правомірною постанова від 18.11.2020 року про накладення штрафу на останнього у розмірі 3 400,00 грн. в рамках виконавчого провадження №62723132.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши оскаржуване рішення на відповідність вищевказаним критеріям судом не встановлено підстав для його скасування.

Статтею 8 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Верховенство права, один з основоположних принципів демократичного суспільства, притаманне всім статтям Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Згідно з преамбулою вказаного Закону він регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України.

Щодо обов`язковості виконання судових рішень у рішенні ЄС у справі «Горнсбі проти Греції (від 19.03.1997 року, заява №18357/91, п.40) визначено, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важно уявити ситуацію, щоб п.1 ст.6 Конвенції докладно описував процедурні Гарантії , які надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення ст.6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду ї проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації несумісних із принципом верховенства права.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України з метою виконання постанови суду від 04.02.2019 року по справі №509/5043/17 ОСОБА_1 як боржником по справі.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Позивач по даній справі не довів суду ті обставини, на які посилався в обґрунтування позовних вимог, а тому такі не підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , код ІПН НОМЕР_1 ) до Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (67801, Одеська область, Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Портова 2, ) - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іванов Е.А.

.