Справа № 619/1144/21
Суддя: Калмикова Л. К.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №619/1144/21
провадження №2-а/619/115/21
14 травня 2021 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області в складі: головуючого-судді Калмикової Л.К. за участю секретаря судового засідання - Кравченко К.В., розглянувши адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до начальника віпс (тип А) впс «Дергачі» капітана ОСОБА_2 , Харківського прикордонного загону Державної прикордонної служби Українипро скасування постанови, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника віпс (тип А) впс «Дергачі» Няньчура Олексанра Сергійовича, Харківського прикордонного загону Державної прикордонної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постановою від 19.02.2021 року №149981, винесеною начальником віпс (тип А) впс «Дергачі» капітаном ОСОБА_2 його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.204-2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700, 00 грн.
У постанові про накладення адміністративного стягнення № 149981 від 19.02.2021 року зазначено, що під час прикордонного контролю 19.02.2021 року в пункті пропуску «Готівка», на вхід в Україну прикордонним нарядом було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який пояснив, що він виїхав до тимчасово окупованій території Донецької області 02.03.2020 року через КПВВ «Майорське», а 18.02.2021 року перетнув державний кордон з тимчасово окупованої території України до РФ через тимчасово непрацюючий пункт пропуску «Новоазовськ» в пішому порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги статті 12 Закону України « Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, порушив порядок виїзду з тимчасово окупованої території України, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.
Зазначає, що посадовою особою не були виконані вимоги ст.258 КУпАП, оскільки він звернувся з даним позовом до суду.
Начальник віпс (типА) впс «Дергачі» не подав належні і допустимі докази на підтвердження правомірності дій по ухваленні оскаржуваної постанови про притягнення мене до адміністративної відповідальності, дотриманню порядку складання цієї постанови та ознайомлення з нею, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення
Просить суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП відносно нього.
В судове засідання позивач не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.
Відповідач- начальник віпс (тип А) впс «Дергачі» Няньчур О.С., представник відповідача- Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління прикордонної служби (в/ч 9951) у судове засідання не з`явились, про розгляд повідомлялись належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.
На підставі ст. 205 КАС України, суд розглядає справу за відсутності відповідача.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Як вбачається з матеріалів справи, начальником віпс (тип А) впс «Дергачі» капітаном Няньчур О.С. щодо ОСОБА_1 було винесено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень.
У постанові зазначено, що 19.02.2021 року в пункті пропуску «Готівка», на вхід в Україну прикордонним нарядом було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який пояснив, що він виїхав до тимчасово окупованій території Донецької області 02.03.2020 року через КПВВ «Майорське», а 18.02.2021 року перетнув державний кордон з тимчасово окупованої території України до РФ через тимчасово непрацюючий пункт пропуску «Новоазовськ» в пішому порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги статті 12 Закону України « Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, порушив порядок виїзду з тимчасово окупованої території України, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 204-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.
Отже, вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту. Так у постанові зазначено, що ОСОБА_1 порушив ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях».
Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях»порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України.
Таким чином ст. 12 Закону відсилає до іншого нормативно-правового акту - «Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815, який регулює процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях (далі Порядок).
Яку конкретно норму вказаного Порядку порушено в постанові не зазначено, що є істотним порушенням.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова про адміністративне правопорушення не містить посилань на докази, на підставі яких зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з належних від нього причин.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які достовірні і достатні докази наявності в діях ОСОБА_1 того складу адміністративного правопорушення, який вказано в оскаржуваній постанові.

Суд критично сприймає зазначені в оскаржуваній постанові фактичні дані щодо визнання позивачем своєї вини, оскільки ОСОБА_1 вказує, що вину не визнавав та надавав відповідні пояснення, звернувся до суду з позовом про скасування зазначеної постанови.

Щодо розгляду справи, який відбувся на місці скоєння адміністративного правопорушення без складання протоколу, внаслідок чого були порушені права позивача передбачені ст. 268 КпАП України, суд виходить з наступного.

Рішенням Конституційного суду України по справі №5-рп/2015 від 26.05.2015 визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи).

Так ст.ст. 33, 245, 256, 268 КпАП України визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Статтею 258 КУпАП України визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За КУпАП України до цього переліку належать, зокрема, порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї (ст. 204-2 КУпАП України).

Скорочене провадження у справі про зазначене адміністративне правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова відносно ОСОБА_1 винесена з процесуальними порушеннями, оскільки ОСОБА_1 заперечував вчинення ним адміністративного правопорушення. За таких обставин, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся з істотними порушеннями ст. ст. 245, 256, 268 КУпАП України.

За таких обставин суд виходить з положень ст. 77 КАСУ.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, постанова, яка складена відносно позивача не містить доказів підтвердження вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення, тому є необґрунтованою, а лише факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення, як про те вказано в постанові про адміністративне правопорушення, не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень та не звільняє останнього від доведення його правомірності (таку ж позицію висловив Верховний Суд в Постанові від 15 травня 2019 року, справа № 537/2088/17).

Враховуючи викладене, факт вчинення позивачем вказаного правопорушення є недоведеним, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується на користь позивача.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, істотні порушення з якими складена постанова, а також те, що відповідач не довів належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що заявлені позовні вимоги про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, за відсутності достатніх даних про вчинення позивачем правопорушення, постанову необхідно скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Що стосується вимог до начальника віпс (тип А) впс «Дергачі» ОСОБА_2 , суд виходить з наступного.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених статтею 204-2 КУпАП посадові особи Державної прикордонної служби України діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені Державної прикордонної служби України, що реалізує державну політику із забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222-1 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 204-2 КУпАП.

Відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

У якості співвідповідача зазначений Харківський прикордонний загін Східного регіонального управління Прикордонної служби (в/ч 9951).

З цього слідує, що за результатами розгляду справи слід відмовити в позові до неналежного відповідача та прийняти рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 26.12.2019 по справі №724/716/16-а.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до начальника віпс (тип А) впс «Дергачі» ОСОБА_2 .

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Прикордонної служби (в/ч 9951) суд визнає такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати на оплату судового збору мають бути стягнені у державний бюджет за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 77, 139, 246, 286 КАС України, ст.ст. 7, 247, 251, 280 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Прикордонної служби (в/ч 9951) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову №149981 від 19.02.2021 про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 1700.00 гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до начальника віпс (тип А) впс «Дергачі» ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Прикордонної служби (в/ч 9951) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454.00 гривні.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІК НОМЕР_1 ,адреса фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

Відділ прикордонної служби «Дергачі», адреса місцезнаходження: Харківська область, Дергачівський район, смт Козача Лопань, вул. Прикордонна, 4.

Харківський прикордонний загін Східного регіонального управління Прикордонної служби (в/ч 9951), адреса місцезнаходження: м.Харків, вул. Клочківська, 228.

Повний текст рішення виготовлено 24.05.2021.

Суддя Л. К. Калмикова