Справа № 120/6323/20-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/6323/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Поліщук І.М.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

24 травня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

До суду звернулась Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02.02.2021 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 18.09.2020 відповідно до направлення на перевірку № 002157 від 15.09.2020 посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області проведена перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За наслідками перевірки належного позивачу транспортного засобу марки БАЗ А079.24, державний номерний знак НОМЕР_1 , посадовими особами відповідача складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 18.09.2020 № 229288.

Як слідує зі змісту даного акту, в ході проведення перевірки, окрім іншого, встановлено, що водієм належного позивачу транспортного засобу марки БАЗ А079.24, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснювалось перевезення пасажирів без належним чином оформлених документів, перелік яких визначений ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт".

На підставі акта перевірки від 18.09.2020 відповідачем винесено постанову № 198727 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу на суму 1700 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Разом із тим, не погоджуючись із даною постановою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг (ст.5 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України (ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення (ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Відповідно до ч.2 ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт", документами для регулярних пасажирських перевезень є:

- для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

- для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;

- для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено з матеріалів адміністративної справи, 20.10.2020 на підставі акта перевірки від 18.09.2020, відповідачем винесено постанову № 198727 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу на суму 1700 грн. за порушення ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: відсутність у водія належного позивачу автобуса розкладу руху автобуса, схеми маршруту, таблиці вартості проїзду.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що інспекторам під час перевірки були надані документи, передбачені статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а тому вказане посилання в акті проведення перевірки не відповідає дійсним обставинам справи.

Судом першої інстанції вказано, що позивачем до матеріалів позовної заяви додано наступні документи:

- паспорт № 3 автобусного маршруту регулярних перевезень міжміського сполучення, який працює в звичайному режимі "Хмільник АС - Вінниця АС-1 ч/з Уладівку" від 18.05.2015;

- схему міжміського автобусного маршруту;

- розклад руху автобусів на маршруті "Хмільник АС - Вінниця АС-1 ч/з Уладівку", затверджену директором Департаменту ЖКГ енергетики та інфраструктури Вінницької ОДА 19.05.2015;

- таблиці вартості проїзду на міжміському автобусному маршруті загального користування "Хмільник АС - Вінниця АС-1 ч/з Уладівку".

Разом з тим, зазначені вище документи були розроблені та затвердженні на виконання вимог договору про організацію перевезення пасажирів на внутрішньообласному міжміському та приміському автобусному маршруті загального користування від 13.05.2015 № 3, який укладений між Департаментом ЖКГ енергетики та інфраструктури Вінницької ОДА (організатор) та ФОП ОСОБА_1 (перевізник).

Окрім цього, колегія суддів наголошує, що термін дії даного договору скінчився ще 30.04.2020.

З урахуванням наведеного, надані позивачем схема маршруту, розклад руху та таблиця вартості проїзду, на переконання суду, не можуть вважатись належними документами для регулярних пасажирських перевезень в розумінні ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт", адже термін дії договору, на виконання умов якого відповідні документи були затвердженні, на момент проведення перевірки уже закінчився.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта про те, що ним вживалися неодноразові спроби продовження строку дії договору № 3 від 13.05.2015.

Відповідно до положень п.29 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2008 року № 1081, у разі продовження строку дії договору (дозволу) з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування автомобільний перевізник не пізніше ніж за 90 календарних днів до закінчення строку дії договору (дозволу) подає організатору перевезень заяву за формою згідно з додатком 6.

У разі пропуску автомобільним перевізником зазначеного строку визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється за результатами конкурсу.

Таким чином, позивач позбавлений можливості продовжити строк дії договору № 3 від 13.05.2015, а має можливість скористатися правом на участь у конкурсі.

Не проведення вказаного конкурсу не надає права позивачу на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування без дотримання вимог Закону України "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до ст.6 Закону № 2344-III, у разі проведення рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Відповідно до п.п.14-15 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Рейдова перевірка передбачає перевірку не конкретного автоперевізника, а проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту із зупиненням транспортного засобу, чи без зупинення.

За п. 4 ч. 2 Розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" №530-IX (в редакції, чинній на момент проведення перевірки) установлено, що на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) забороняється проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на порушення п. 4 ч. 2 Розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону №530-IX, оскільки вказані положення не поширюються на спірні правовідносини, тому що рейдова перевірка (перевірка на дорозі) є особливим заходом державного контролю автомобільних перевізників, яка проводиться в будь-який час з урахуванням інфраструктури за згідно затвердженого графіку, і яка не охоплюється визначенням «планові та позапланові заходи державного нагляду (контролю)».

У рішенні по справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом не доведено обставин, що вказані в якості аргументів апеляційної скарги.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Матохнюк Д.Б. Боровицький О. А.