Справа № 240/6402/20
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2021-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/6402/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Черняхович І.Е.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

21 травня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання незаконним та скасування висновку комісії, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив суд:

- визнати незаконним та скасувати висновок комісії Міністерства оборони України (п. 18 протоколу №16 від 07.02.2020) про відмову у виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 04.04.2019 інвалідності І групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служи при перебуванні в країнах де велись бойові дії;

- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення щодо призначення йому, як інваліду І групи, одноразової грошової допомоги та виплатити її в розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму на момент виплати, у відповідності до частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (Закон №2011-ХІІ).

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що застосування статті 16 Закону №2011-ХІІ пов`язується не з фактом звільнення позивача з військової служби, в тому числі й строкової, а з часом встановлення інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.

Відповідач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.04.2021, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 під час проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР в період з 07.08.1986 по 06.05.1988 брав участь в бойових діях в Республіці Афганістан, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією довідки Новоград-Волинського об`єднаного міського військового комісаріату від 12.03.2020 №32.

Згідно з витягом з протоколу засідання від 13.02.2014 №378, Центральною військово-лікарською комісією по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв 13 лютого 2014 року був проведений огляд ОСОБА_1 за наслідками якого зроблено висновок, що наявні у позивача захворювання: «ІХС. Стабільній стенокардії напруги ІІІ (третій) ФК. Атеросклероз аорти, коронарних артерій. Атеросклеротичний і постінфарктний (07.11.2010) кардіосклероз СН ІІА. Аневризма перетинково-верхівкової ділянки лівого шлуночка. Стан після операції АКШ-1 та резекції аневризми лівого шлуночка. Пароксизм фібриляції та трепетання пересердь. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., кризовий перебіг» - пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

09.04.2014 Житомирською обласною МСЕК №2 під час первинного огляду ОСОБА_1 з 11.03.2014 було встановлено ІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служи при перебуванні в країнах де велись бойові дії, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААВ №830255 від 09.04.2014.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №548468 від 13.05.2019 цією ж МСЕК був проведений повторний огляд позивача, за наслідками якого ОСОБА_1 з 04.04.2019 було встановлено І «Б» групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служи при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

12.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до Міністерства оборони України через Новоград-Волинський об`єднаний міський військовий комісаріат із заявою про призначення та виплату йому, як інваліду І групи з 04.04.2019 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служи при перебуванні в країнах де велись бойові дії, одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону №2011-ХІІ .

За наслідками розгляду поданих ОСОБА_1 заяви та документів, комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийняла рішення, оформлене пунктом 18 протоколу від 07.02.2020 №16, про відмову у призначенні йому одноразової грошової допомоги. Підставою для прийняття такого рішення стало те, що: згідно з п.8 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення одноразової грошової допомоги 12.12.2019, а інвалідність первинно ІІ група інвалідності йому встановлена 11.03.2014, тому права на призначення одноразової грошової допомоги він не має; згідно з п.6 ч.2 ст.16 Закону №2011-ХІІ та пп.3 п.6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (Порядок №975), одноразова грошова допомога призначається особам, звільненим зі строкової військової служби, якщо інвалідність настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження служби. ОСОБА_1 звільнений зі строкової військової служби 06.05.1988, а інвалідність йому встановлена понад тримісячний термін, тому відповідачем був зроблений висновок про відсутність у позивача права на одержання одноразової грошової допомоги.

Позивач не погодився із вказаною відмовою та звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що частиною шостою статті 16 Закону № 2011-XII, в редакції, яка діяла на час встановлення ОСОБА_1 І групи інвалідності, не передбачалось можливості отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби. ОСОБА_1 звільнений із строкової військової служби 06.05.1988, а І групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служи при перебуванні в країнах де велись бойові дії, йому встановлено 04.04.2019, тобто понад тримісячний термін після звільнення зі служби, а тому позивач не має права на призначення одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Згідно ст.41 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (Закон №2232-ХІІІ) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно ч.6 ст.16-3 Закону України №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Частиною 9 статті 16-3 Закону України №2011-XII передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, визначено Порядком №975.

Відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, у разі встановлення інвалідності, є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги. Наступна зміна законодавства не впливає на порядок отримання, розмір допомоги тощо, і це відповідає принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права.

Оскільки, ОСОБА_1 04.04.2019 встановлено І групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служи при перебуванні в країнах де велись бойові дії, датою виникнення у ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановлення йому І групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служи при перебуванні в країнах де велись бойові дії, є 04.04.2019 - дата коли позивачу було вперше встановлено зазначену групу інвалідності.

Як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, на момент звернення позивача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги законодавством було визначено, що моментом виникнення у особи права на отримання одноразової грошової допомоги, є дата встановлення інвалідності, тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент первинного встановлення позивачу І групи інвалідності, а саме Закон №2011-ХІІ та Порядок №975, в редакціях, які діяли станом на 04.04.2019.

Відповідно до частини 8 статті 16-3 Закону України №2011-XII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановлення йому 04.04.2019 інвалідності І групи звернувся 12.12.2019, а тому визначений частиною 8 статті 16-3 Закону України №2011-XII трьохрічний строк для реалізації свого права на вказану допомогу позивачем не порушений.

Згідно п.6 ч.2 ст.16 Закону №2011-XII (у редакції чинній на момент встановлення позивачу І групи інвалідності), одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Частина 3 статті 16 Закону №2011-XII визначає, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до ч.6 ст.2 Закону №2232-XII існують такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Таким чином, строкова служба є окремим видом військової служби, що вказує на особливий порядок правового регулювання вказаного виду служби.

Беззаперечно встановлено, що 06.05.1988 ОСОБА_1 був звільнений саме зі строкової військової служби.

Отже, в контексті спірних правовідносин саме пункт 6 частини 2 статті 16 Закону № 2011-XII є спеціальною правовою нормою, що містить особливі умови виплати одноразової грошової допомоги особам, які проходять строкову військову службу, зокрема:

- особливі суб`єкти отримання допомоги - військовослужбовці строкової військової служби;

- визначений час настання інвалідності - період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби;

- відсутність умови про настання інвалідності після закінчення тримісячного строку після звільнення зі служби.

Таким чином, пунктом шостим частини другої статті 16 Закону України №2011-XII (в редакції чинній на момент встановлення позивачу І групи інвалідності) для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби.

У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції п. 6 ч. 2 ст.16 Закону України №2011-ХІІ після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.

Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 20.11.2018 у справі № 750/5074/17, від 12.02.2019 у справі № 816/1458/18.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ч.6 ст.16 Закону №2011-XII, в редакції, яка діяла на час встановлення ОСОБА_1 І групи інвалідності, не передбачалось можливості отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби.

Норма аналогічного змісту була закріплена також у пп.3 п.6 Порядку №975 (в редакції чинній на момент встановлення позивачу інвалідності І групи) та передбачала, що одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному чи резервісту під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період строкової військової служби, проходження таких зборів, служби у військовому резерві, у розмірі: 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності I групи.

Тобто, вказаними нормами ч.6 ст.16 Закону №2011-XII та пп.3 п.6 Порядку №975 у редакції чинній на момент встановлення позивачу інвалідності І групи, передбачено, що у військовослужбовців строкової військової в разі встановлення інвалідності після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби право на отримання вказаної одноразової грошової допомоги не виникає.

Оскільки ОСОБА_1 звільнений із строкової військової служби 06.05.1988, а І групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служи при перебуванні в країнах де велись бойові дії, позивачу встановлено 04.04.2019, тобто понад тримісячний термін після звільнення зі служби, позивач не має права на призначення одноразової грошової допомоги.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.