Справа № 600/287/21-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/287/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про визнання протиправним наказу та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд прийняти рішення, яким:

- визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №24-908/14-20-СГ від 01.03.2020 р. про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої на території Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, орієнтовною площею 2,0 га та цільовим призначенням для ведення селянського господарства, з підстав невідповідності положень ст. 47 Закону України Про охорону земель;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої на території Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, орієнтовною площею 2,0 га та цільовим призначенням для ведення селянського господарства.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої на території Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, орієнтовною площею 2,0 га та цільовим призначенням для ведення селянського господарства. Однак, відповідач відмовив у наданні дозволу на складання проекту землеустрою, з підстав невідповідності положень ст. 47 Закону України «Про охорону земель». Позивач вважає вказану відмову протиправною та зазначив, що Земельний кодекс України передбачає вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, який не містить підстави, вказаної відповідачем. Крім того, позивач вказав, що ст. 47 Закону України «Про охорону земель» встановлює ряд обмежень використання земельної ділянки, а не вказує на невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам закону та не можливість її передати у користування для ведення особистого селянського господарства. При цьому, позивач стверджує про відсутність зареєстрованих обмежень використання спірної земельної ділянки.

З вказаних підстав позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому вказав про необґрунтованість позовних вимог та вказав, що позивачу відмовлено у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки з підстав невідповідності положень ст. 47 Закону України «Про охорону земель», яка встановлює обмеження використання ерозійно- та зсувонебезпечною земельною ділянкою, яке дозволяється за умови вжиття заходів щодо їх захисту передбаченого вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач вказує на обґрунтованість оскаржуваного наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №24-908/14-20-СГ від 01.03.2020 р. та просить суд відмовити у задоволені позову. Також відповідач просив врахувати вимоги постанови КМУ від 16.11.2020 р. №1113, яка чітко визначає кінцевою датою затвердження органами Держгеокадастру проектної документації з 15.12.2020 року.

Рух справи у суді

Ухвалою суду від 27.01.2021 року адміністративний позов залишено без руху. 04.02.2021 р. позивачем виправлено недоліки адміністративного позову, у зв`язку із цим, ухвалою суду від 09.02.2021 р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої на території Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, орієнтовною площею 2,0 га та цільовим призначенням для ведення селянського господарства. До заяви було додано копію паспорта, ідентифікаційний код та викопіювання місцезнаходження запитуваної земельної ділянки. (а.с. 20-21).

Матеріали справи містять інформацію щодо земельної ділянки, яка надається у власність ОСОБА_1 за межами населеного пункту Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, а саме: земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га та цільовим призначенням для ведення селянського господарства. (а.с. 22).

Відповідач 11.03.2020 р. прийняв наказ №24-908/14-20-СГ про відмову ОСОБА_1 у надані дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої на території Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, орієнтовною площею 2,0 га та цільовим призначенням для ведення селянського господарства, з підстав невідповідності положень ст. 47 Закону України «Про охорону земель». (а.с. 25).

Мотивувальна частина

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Відповідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України від 25.10.2001 р. N 2768-III (далі ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Згідно з ч. 1 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Зі змісту ч. 6 ст. 118 ЗК України слідує, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні, до якого додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Приписами абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

При цьому ч. 7 ст. 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі надання органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування відмови особі у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою обов`язковим є зазначення конкретної підстави для такої відмови, що визначені у ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 ЗК України.

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого питання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

Судом встановлено, що відповідачем відмовлено позивачу у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої на території Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, орієнтовною площею 2,0 га та цільовим призначенням для ведення селянського господарства, з підстав невідповідності положень ст. 47 Закону України Про охорону земель.

Водночас судом встановлено, що згідно з ст. 47 Закону України Про охорону земель встановлено, що використання ерозійно- та зсувонебезпечних земельних ділянок дозволяється за умови вжиття заходів щодо їх протиерозійного і протизсувного захисту, передбачених законодавством України.

З метою захисту земель від ерозії та зсувів у землевпорядній, містобудівній та іншій документації передбачаються заходи щодо забезпечення протиерозійної та протизсувної стійкості території.

Забороняється розорювання схилів крутизною понад 7 градусів (крім ділянок для залуження, залісення та здійснення ґрунтозахисних заходів). На схилах крутизною від 3 до 7 градусів обмежується розміщення просапних культур, чорного пару тощо.

Власники земельних ділянок та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані здійснювати ґрунтоохоронні заходи з метою запобігання погіршенню їх якісного стану та якісного стану суміжних земельних ділянок і довкілля в цілому.

Із аналізу вказаної норми, суд робить висновок, що ст. 47 Закону України Про охорону земель встановлює ряд обмежень використання земельної ділянки, а не вказує на невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам закону та не вказує на неможливість її передати у користування для ведення особистого селянського господарства.

Таким чином, судом встановлено, що вказані відповідачем підстави для відмови у наданні дозволу на складання проекту землеустрою не визначені у ч. 7 ст. 118 ЗК України, а тому оскаржувана відмова є протиправною та підлягає скасуванню.

Аналогічна правова позиція застосована Верховним Судом у постанові від 11.12.2020 р., справа № 620/753/19 (провадження № К/9901/29082/19).

Судом встановлено, що позивачем, під час звернення до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, дотримано усі передбачені ЗК України умови для його отримання, однак відповідач відмовив у задоволені вказаної заяви з підстав, які не передбачені ЗК України, а тому належним способом відновлення порушеного права позивача є обов`язок відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої на території Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, орієнтовною площею 2,0 га та цільовим призначенням для ведення селянського господарства, з урахуванням висновків суду.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідачем не доведено правомірність наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №24-908/14-20-СГ від 01.03.2020 р., а тому суд дійшов висновку про необхідність його скасування.

Щодо позову у зобов`язальній частині позовних вимог, суд зазначає наступне.

Статтею 55 Конституції України закріплено фундаментальний принцип судового захисту всіх порушених прав людини і громадянина. Так, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України, зокрема, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Судом встановлено, що під час прийняття оскаржуваної відмови Головним управління Держгеокадастру у Чернівецькій області не дотримано вимог чинного законодавства. Обов`язок відповідача щодо надання або надіслання рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері, закріплено ч. 5 ст. 186-1 Земельного кодексу України та належить до повноважень відповідача.

Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої на території Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, орієнтовною площею 2,0 га та цільовим призначенням для ведення селянського господарства, та прийняти законне і вмотивоване рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

На підставі вказаного суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати

Частинами 1 та 3 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України ,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №24-908/14-20-СГ від 01.03.2020 р. про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої на території Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, орієнтовною площею 2,0 га та цільовим призначенням для ведення селянського господарства, з підстав невідповідності положень ст. 47 Закону України Про охорону земель.

3. Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої на території Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, орієнтовною площею 2,0 га та цільовим призначенням для ведення селянського господарства, та прийняти законне і вмотивоване рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

4. В решті позову відмовити.

5. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 454 грн згідно платіжної квитанції № 0.0..1 від 02.02.2021 року.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його складання.

Найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 194-А, м. Чернівці, 58013, ).

Суддя Т.М. Брезіна