Справа № 640/12293/20
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 року м. Київ №640/12293/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенерго Груп»
доГоловного управління Державної податкової служби у м. Києві
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві;

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплоенерго Груп» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, у якому просило суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання Головному управлінню Державної казначейської служби України в м. Києві висновку про повернення позивачу надміру сплачених сум податку на додану вартість на електронний рахунок платника ПДВ;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у м. Києві подати до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Теплоенерго Груп» надміру сплачених сум ПДВ у розмірі 496489,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у зв`язку з переплатою, яка виникла внаслідок зменшення задекларованих податкових зобов`язань з податку на додану вартість у розмірі 496489,00 грн., позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість. Разом з тим, відповідач не виконав покладених на нього чинним законодавством обов`язків щодо надання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновку про повернення позивачу надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість, чим позбавив позивача права користуватися та розпоряджатися його майновими правами, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що арифметична переплата, що обліковується в ІКП з податку на додану вартість у сумі 496489,00,00 грн. виникла за рахунок зменшення суми ПДВ, що підлягала сплаті в сумі 756102,00 грн. згідно з уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з податку на додану вартість, у зв`язку з встановленням самостійно виявлених помилок за лютий 2020 року. При цьому відповідач вказує, що в контролюючого органу наявна інформація про те, що за позивачем обліковується податковий борг у зв`язку з порушенням граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування.

В судовому засіданні представники відповідачів заперечили проти задоволення позовних вимог, виходячи з підстав, викладених у відзиві.

Інші учасники справи до суду не прибули.

Враховуючи, що справа розглядається в спрощеному позовному провадженні, суд дійшов висновку про завершення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплоенерго Груп» є платником податку на додану вартість та перебуває на податковому обліку за основним місцем обліку у Головному управлінні Державної податкової служби у м. Києві, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач 13 березня 2020 року здійснив поповнення власного рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість на суму 1100000,00 грн. наступними платіжними дорученнями:

- №511 - на суму 500000,00 грн., з призначенням платежу «*;101;42550519; поповнення ел. рахунку ПДВ за лютий 2020 року; без ПДВ»;

- №513 - на суму 600000,00 грн., з призначенням платежу «*;101;42550519; поповнення ел. рахунку ПДВ за лютий 2020 року; без ПДВ».

Позивачем 20 березня 2019 року подано податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2020 pоку, відповідно до якої задекларовано позитивне значення між сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету, в сумі 756102,00 грн. та сумою податкового зобов`язання цього самого звітного (податкового) періоду.

Позивачем 24 березня 2020 року подано уточнюючий розрахунок у зв`язку з самостійним виправленням помилок (врахуванням розрахунку коригування) відповідно до якого на 496489,00 грн. зменшено суму ПДВ, задекларовану в декларації за лютий 2020 року.

Зазначена сума підлягала сплаті в бюджет і, відповідно, 23 березня 2020 року списана з рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не дивлячись на те, що відповідно до статті 57.1 Податкового кодексу України останній день погашення грошових зобов`язань з ПДВ - 30 березня 2020 року.

Позивачем 25 березня 2020 року направлено на адресу відповідача заяву (вих. № 16098280) про зарахування переплати з податку на додану вартість в сумі 496489,00 грн. на власний рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

На подану позивачем заяву відповідач повідомив листом від 01 квітня 2020 року №58376/10/26-15-04-01-18 про відмову у розгляді заяви у зв`язку з невідповідністю коду класифікації доходів бюджету, зазначеного в заяві. У вказаному листі правомірність формування переплати відповідачем не заперечувалась.

Позивачем 09 квітня 2020 року подано повторну заяву (вих. № 17818873) про зарахування переплати з податку на додану вартість в сумі 496489,00 грн. на власний рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Відповідачем відмовлено у поверненні передплати та аргументовано власну позицію тим, що вказана переплата сформована внаслідок подачі уточнюючого розрахунку, тому не може вважатися як надміру або помилково сплаченою.

Вважаючи таку бездіяльність контролюючого органу протиправною позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Порядок та умови повернення помилково та/або надміру сплачених до бюджетів грошових зобов`язань та пені визначено статтею 43 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 43.1 цієї статті передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми (пункт 43.3 статті 43 Податкового кодексу України).

Пунктом 43.4 статті 43 Податкового кодексу України визначено, що платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

За змістом пункту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування

Згідно з пунктом 43.5 статті 43 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (абзац 2 пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України).

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

З нормами статті 43 Податкового кодексу України узгоджуються положення Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1146 від 15 грудня 2015 року, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за №1679/28124 (далі - Порядок № 1146).

Порядок регламентує взаємовідносини територіальних органів Державної фіскальної служби України з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби, з метою належного виконання положень статей 43, 102 Податкового кодексу України, частини другої статті 45 та частини другої статті 78 Бюджетного кодексу України.

Пунктом 10 вказаного Порядку також передбачено, що на підставі отриманих висновків відповідний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань у визначеному законодавством порядку.

Отже, повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань здійснюється органом державного казначейства з дотриманням процедури та на умовах, встановлених Податковим кодексом України та Порядком, на підставі отриманого висновку від контролюючого органу.

Як убачається з долученої до матеріалів справи інтегрованої картки позивача, сплачені Товариством з обмеженою відповідальністю «Теплоенерго Груп» суми податку на додану вартість у розмірі 496489,00 грн. станом на час звернення до відповідача із заявою про повернення помилково/надміру сплачених коштів і на час відмови відповідача у їх поверненні обліковувались в інтегрованій картці позивача як переплата, що свідчить про відсутність у позивача на час звернення із заявою податкового боргу.

Таким чином, отримавши заяву про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість, контролюючий орган був зобов`язаний підготувати відповідний висновок та передати його до відповідного органу Державної казначейської служби України.

Судом встановлено, що відмова у формуванні та поданні до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновку про повернення позивачу переплати з податку на додану вартість в сумі 496489,00 грн. обумовлена невідповідністю форми заяви, в подальшому наявністю податкового боргу та у зв`язку з коригуванням суми належного до сплати ПДВ за допомогою уточнюючого розрахунку.

Разом з тим, з наведених вище правових норм не убачається такої умови, за якої податковий орган може відмовитися від повернення надміру сплачених сум грошових зобов`язань, як невідповідність форми заяви, оскільки заява про повернення надміру сплачених та/або надміру сплачених коштів подається у довільній формі.

Крім того, не передбачено проведення перевірок з питань подання платниками податків заяв на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань також статтею 75 Податкового кодексу України.

А тому, посилання відповідача на наявність податкового боргу не підтверджено матеріалами справи.

Щодо посилань контролюючого органу на неможливість повернення суми коштів, помилково та/або надміру сплачених, через подання уточнюючого розрахунку суд не приймає, виходячи з наступного.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №826/13360/18 зазначив наступне: «… обов`язковою передумовою повернення платнику податків надміру/помилково сплачених коштів є одночасна наявність наступних обставин: 1) відсутність у такого платника податкового боргу; 2) подання платником податків заяви про повернення коштів протягом 1095 днів від дня виникнення переплати; 3) відповідність поданої заяви вимогам пункту 43.4 Податкового кодексу України. За наслідками подання відповідної заяви орган ДФС у визначені законом строки повинен або підготувати висновок про повернення такої суми, або надати письмову відмову у поверненні коштів з бюджету з пропозицією проведення звірення стану рахунків (у разі відсутності в інформаційних базах даних ДФС відомостей щодо розміру заявленої до повернення суми)».

Суд зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплоенерго Груп» при зверненні із заявою про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість було дотримано всіх вищезазначених умов.

Отже, отримавши таку заяву, контролюючий орган був зобов`язаний підготувати відповідний висновок та передати його до відповідного органу Державної казначейської служби України.

Беручи до уваги, що за позивачем обліковується надмірна сплата податку на додану вартість, наявність якої підтверджена матеріалами справи, та враховуючи, що для повернення переплати позивач подав письмову заяву, вказавши напрям перерахування цих коштів, проте податковим органом не підготовлено висновок про їх повернення та не подано такий висновок для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суд дійшов висновку, що податковий орган, не виконавши покладені на нього статтею 43 Податкового кодексу України обов`язки, діяв не на підставі та не у спосіб, визначений чинним законодавством України.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенерго Груп» задовольнити.

2. Визнати бездіяльність Головного управління Державної податкової служби у м.Києві щодо ненадання Головному управлінню Державної казначейської служби України в м. Києві висновку про повернення позивачу надміру сплачених сум податку на додану вартість на електронний рахунок платника ПДВ протиправною.

3. Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у м. Києві подати до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Теплоенерго Груп» надміру сплачених сум ПДВ у розмірі 496489,00 грн.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенерго Груп» (01004, м. Київ, вулиця Антоновича, 5-А, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 7042,33 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко