Справа № 120/1914/21-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 травня 2021 р. Справа № 120/1914/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому, з метою його скасування та призначення пенсії позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 15.03.2021 відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) відповідно до положень ст. 263 КАС України. Даною ухвалою також встановлено відповідачу 15-денний строк для подачі до суду відзиву на позовну заяву.

На виконання вимог ухвали суду від 15.03.2021 та відповідно до положень ст. 162 КАС України, стороною відповідача подано до суду відзив щодо заявлених позовних вимог, за змістом якого відповідач заперечує щодо задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно якого пенсія по віку з 01.01.2020 по 31.12.2020 призначається за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 26 цього Закону, зокрема з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 15 до 17 років.

Відповідно до п. 2 ст. 24 Закону України №1058 страховий стаж з 01.01.2004 року обчислюється відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Позивачем для підтвердження права на дострокове призначення пенсії було надано посвідчення учасника бойових дій.

Відповідач зазначає, що відповідно до уточнюючої довідки №253/1 від 29.10.2020, наданої Тростянецьким об`єднаним районним військовим комісаріатом, в період 03.05.1985 по 04.11.1986 позивач проходив військову службу у складі діючої армії в період бойових дій в Республіці Афганістан, даний період підлягає зарахуванню до трудового стажу як місяць служби за три.

Окрім того, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особи, які постійно проживають або постійно працювали чи постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки, якщо постійно проживали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період та додатково на 1 рік за 3 роки проживання чи роботи, але не більше 5 років.

Згідно наданих документів вбачається, що позивач фактично проживав (працював) в зоні посиленого радіологічного контролю в періоди з 25.11.1986 по 02.07.1989; з 02.12.1991-15.11.2004; з 13.09.2006 - по даний час. З огляду на те, що у позивача відсутні 4 роки постійного проживання (роботи) у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993, права на зниження пенсійного віку він не має.

Так, відповідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу, страховий стаж позивача становить 23 роки 4 місяці 9 днів, що є недостатнім для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив наступне.

Відповідно до посвідчення серія НОМЕР_1 позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 4, тому вважає, що має право пенсію по віку зі зниженням пенсійного віку на 5 років.

В січні місяці 2021 року позивач звернувся до Ладижинського відділення Головного Управління ПФ України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 12 від 14.01.2021 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю у нього необхідної тривалості постійного проживання (роботи) у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 року.

З таким рішенням відповідача позивач не погоджується, вважає його незаконним та необґрунтованим, а тому звернувся до суду з позовною заявою з метою його скасування.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивно забруднених території, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року №796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ).

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону №796-ХІ1 особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на зменшення віку на 2 роки за умови постійного проживання чи роботи у зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.1986 року незалежно від часу проживання чи роботи в цей період та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону №796-ХІІ призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 55 Закону №796-ХІІ пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Тобто, обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі ч. 2 ст. 55 Закону України №796-XII від 28.02.1991 - є факт проживання та (або) праця такої особи у зоні радіологічного контролю протягом чотирьох років з моменту аварії до 01 січня 1993 року.

В силу вимог Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 27.02.1991 №791-XII та постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", м. Ладижин Вінницької області до 01.01.2015 було віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю (4 зона).

Згідно із довідкою з реєстрації місця проживання, що міститься в матеріалах справи (а.с. 12), виданої начальником Ладижинського відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади В. Збрицької-Браславець місце проживання позивача було зареєстровано в місті Ладижин в наступні періоди:

- з 25.11.1986 року по 16.10.1987 року;

- з 23.10.1987 року по 14.03.1989 року;

- з 04.04.1989 року по 17.01.1997 року;

- з 28.01.1997 року по даний час.

Таким чином, належними доказами підтверджується реєстрація позивача та його фактичне проживання в місті Ладижин, яке відносилось до зони радіологічного забруднення 4 категорії в період з 26 квітня 1986 року по 1 січня 1993 року, що становить більше 4 років.

Крім того, статтею 14 Закону №796-ХІІ визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій. До них, зокрема, належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше чотирьох років, - категорія 4.

Документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (ч.3 ст. 65 Закону №796-ХІІ).

За змістом частин третьої та четвертої статті 15 Закону №796-ХІІ підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 6 Порядку видачі посвідчення, особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 №501 (чинного на час видачі позивачу посвідчення, далі - Порядок №501), громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору, серія В.

Відповідно до п. 10 Порядку №501, посвідчення видається, зокрема, громадянам, які постійно проживають або працюють у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - не менше трьох років, - на підставі довідки встановленого зразка.

Отже, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Таку ж правову позицію підтримує Верховний Суд у постановах від 1 1.09.2019 року по справі № 205/8713/16-а, від 25.1 1.2019 року по справі № 464/4150/17. від 09.01.2020 року по справі № 363/3976/16-а, від 26.03.2020 року по справі № 652/610/16-а, від 18.06.2020 року по справі № 75 1/2738/17.

Натомість, відповідачем встановлено обставини проживання позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю в період з 26 квітня 1986 року по 1 січня 1993 року з індивідуальних відомостей про застраховану особу та трудової книжки, встановивши, що позивач не проживав протягом більше 4 років у вказаний період в м Ладижин.

Суд погоджується із доводами позивача, що трудова книжка не належить до документів, які підтверджують період проживання потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи в зоні посиленого радіологічного контролю, оскільки належними і допустимими доказами того, що позивач станом на 01.01.1993 проживав у м. Ладижин Вінницької області, на території зони посиленого радіологічного контролю не менше 4 років, є отримане ним у відповідності до законодавства України чорнобильське посвідчення 4 категорії та довідка про реєстрацію місця проживання Відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади.

Отже, дані трудової книжки та індивідуальні відомості про застраховану особу не спростовують факту постійного проживання в зоні посиленого радіологічного контролю, що підтверджено довідкою органу місцевого самоврядування та посвідченням потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с. 11-12, 16).

При цьому страховий стаж позивача становить 23 роки 4 місяці 9 днів, про що зазначено в спірному рішення відповідача на підставі даних та індивідуальних відомостей про застраховану особу, що цілком достатньо для призначення пенсії позивачу.

На підставі вищевикладеного, спірне рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області № 2 від 14 січня 2021 року про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку згідно з ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є протиправним, а тому наявні підстави для його скасування.

Щодо вимоги зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на п`ять років відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії з дня подання відповідної заяви, то при її вирішенні суд керується наступним.

Так, відповідно до матеріалів справи, 14 грудня 2020 року позивачу виповнилось 55 років, тобто ним було отримано право на пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Враховуючи ту обставину, що заяву про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку було подано в грудні 2020 року, то суд при вирішенні даного спору вважає, що саме з дати подання відповідної заяви про призначення позивачу пенсії слід зобов`язати відповідача здійснити йому призначення в силу того, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Такі положення врегульовані ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного позову.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, відсутні підстави для відшкодування такого на його користь.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 9, 14, 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 12 від 14.01.2021 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на п`ять років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії з дня подання відповідної заяви.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити: ОСОБА_1 (іден. номер - НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ); Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (код. ЄДРПОУ - 13322403, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100)

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна