Справа № 640/13341/20
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.,

при секретарі судового засідання Шуст Н.А.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Муравйова О.В.,

представника відповідача - Дубаневич О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ №342-к/тр від 08.04.2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади керівника відділу інформаційної політики та зв`язків із ЗМІ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді керівника відділу комунікацій та інформаційної політики Національного агентства з питань запобігання корупції;

- стягнути з Національного агентства з питань запобігання корупції заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 подано до Шостого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, у якій позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов повністю.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, а висновки, викладені у судовому рішенні, не відповідають дійсним обставинам справи. Зокрема, позивач вказує на те, що посада, яку він обіймав у НАЗК, не підлягала скороченню, оскільки ліквідація структурного підрозділу не означає скорочення посади. Скорочення посади, на думку позивача є самостійною підставою для звільнення, припинення державної служби, і така підстава має чітко зазначатися в індивідуальних актах, якими оформлюється припинення державної служби.

Також позивач зазначає, що у новоутвореному відділі комунікацій та інформаційної політики НАЗК завдання та функції залишилися тими ж самими, вимоги до керівника відділу не змінювалися також, при цьому відповідачем не доведено обставин невідповідності позивача вимогам, яким має відповідати керівник відділу комунікацій та інформаційної політики, що не оцінено судом першої інстанції у рішенні.

До того ж, трудові відносини між позивачем та відповідачем виникли до прийняття Закону №117-ІХ від 19.09.2019 р. та Закону №440-ІХ від 14.01.2020 р., тому не можуть застосовуватися при оцінці правовідносин, що склалися до їх прийняття.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2021 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Від Національного агентства з питань запобігання корупції надійшов відзив на апеляційну скаргу, з якого вбачаються заперечення щодо доводів позивача, зазначено, що вивільнення позивача відбулося у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення відповідно до спеціального Закону №889-VІІІ, при цьому позивач посилається на норми пункту 1 частини першої статті 30 КЗпП України, які не підлягають застосуванню під час вирішення питання щодо припинення державної служби за ініціативою керівника чи суб`єкта призначення.

В судовому засіданні позивач та його уповноважений представник підтримали апеляційну скаргу, підтвердили викладені в апеляційній скарзі обставини. Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував з мотивів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом першої інстанції та колегією суддів апеляційного суду, ОСОБА_1 02.09.2019 р. призначений на посаду керівника відділу інформаційної політики та зв`язків із ЗМІ Національного агентства з питань запобігання корупції за результатами конкурсу на підставі наказу №467-к/тр від 28.08.2019 р.

Наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 28.02.2020 №74/20 "Про упорядкування структури Національного агентства з питань запобігання корупції" скорочено в Національному агентстві з питань запобігання корупції такі посади: заступника керівника апарату - дві штатні одиниці; головного спеціаліста із запобігання та виявлення корупції в НАЗК; головного спеціаліста із внутрішнього аудиту; радника патронатної служби (на правах відділу) - чотири штатні одиниці; провідного спеціаліста планово-фінансового відділу Управління планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності; вакантну посаду головного спеціаліста відділу захисту інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах Управління інформаційно-аналітичних систем та захисту інформації та вакантну посаду провідного спеціаліста відділу інформаційно-технічного забезпечення та обслуговування інформаційних ресурсів НАЗК цього управління; ліквідовано в структурі Національного агентства з питань запобігання корупції: Департамент координації антикорупційної політики; Департамент організації роботи із запобігання та виявлення корупції; Департамент моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції; Департамент перевірки декларацій та моніторингу способу життя; Департамент з питань запобігання політичній корупції; Управління правового забезпечення; Відділ інформаційної політики та зв`язків із ЗМІ; Управління документального забезпечення та контролю; Управління персоналом; Управління організаційно-адміністративного забезпечення; Відділ внутрішнього контролю; Сектор режимно-секретної роботи.

Також, зазначеним наказом утворено в структурі Національного агентства з питань запобігання корупції: Департамент антикорупційної політики; Департамент запобігання та виявлення корупції; Департамент з питань дотримання законодавства про конфлікт інтересів та обмежень щодо запобігання корупції; Департамент запобігання політичній корупції; Управління проведення обов`язкових повних перевірок; Управління проведення повних перевірок; Управління проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя; Управління просвітницької роботи та навчальних програм; Юридичне управління; Управління документообігу та контролю; Управління по роботі з персоналом; Управління матеріально-технічного забезпечення та експлуатації; Управління внутрішнього контролю; Відділ комунікацій та інформаційної політики; Відділ обробки звернень (колл-центр); введено в структуру Національного агентства з питань запобігання корупції посади головного спеціаліста з режимно-секретної роботи та провідного спеціаліста з внутрішнього аудиту; затверджено структуру Національного агентства з питань запобігання корупції зі штатною чисельністю 354 особи та установлено, що структура Національного агентства з питань запобігання корупції, затверджена пунктом 5 зазначеного наказу, вводиться в дію одночасно із введенням в дію штатного розпису Національного агентства з питань запобігання корупції.

Згідно із затвердженою вказаним наказом Структурою Національного агентства з питань запобігання корупції передбачено відділ комунікацій та інформаційної політики у складі 5 одиниць (п. 17).

ОСОБА_1 02.03.2020 р. під підпис попереджений про наступне звільнення з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу", ознайомлений з наказом НАЗК від 28.02.2020 р. №74/20 "Про упорядкування структури Національного агентства з питань запобігання корупції", згідно з яким ліквідується відділ інформаційної політики та зв`язків із ЗМІ.

Наказом від 08.04.2020 р. №342-к/тр "Про звільнення ОСОБА_1 " відповідно до пункту 2 частини першої статті 7 Закону України "Про запобігання корупції", пункту 1 частин першої та четвертої статті 87 Закону України "Про державну службу" з 08.04.2010 р. ОСОБА_1 звільнено з посади керівника відділу інформаційної політики та зв`язків із ЗМІ; підстава - наказ Національного агентства з питань запобігання корупції від 28.02.2020 р. №74/20 "Про упорядкування структури Національного агентства з питань запобігання корупції", наказ Національного агентства з питань запобігання корупції від 06.03.2020 р. №85/20 "Про затвердження та введення в дію штатного розпису Національного агентства з питань запобігання корупції", попередження про наступне звільнення від 02.03.2020 р. №100-18/7184/20.

Такі обставини зумовили звернення позивача до суду з адміністративним позовом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначено Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-VIII (в редакції, чинній на час виникнення між сторонами спірних відносин, далі- Закон №889-VIII).

Відповідно до статті 5 Закону №889-VIII, правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби (частина перша).

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом (частина друга).

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом (частина третя).

Отже, за загальним правилом, відносини щодо, зокрема, припинення державної служби регулюються Законом №889-VIII. Застосування до відносин щодо припинення державної служби законодавства про працю можливе лише в частині відносин, що не врегульовані Законом №889-VIII, який по відношенню до Кодексу законів про працю України є спеціальним законом, що регулює правовідносини, в тому числі щодо припинення державної служби.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 83 Закону №889-VIII визначено, що державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87-1 цього Закону).

Згідно статті 87 Закону №889-VIII (в редакції, чинній на момент попередження позивача про подальше його звільнення), підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу (пункт 1 частини першої).

Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про подальше звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення (абзац перший частини третьої).

Державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення за рішенням суб`єкта призначення може бути призначений на рівнозначну або нижчу посаду державної служби, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу (абзац третій частини третьої).

Зазначені зміни до абзацу першого частини третьої статі 87 Закону №889-VIII було внесено Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи" від 14.01.2020 №440-IX, який набрав чинності 13.02.2020, тобто до моменту попередження позивача про його подальше звільнення.

Таким чином, редакцією Закону №889-VIII, яка почала діяти з 13.02.2020, передбачено право, а не обов`язок суб`єкта призначення або керівника державної служби пропонувати державному службовцю, якого попереджено про подальше звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII, будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі, що спростовує твердження позивача про наявність у відповідача обов`язку перед звільненням позивача запропонувати йому усі вакантні посади, у тому числі, вакантні посади, які були рівнозначними посаді, займаній позивачем, та відповідали освіті, кваліфікації та досвіду позивача.

Згідно статті 492 Кодексу законів про працю України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці (частина перша). При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством (частина друга). Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників (частина третя). Вимоги частин першої - третьої цієї статті не застосовуються до працівників, які вивільняються у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, пов`язаними з виконанням заходів під час мобілізації, на особливий період (частина четверта). Державна служба зайнятості інформує працівників про роботу в тій самій чи іншій місцевості за їх професіями, спеціальностями, кваліфікаціями, а у разі їх відсутності - здійснює підбір іншої роботи з урахуванням індивідуальних побажань і суспільних потреб. У разі потреби особу може бути направлено, за її згодою, на професійну перепідготовку або підвищення кваліфікації відповідно до законодавства (частина п`ята). Вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів; у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті; не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень (частина шоста).

Отже, нормами Закону №889-VIII та Кодексу законів про працю України, чинними на час попередження позивача про його подальше звільнення встановлювалось, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізацією державного органу у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів до такого звільнення.

Водночас, наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 28.02.2020 №74/20 "Про упорядкування структури Національного агентства з питань запобігання корупції" ліквідовано, зокрема, відділ інформаційної політики та зв`язків із ЗМІ, в якому позивач займав посаду керівника.

Ліквідація структурного підрозділу державного органу відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII є підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення.

До того ж затвердження нової структури НАЗК призвело до скорочення чисельності штату установи, зокрема, чисельність відділу комунікацій та інформаційної політики визначено у складі 5 одиниць, на одиницю менше, ніж передбачалося у ліквідованому відділі інформаційної політики та зв`язків із ЗМІ.

Позивач посилається на фактичну відсутність ліквідації відділу комунікацій та інформаційної політики, оскільки наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 28.02.2020 р. №74/20 "Про упорядкування структури Національного агентства з питань запобігання корупції" утворено в структурі НАЗК відділ комунікацій та інформаційної політики, аналогічний за функціями.

Судова колегія зазначає, що ліквідація державного органу в цілому, без перерозподілу в установі покладених на неї повноважень, передбачена окремим пунктом частини першої статті 87 Закону № 889-VIII як окрема підстава для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, тоді як зміна структури державного органу не передбачає припинення виконання нею будь-яких повноважень. Законодавством не визначено форми зміни структури державної установи, оскільки установа складається з окремих підрозділів (з різними назвами), то зміна структури може мати місце у формі ліквідації певних підрозділів, утворення нових, тощо.

У даному випадку видачі наказу Національного агентства з питань запобігання корупції від 28.02.2020 р. №74/20 "Про упорядкування структури Національного агентства з питань запобігання корупції" передував факт ухвалення 02.10.2019 р. Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення ефективності інституційного механізму запобігання корупції" № 140-IX, яким змінено принцип роботи НАЗК як колегіального органу, а також призначення нового керівника розпорядженням Кабінету Міністрів України від 15.01.2020 р. №2-р. Оцінка доцільності впорядкування структури НАЗК згідно з наказом від 28.02.2020 р. №74/20, зокрема, доцільності ліквідації відділу інформаційної політики та зв`язків із ЗМІ та утворення відділу комунікацій та інформаційної політики, а також взаємозамінності їх функцій не оцінюється судами, оскільки є виключними повноваженнями державної установи, а та обставина, що Положення про Відділ комунікацій та інформаційної політики затверджене наказом НАЗК від 22.07.2020 р. №319/20, тобто, після звільнення позивача, не є підставою для висновку про відсутність факту зміни структури установи станом на час звільнення, оскільки підставою для звільнення є наказ від 28.02.2020 р. №74/20 та затверджений на його підставі штатний розпис.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що 02.03.2020 р. ОСОБА_1 під підпис надано на ознайомлення попередження про наступне звільнення з посиланням на пункт 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу", наказ НАЗК від 28.02.2020 р. №74/20 "Про упорядкування структури Національного агентства з питань запобігання корупції", згідно з яким ліквідується відділ інформаційної політики та зв`язків із ЗМІ.

Отже звільнення мало місце не раніше ніж за 30 календарних днів після попередження - 08.04.2020 р., також позивачу виплачена вихідна допомога.

Щодо пропонування вакантної посади, то як вже зазначалося колегією суддів вище відповідний обов`язок у відповідача відсутній відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не наведено обґрунтованих аргументів на підтвердження протиправності оскаржуваного наказу Національного агентства з питань запобігання корупції про звільнення ОСОБА_1 з посади. Натомість відповідачем дотримано порядок звільнення позивача з державної служби, який визначено чинними на час прийняття спірного наказу нормами Закону №889-VIII та Кодексу законів про працю України, а також дотримано порядок прийняття оскаржуваного наказу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу Національного агентства з питань запобігання корупції від 08.04.2020 №342-к/тр, яким позивача звільнено з посади керівника відділу інформаційної політики та зв`язків зі ЗМІ Національного агентства з питань запобігання корупції.

Позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди є похідними від основних, а тому також не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підтверджень наведеним позивачем аргументам в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно та всебічно розглянуто справу, надано оцінку кожному доводу позивача, у зв`язку з чим підстави для скасування рішення суду першої інстанції від 02 лютого 2021 року відсутні.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року - без змін.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, Шостий апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Л.О. Костюк

О.Є. Пилипенко