Справа № 754/17052/19
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 30 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського УПП у м.Києві ДПП рядового поліції Сала Романа Володимировича, третя особа: УПП у м.Києві про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м.Києва звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до поліцейського УПП у м.Києві ДПП рядовий поліції Сало Романа Володимировича, в якому просив:

- визнати незаконними дії працівника патрульної поліції УПП у м. Києві Сало Р.В. щодо винесення ним постанови серії ЕАК №1775611 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП;

- скасувати постанову від 21.11.2019 серії ЕАК №1775611 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП.

Позивач в обґрунтування позову зазначив, що 21.11.2019 інспектор виніс постанову, якою притягнув його до відповідальності за правопорушення, якого він не вчиняв. Встановлені відповідачем у оскаржуваній постанові обставини, які стали підставою для висновку про порушення позивачем вимог ПДР України не відповідають дійсності. Інспектором при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, будь-які пояснення очевидців, які б підтвердили порушення позивачем ПДР, фото, відеофіксація зазначеного порушення відсутні.

Отже, оскільки правил дорожнього руху позивач не порушував та будь-які докази на підтвердження вказаних обставин відсутні, позивач стверджує про відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 30 грудня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою та посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги адміністративного позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує доводи аналогічні викладеним у позовній заяві та разом з цим наголошує, що суд першої інстанції неправильно надав правому оцінку спірним правовідносинам, оскільки підставою прийняття оскаржуваної постанови було те, що він керував транспортним засобом з забрудненим номерним знаком, що начебто не дозволяє чітко визначити символи номерного знаку на відстані 20 метрів. При цьому, позивач звертає увагу, що питання щодо перебування у належному технічному стані підсвітки заднього номерного знаку його транспортного засобу під час прийняття відповідачем оскаржуваної постанови взагалі не розглядалось та не вирішувалось.

З огляду на зазначене, позивач стверджує, що суд першої інстанції дійшов безпідставного та помилкового висновку про те, що факт порушення ним ПДР та правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності є доведеними, оскільки на підставі даних наявного у матеріалах справи відеозапису судом було встановлено, що не працювала підсвітка заднього номерного знаку в темну пору доби, чим порушено п.2.9.в. ПДР. При цьому, позивач зауважує, що судом першої інстанції не було встановлено, чи є зафіксований на відеозаписі транспортний засіб саме тим транспортним засобом, що заначений в оскаржуваній постанові відповідача.

За наведених обставин, позивач стверджує, що оскаржуване судове рішення не відповідає обставинам справи, нормам чинного законодавства та наявним у справі доказам.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Учасники судового процесу, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи явку уповноважених представників до суду не забезпечили та причини неявки суду не повідомили.

За наведених обставин та керуючись положеннями ст. 313 КАС України колегія суддів дійшла висновку, що неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розгляду справи та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України вирішила розглянути дану справу у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи оскаржуваної постанови складеної поліцейським УПП у м.Києві ДПП рядовим поліції Сало Р.В. відносно ОСОБА_1 , 21.11.2019 о 20:39 год., в м. Київ, по просп. Броварському, 2Б, водій ТЗ у якого не працювала підсвітка заднього номерного знаку в темну пору доби порушив п.2.9.в. ПДР - керування водієм ТЗ з номерним знаком, закритим іншими предметами чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів. Таким чином, у вказаній постанові зазначено, що водій ТЗ марки BMW моделі Х5 з номерним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_1 допустив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 6 ст. 121 КУпАП у зв`язку з чим, останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим суб`єктом владних повноважень рішенням про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з доданого представником відповідача до матеріалів справи відеозапису встановлено, що у позивача не працювала підсвітка заднього номерного знаку в темну пору доби, чим порушено п.2.9.в. ПДР. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт порушення позивачем та правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності доведена.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання дій відповідача протиправними щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки не надано доказів неправомірності таких дій. При цьому, суд зазначив, що відповідач має право розглядати справи про адміністративні порушення і накладати адміністративні стягнення, безпосередньо за ч.6 ст. 121 КУпАП, тобто останній діяв в межах своїх повноважень.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до підпункту 2.9.(в) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частиною шостою статті 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з приписами ч.1 ст. 72 та ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що наявний у матеріалах справи відеозапис на якому зафіксовано ТЗ марки BMW моделі Х5 з номерним знаком НОМЕР_1 не є неналежним доказом інкримінованого позивачу в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення, оскільки не містить інформації щодо предмету доказування, зокрема, з даного відеозапису не вбачається, що на зазначеному ТЗ не працювала підсвітка заднього номерного знаку в темну пору доби.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду справи, колегією суддів було досліджено відповідний доказ та встановлено, що інспектором було роз`яснено позивачу, що підставою для зупинення його транспортного засобу стало те, що номерний знак на задньому бампері цього автомобіля був забруднений, що за висновком суб`єкта владних повноважень, перешкоджало чітко визначити символи номерного знаку на відстані 20 метрів. При цьому, колегією суддів за наслідком дослідження наявних у справі доказів, у тому числі вказаного відеозапису, встановлено, що символи номерного знаку на відстані 20 метрів вбачалось за можливе чітко визначити.

При цьому, колегія суддів враховує, що згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, не доведення відповідачем факту порушення позивачем п.п.2.9 (в) ПДР України відповідно свідчить про не доведення наявності підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вказане порушення ПДР.

Колегія суддів наголошує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Аналогічної правової позиції дотримується також і Верховний Суд про що вказується у постанові від 14 травня 2020 року у справі №240/12/17.

У свою чергу, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач визнав деяке забруднення автомобіля, яким він керував в силу погодних умов, проте в матеріалах справи відсутні докази того, що номерний знак автомобіля позивача був неосвітлений.

Будь - яких належних доказів, які б свідчили про порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідачем або третьою особою суду не надано.

В матеріалах справи, як доказ, наявна лише постанова, яка є предметом оскарження та відеозапис на DVD-R диску, який за клопотанням відповідача долучено до матеріалів справи та з якого неможливо встановити, що на автомобілі марки BMW моделі Х5 з номерним знаком НОМЕР_1 відсутнє освітлення номерного знаку. Тобто, наданим до суду відеозаписом не зафіксовано факту вчинення позивачем правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові.

Отже, з огляду на те, що відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 6 ст. 121 КУпАП, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для прийняття оскаржуваної постанови у відповідача були відсутні.

З огляду на зазначене, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність прийнятого відповідачем рішення, оскільки склад інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення - відсутній.

З урахуванням недоведеності складу правопорушення в діях позивача суд апеляційної інстанції вважає дану обставину достатньою для задоволення позову, а надання висновку щодо інших аргументів апелянта в цій частині - недоцільним.

У відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Водночас, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не вбачає правових підстав для визнання незаконними дій відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до приписів відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Тобто, з наведеного вбачається, що прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення є функціональним обов`язком відповідача під час здійснення ним владних управлінських функцій, натомість належним способом захисту позивача від прийняття суб`єктом владних повноважень неправомірного рішення є скасування такого рішення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що доводи апеляційної скарги частково спростовують позицію суду першої інстанції та приймаються колегією суддів у відповідній частині в якості обґрунтованих.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України встановлено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 271-272, 286, 308, 310, 315, 317, 321-322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 30 грудня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1775611 від 21 листопада 2019 року скасувати та в цій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1775611 від 21 листопада 2019 року.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

В іншій частині рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 30 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан