Справа № 826/2349/18
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року м. Київ №826/2349/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув-ши у порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оброни України (далі Міноборони), Київ-ського міського військового комісаріату (далі Київський МВК) про визнання протиправ-ними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:
У лютому 2018р. позивач звернувся до суду з позовом до Міноборони, Київського МВК, в якому просить суд:

1) визнати протиправними дії Міноборони та Київcького МВК щодо не призначення позивачу одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності IІI групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відпо-відно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 "Про затвердження По-рядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інва-лідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослуж-бовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" та статей 16 16-3 Зако-ну України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";

2) скасувати рішення Міноборони від 23.05.2016 у частині відмови йому у призна-ченні одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності IІI групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

3) зобов`язати Міноборони, Київський МВК призначити та виплатити позивачу одно-разову грошову допомогу у разі настання інвалідності IІI групи, що настала внаслідок захво-рювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до постано-ви Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 "Про затвердження Порядку призна-чення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, війсь-ковозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" та статей 16 16-3 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив про те, що з 01.03.2016 у нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та у розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, з огляду на встановлення йому інвалідності ІІІ групи внаслідок виконання обов`язків військової служби, проте відповідачами протиправно відмовлено йому у призначенні та виплаті цієї допомоги, чим порушено його право на належне соціальне забезпечення.

Доводи позивача зводяться до того, що ним було подано відповідачам усі необхідні документи, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, зокре-ма витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №545 від 11.02.2016, згідно з яким отримані позивачем захворювання, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Позивач вважає даний витяг належним документом, що свідчить про відсутність про-типравного діяння на момент отримання поранення (контузії) і про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання, посилаючись при цьому на п.п. 21.5, 21.21 глави 21 розділу ІІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міноборони від 14.08.2008 №402, а також ухвалу Вищого адміністративного суду України від 22.01.2015 у справі №2-а-1626/12/1370.

Також позивач стверджує про порушення відповідачами приписів ч. 1 ст. 58 Конститу-ції України з огляду на неправильне визначення ними часу настання спірних правовідносин. Позивач вважає, що право на отримання одноразової грошової допомоги та її розмір для звільнення військової служби особи залежить лише від часу настання інвалідності та причинного зв`язку її настання внаслідок виконання обов`язків військової служби, а не з дати звільнення, що сталася після 01.01.2014.

Міноборони подало відзив на позов, в якому просить суд відмовити в позові з підстав правомірності своїх дій.

Відповідач зазначив про те, що позивачем не надано доказів проходження військової служби у Збройних Силах України чи перебування у резерві, тому положення Закону Украї-ни "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" про виплату грошової допомоги на нього не поширюються.

Також відповідач зазначив, що позивачем не подано всіх необхідних документів для призначення йому одноразової грошової допомоги, а саме не додано до заяви копії докумен-та, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. При цьому відповідач вважає помилковим посилання позивача на п. 21.21 глави 21 розділу ІІІ Поло-ження про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого нака-зом Міноборони від 14.08.2008 №402, і стверджує, що наданий позивачем витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №545 від 11.02.2016, підтверджує тільки причинний зв`язок, але не причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Крім цього, відповідач, пославшись на п. 6 ст. 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" і пп. 3 п. 6 постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, зазначив, що інвалідність позивачу встановлено після закінчення тримісячного строку після звільнення його із служби, тому він не має права на отримання грошової допомоги.

Київський МВК подав відзив на позов, в якому просить відмовити в його задоволенні з підстав правомірності своїх дій. Відповідач зазначив, що у нього відсутні повноваження на прийняття рішень про призначення чи відмови у призначенні одноразової грошової допомо-ги, а лише приймає документи та направляє їх органу для прийняття відповідного рішення та після прийняття позитивного рішення про виплату одноразової грошової допомоги і перерахування коштів для виплати, проводить виплату особі, якій призначено одноразову грошову допомогу. Відповідач зазначив, що ним направлено документи щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу до Департаменту фінансів Міноборони, тобто ним вчинено всі необхідні дії відповідно до повноважень і діючого законодавства.

Інших заяв по суті справи, заяв (клопотань) з процесуальних питань від учасників справи не надходило. Також, у встановлений судом строк заяв (клопотань) про проведення судового засідання з повідомленням сторін до суду не надходило, у зв`язку з чим та згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного прова-дження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відпо-відні їм правовідносини.

У 2016р. позивач звернувся через Київський МВК до Міноборони із заявою про вип-лату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням ІІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

Київським МВК направлено подану позивачем заяву і документи до Департаменту фінансів Міноборони.

20 травня 2016р. Комісія з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військово-службовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (далі Комісія) розглянула подані документи та дійшла висновку про необхідність повернення на доопрацювання доку-ментів, оскільки відсутні документи, що свідчать про причини та обставини поранення (кон-тузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

Рішення про повернення документів позивача на доопрацювання до Київського МВК оформлено протоколом засідання Комісії від 20.05.2016 №36, затвердженого Міністром обо-рони України 23.05.2016, що підтверджується наявним у справі витягом з цього протоколу, згідно з яким у п. 177 списку значиться позивач (а.с. 21).

Встановлені судом обставини не заперечувалися сторонами в заявах по суті справи.

Також судом встановлено, що позивач проходив строкову військову службу в Зброй-них Силах Радянського Союзу, у період з 18.10.1986 по 19.11.1988, у т.ч. в Афганістані в/ч п/п 51832 з 05.05.1987 по 25.04.1988, в/ч п/п №51883 з 10.08.1988 по 19.11.1988, що підтвер-джується наявною у справі копією довідки Оболонського районного у м. Києві військового комісаріату від 03.03.2016, засвідченою приватним нотаріусом Київського міського нота-ріального округу Грек А.В. 24.11.2017 №2917 (а.с. 22).

Згідно з наявною у справі копією витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №545 від 11.02.2016, засвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В. 24.11.2017 №2908 (а.с. 18), позивач отримав множинні вогне-пальні осколкові поранення голови, правої руки та лівої ноги /контузія головного мозку у 1986р./, наслідком яких рубці шкіри в зазначених анатомічних областях, що підтверджено висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №57/Ж від 13.01.2016 Київсь-кого міського клінічного бюро СМЕ, які в подальшому призвели до розвитку: (зазначається ряд захворювань), що підтверджено медичними документами, ПОРАНЕННЯ /КОНТУЗІЯ/ ТА ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, ПОВЯЗАНІ З ВИКОНАННЯМ ОБОВЯЗКІВ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ ПРИ ПЕРЕБУВАННІ В КРАЇНАХ, ДЕ ВЕЛИСЯ БОЙОВІ ДІЇ.

Згідно наявною у справі копією довідки до акту огляду МСЕК Серії АВ № 0447238 від 01.03.2016, засвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В. 24.11.2017 №2905 (а.с. 19), позивачу первинно встановлено 3 групу інвалідності з 01.03.2016, що настала внаслідок поранення /контузія/ та захворювань, які пов`язані з вико-нання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Дата чергового перегляду 26.02.2018.

Згідно з наявними у справі копіями посвідчення Серії НОМЕР_1 від 12.12.2000 і Серії НОМЕР_2 , засвідченими приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В. 24.11.2017 №2913 і №2902 (а.с. 16, 17), позивач є учасником бойових дій та інвалідом війни (3 група).

Спірні правовідносини виникли у сфері соціального захисту військовослужбовців та стосуються виплати одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІІ групи.

Згідно із ст. 41 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або переві-рочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно з п. 1 ст. 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і право-вий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон №2011) (тут і надалі у редакції, чинній на виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалід-ності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Підпунктом 4 п. 2 ст. 16 цього Закону передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час вико-нання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно з пп. б) п. 1 ст. 16-2 Закону №2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (пп. 4 п. 2 ст. 16 цього Закону).

Згідно з п. 9 ст. 16-3 Закону №2011 порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі заги-белі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (далі Порядок №975), передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допо-моги є, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

У постанові від 20.03.2018 у справі №276/322/17 (№К/9901/2174/17) Касаційний адмі-ністративний суд Верховного Суду у подібних правовідносинах дійшов висновку про те, що військовослужбовці строкової військової служби мають право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, у разі встановленні їм інвалідності, незалежно від часу її настання.

Згідно з п. 6 ст. 16-3 Закону №2011 одноразова грошова допомога призначається і вип-лачується Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передба-чено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами.

Аналогічне положення передбачено у п. 12 Порядку №975, відповідно до якого орган призначення є розпорядником бюджетних коштів.

Згідно з п. 13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазна-чених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для пись-мового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

На час звернення позивача із заявою про виплату йому одноразової грошової допо-моги порядок призначення такої допомоги врегульований наказом Міністра оборони України від 26.10.2016 №564 "Про затвердження Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової до-помоги та компенсаційних сум", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17.11.2016 за №1497/29627 (далі Положення №564).

Згідно з цим Положенням названа Комісія утворюється в апараті Міноборони з метою виконання п. 13 Порядку №975 (п. 2 розд. І); основними завданнями Комісії є, зокрема, вив-чення документів та прийняття рішень про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону №2011 (п. 2 розд. ІІ); формою роботи Комісії є засідання, результати якого оформлюються протоколом (п.п. 2, 10 розд. ІІІ); рішення Комісії про призначення (відмову у призначенні або повернення документів на доопрацю-вання) одноразової грошової допомоги доводиться до Департаменту фінансів Міноборони (п. 11 розд. ІІІ); рішення Комісії може бути оскаржено в судовому порядку (п. 12 розд. ІІІ).

Пунктом 15 Порядку №975 також передбачено можливість оскарження в установле-ному порядку рішення про відмову у призначенні грошової допомоги.

З огляду на вищенаведені приписи п. 6 ст. 16-3 Закону №2011, п.п. 12, 13, 15 Порядку №975 і Положення №564 рішення вищевказаної Комісії Міноборони, оформлене протоко-лом, є рішенням суб`єкта владних повноважень і може бути оскаржено в судовому порядку.

Таким чином, належним способом захисту порушеного права є оскарження такого рішення. Аналогічний висновок зроблено Касаційним адміністративним судом Верховного Суду у постанові від 03.04.2018 у справі №750/5581/17 (№К/9901/24688/18).

Оцінюючи правомірність оскаржуваного рішення, суд виходить з наступного.

У постанові від 06.10.2018 у справі №265/7930/16-а (№К/9901/15437/18) Касаційний адміністративний суд Верховного Суду у подібних правовідносинах дійшов наступних вис-новків:

"27. Аналіз зазначених норм чинного законодавства (п.п. 1, 2 ст. 16 Закону №2011, п.п. 12, 13 Порядку №975) свідчить, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги при інвалідності, повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), однак в даному випадку таке рішення відповідачем не приймалось, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання, про що обґрунтовано зазначено судами попередніх інстанцій.

28. Повернення ж документів на доопрацювання за наслідками розгляду висновку керівника уповноваженого органу Порядком №975 не передбачено, а тому повернення Міноборони документів позивача на доопрацювання суперечить зазначеним нормам.

29. Разом з тим визначення судом конкретного рішення, яке має бути прийняте суб`єктом владних повноважень за результатами розгляду заяви, за умови, що передбаченого законом рішення такий суб`єкт ще не приймав, є передчасним, не буде відповідати засадам і завданню адміністративного судочинства, яке полягає у здійсненні судового контролю пра-вомірності тих рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які ним ухвалені, вчинені чи допущені.

30. За таких обставин належним способом захисту порушених прав позивача є покла-дення на Міноборони обов`язку повторно розглянути заяву ОСОБА_3 із прийняттям відпо-відного рішення з питань виплати одноразової грошової допомоги згідно з вимогами чинного законодавства, про що обґрунтовано вказано судами попередніх інстанцій.".

Аналогічний висновок зроблено Касаційним адміністративним судом Верховного Суду в інших постановах, зокрема від 30.01.2018 у справі №806/986/16 (№К/9901/6995/18), від 07.03.2018 у справі №678/283/17 (№К/9901/3223/17), від 03.04.2018 у справі №750/5581/17 (№К/9901/24688/18).

Суд зауважує, що прийняття рішення про повернення документів на доопрацювання (у разі неналежного їх оформлення, подання не за належністю або якщо вони подані не в пов-ному обсязі) передбачено Положенням №564, проте прийняття такого рішення не передбаче-но Порядком №975, який є актом вищої юридичної сили порівняно з Положенням №564, у зв`язку з чим та враховуючи висновки Верховного Суду у постановах від 30.01.2018, від 07.03.2018, від 03.04.2018 і від 06.10.2018 оскаржуване рішення суперечить вимогам п.п. 12, 13 Порядку №975 і порушує право позивача на належний розгляд його заяви, тому є проти-правним і підлягає скасуванню.

Таким чином, вимога позивача про скасування оскаржуваного рішення підлягає задо-воленню. Щодо визнання цього рішення протиправним, як передумови його скасування, то така вимога позивачем не заявлялася, тому у цій частині суд згідно із ст. 11 КАС України дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог.

Водночас суд не погоджується з вірністю доводів позивача про те, що відповідачем безпідставно не взято до уваги копію витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії №545 від 11.02.2016, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням позивачем кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 розд. ІІІ Положення №564 Комісія приймає рішення щодо приз-начення одноразової грошової допомоги на підставі документів, визначених Порядком №975 та Положенням про організацію в Міноборони роботи з обчислення вислуги років для приз-начення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військо-вої служби, та членів їх сімей, затвердженим наказом Міноборони від 14.08.2014 №530 (далі Положення №530), та інших нормативно-правових актів.

Пунктом 11 Порядку №975 передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`я-заний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються, серед іншого, копії:

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцт-ва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністра-тивного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, нарко-тичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні та стверджується відповідачем у відзиві, пози-вачем всупереч п. 11 Порядку №975 не було додано до заяви документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Позивач стверджує, що таким документом є копія витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №545 від 11.02.2016, оскільки висновок про пов`язаність захворювання позивача з виконанням обов`язків військової служби згідно з пп. "г" п. 21.5 глави 21 розд. ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2014 №402, таке формулювання зазначається, якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії.

Касаційний адміністративний суд Верховного Суду у постанові від 06.10.2018 у справі №265/7930/16-а (№К/9901/15437/18) дійшов наступних висновків:

"39. Крім того, судами зроблено висновок, що витяг із протоколу засідання ЦВКК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колиш-нього військовослужбовця від 25.09.2014 №2874 є належним документом, який свідчить про причину та обставини порання (контузії, травми або каліцтва), а саме про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

40. З цього приводу Верховний Суд зазначає, що п. 11 Порядку №975 одноразової гро-шової допомоги встановлено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу докумен-ти, перелік яких є вичерпним та, що в той же час, подання всіх цих документів є необхідною умовою для призначення одноразової грошової допомоги.

41. Серед таких документів обов`язково повинен бути і документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

42. П. 4.7 Положення №530 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідно-син), передбачено, що у разі настання інвалідності подається, зокрема, копія акта про нещас-ний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, у разі якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

43. При цьому слід зазначити, що відповідно до п. 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2014 №402, при медичному огляді військовослужбовців, колишніх військо-вослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали пора-нення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 04.01.1994 №2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.07.1994 за №177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослуж-бовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи).

Показання свідків не є підставою для встановлення у військовослужбовців (колишніх військовослужбовців) факту перенесеного захворювання, травми (контузії, каліцтва, поранення).

44. П. 1.1 вказаного Положення передбачено, що військово-лікарська експертиза виз-начає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбов-ців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

45. З наведених норм вбачається, що документ, який свідчить про причини та обстави-ни поранення (контузії, травми або каліцтва) обов`язково подається уповноваженому органу військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом незалежно від інших, передба-чених законодавством документів, зокрема і від довідки медико-соціальної експертної комі-сії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності та постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання. Такий документ не обов`язково повинен мати форму акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини, оскільки до уваги можуть бути прийняті інші достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва).

46. Військово-лікарська експертиза установлює, зокрема, причинний зв`язок захворю-вань, травм (поранень, контузій, каліцтв), однак не встановлю і не може встановлювати причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

47. Також відповідно до пп. "г" п. 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2014 №402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 №63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (із змінами)), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.

48. З наведеної норми слідує, що висновок про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, приймається ВЛК за наявності для цього підстав, незалежно від того, за яких обставин ці захворювання, поранення, контузії, травми чи каліцтва отримані. Відтак, подані позивачем документи не є визначальними для встанов-лення наведених обставин.".

Враховуючи вказані висновки Верховного Суду у постанові від 06.10.2018, суд від-хиляє доводи позивача щодо належності копії витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №545 від 11.02.2016, позаяк вказаний документ свідчить про причи-нний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), однак не встановлю і не може встановлювати причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Таким чином, під час розгляду справи позивачем не спростовано той факт, що ним не було додано до заяви копії необхідного для призначення одноразової грошової допомоги документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністратив-ного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, нарко-тичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Водночас, помилковість вищевказаного твердження позивача не спростовує невідпо-відність оскаржуваного рішення вимогам Порядку №975, тому не впливає на висновок суду про його протиправність і скасування.

В аспекті подання позивачем повного переліку необхідних для призначення грошової допомоги документів суд зазначає наступне.

Згідно з п. 4.8 Положення №530 висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міноборони (абз. 1).

Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошо-вої допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхід-ності надає допомогу в їх оформленні (абз. 2).

Таким чином, уповноважений орган (у даному випадку таким є військовий комісаріат за місцем проживання позивача, як колишнього військовослужбовця) перевіряє подану заяву і документи й у разі відсутності необхідних письмово повідомляє заявника. Водночас, відсутність такого письмового повідомлення військового комісаріату не може розглядатися як підстава для висновку про призначення заявнику грошової допомоги, оскільки військовий комісаріат лише оформлює такі документи, а їх вивчення і прийняття остаточного рішення покладено на Комісію Міноборони.

Посилання позивача на положення ст. 16-4 Закону №2011, якою визначені підстави, за якими призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, а також твердження позивача про недоведеність відповідачем існування таких підстав, суд відхиляє, оскільки суть спору і предмет доказування по справі не стосуються прийняття відповідачем рішення про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги.

Заперечення відповідача про те, що позивач не відноситься до категорії осіб, яким призначається одноразова грошова допомога, оскільки не надав доказів проходження війсь-кової служби у Збройних Силах України чи перебування у резерві, суд вважає необґрунтова-ними, виходячи з наступного.

У постанові від 20.02.2018 у справі №813/1576/17 (№К/9901/1541/17) Касаційний адміністративний суд Верховного Суду у подібних правовідносинах дійшов такого висновку:

"У відповідності до п. 1, 2 Постанови Верховної Ради України від 24.08.1991 "Про військові формування на Україні", Верховна Рада України постановила підпорядкувати всі військові формування, дислоковані на території республіки, Верховній Раді України; утво-рити Міністерство оборони України.

Згідно з ст. 4 Закону України "Про правонаступництво України", органи держави влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (Основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України.

З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги, що позивач проходив службу саме у збройних силах СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому забезпеченні Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого в подальшому стало Міноборони, то в силу ст. 16 Закону №2011 і Порядку №975, суди дійшли висновку про те, що обов`язок для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням йому інвалідності, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби, покладений саме на Міноборони.".

Крім того, обов`язок Міноборони з призначення і виплати одноразової грошової допо-моги у разі настання інвалідності колишнім військовослужбовцям Збройних Сил СРСР з під-став, передбачених ст. 16 Закону №2011, підтверджується судовою практикою Верховного Суду.

Враховуючи вищенаведені положення ст. 16 Закону №2011 і Порядку №975 у діючій на час виникнення спірних правовідносин редакції і висновок Верховного Суду у постанові від 20.02.2018, суд відхиляє заперечення відповідача про неналежність позивача до категорії осіб, яким призначається одноразова грошова допомога.

Посилання відповідача на п. 6 ст. 16 Закону №2011 і пп. 3 п. 6 Порядку №975 та його заперечення про те, що позивач не має права на отримання грошової допомоги, оскільки інвалідність йому встановлено після закінчення тримісячного строку після звільнення його із служби, суд відхиляє, оскільки зміст вказаних положень стосується встановлення інвалід-ності військовозобов`язаним і резервістам, призваним на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що не пов`язано з предметом справи, яка розглядається.

Вимоги позивача про визнання протиправними дій Міноборони та Київcького МВК щодо не призначення йому одноразової грошової допомоги суд вважає необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як зазначено судом раніше, належним способом захисту порушеного права у разі прийняття Комісією Міноборони протокольного рішення є визнання протиправним і скасу-вання такого рішення, а не визнання протиправними дій. Про вчинення Міноборони інших протиправних дій позивачем не зазначалося, а судом таких під час розгляду справи встанов-лено не було.

Таким чином, вимога про визнання протиправними дій Міноборони є безпідставною і задоволенню не підлягає.

Як зазначено судом раніше, Київcького МВК не уповноважений на прийняття рішень про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, а відтак не міг вчиняти протиправні дії стосовно позивача. Водночас, відповідно до визначених у п. 13 Порядку №975 і п. 4.7 розділу IV Положення №530 повноважень, Київським МВК були прийняті, оформлені і направлені до Департаменту фінансів Міноборони документи позива-ча, що останнім не заперечувалося при розгляді справи.

Таким чином, вимога про визнання протиправними дій Київського МВК є безпідстав-ною і задоволенню не підлягає.

З цих же мотивів не підлягає задоволенню вимога про зобов`язання Київського МВК призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, оскільки цей відповідач не уповноважений на прийняття таких рішень і здійснює виплату грошових коштів заявнику після прийняття розпорядником бюджетних коштів відповідного рішення.

Щодо зобов`язання Міноборони призначити і виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, то, з урахуванням висновків Верховного Суду у постановах від 30.01.2018 №806/986/16, від 03.04.2018 №750/5581/17, від 06.10.2018 №265/7930/16-а, за відсутності остаточного рішення про призначення або відмови у призначенні позивачу такої допомоги відповідача слід зобов`язати повторно розглянути заяву позивача із прийняттям відповідного рішення.

Отже, підсумовуючи все вищевикладене, суд зазначає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо строку звернення до адміністративного суду з даним позовом, то суд враховує наявний у справі лист Департаменту фінансів Міноборони від 05.12.2017 №248/3/6/4169 (а.с. 20), яким позивачу направлено витяг з протоколу засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від направлено позивачу.

Зважаючи на те, що про порушення своїх прав позивач міг дізнатися з моменту отримання вказаного витягу з протоколу, а до суду з даним позовом він звернувся у лютому 2018р., то суд дійшов висновку про те, що строк звернення до суду не минув.

Позивач є учасником бойових дій, тому звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 2, 5, 11, 90, 139, 241-246 КАС України, суд

в и р і ш и в:
1. Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 .

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом №36 від 20/23.05.2016, у частині повернення на доопрацювання заяви ОСОБА_1 по призначення одноразової грошової допомоги.

3. Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги.

4. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову в іншій частині.

Позивач: ОСОБА_1 ;

АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Міністерство оброни України;

03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 6, .

Відповідач: Київський міський військовий комісаріат;

04112, м. Київ, вул. Т. Шамрила, 19, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного адміністративного суду в порядку, встанов-леному ст.ст. 293, 295-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Костенко