Справа № 520/9753/19
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 травня 2021 року

м. Київ

справа № 520/9753/19

адміністративне провадження № К/9901/17337/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шевцової Н.В., перевірив касаційну скаргу Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року у справі №520/9753/19 за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області до Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду,

УСТАНОВИВ:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області звернулось в суд з позовом до Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України, в якому просило до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної га пожежної безпеки, що створюють загрозу житію та здоров`ю людей, експлуатацію будівель Інституту рослинництва ім. В.Я Юр`єва Національної академії аграрних наук України за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Елітне, вул. Насіннєва, буд. 22-1, зупинити повністю шляхом їх знеструмлення з опечатуванням пристроїв відключення джерел електропостачання, у зв`язку з чим зобов`язати керівництво Інституту рослинництва ім. В.Я Юр`єва Національної академії аграрних наук України негайно припинити використання цих будівель з метою проведення будь-якої діяльності, не пов`язаної з усуненням порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

18 грудня 2019 року рішенням Харківського окружного адміністративного суду відмовлено в задоволенні позову.

01 квітня 2021 року постановою Другого апеляційного адміністративного суду скасовано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у справі № 520/9753/19.

Прийнято нову постанову, якою позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (вул. Шевченка, буд. 8,м. Харків,61013) до Інституту рослинництва ім. В.Я Юр"єва Національної академії аграрних наук України (просп. Московський, буд. 142,м. Харків,61060) про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду задоволено.

Зупинено до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу житію та здоров`ю людей, експлуатацію будівель Інституту рослинництва ім. В.Я Юр"єва Національної академії аграрних наук України за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Елітне, вул. Насіннєва, буд. 22-1, зупинивши повністю шляхом їх знеструмлення з опечатуванням пристроїв відключення джерел електропостачання, у зв`язку з чим зобов`язати керівництво Інституту рослинництва ім. В.Я Юр"єва Національної академії аграрних наук України негайно припинити використання цих будівель з метою проведення будь-якої діяльності, не пов`язаної з усуненням порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

На зазначену постанову суду апеляційної інстанції Інститутом рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 13 травня 2021 року.

У касаційній скарзі відповідачем зазначено, що вона подана на підставі пунктів 1, 2, 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Покликаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник касаційної скарги зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі №826/19328/16, від 31 жовтня 2019 року у справі №580/32/19, від 20 серпня 2020 року у справі №320/3811/19.

Проте, в касаційній скарзі відповідачем не наведено, які саме норми права (пункт, частина, стаття) застосовано судом без врахування висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладених у зазначених постановах Верховного Суду, а також не наводить обґрунтувань з приводу того, що правовідносини у цій справі та у справах №826/19328/16, №580/32/19, №320/3811/19 є подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Так, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їх сукупності не можна визнати як подібність правовідносин.

У касаційній скарзі відповідач посилається також на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України, згідно з яким підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Покликаючись на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник касаційної скарги зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував до спірних правовідносин правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №823/589/16, від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/5849/18 (п. 28), від 17 жовтня 2019 року у справі № 826/7292/18 (п. 33-35), від яких є необхідність відступити при розгляді саме цієї справи, оскільки суд апеляційної інстанції послався на справи, які містять висновки у подібних але ж не аналогічних ситуаціях (при інших фактичних обставинах, порушеннях, які необхідно усунути, ступені небезпеки).

Проте, покликаючись на зазначені постанови Верховного Суду у справах №823/589/16, № 320/5849/18, № 826/7292/18, з відтворенням у касаційній скарзі частин цих постанов, відповідач не зазначив щодо застосування якої конкретної норми права (пункт, частина, стаття) містить висновок у цих постановах, від яких на його переконання існує необхідність відступити, а також, як зазначає сам відповідач, висновки викладені у цих постановах стосуються інших фактичних обставин справи, установлених судами, тому посилання скаржника на необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, є безпідставними.

Також в касаційній скарзі відповідачем зазначено, що вона подана на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України, згідно з яким підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідач вказує, що відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Проте, у касаційній скарзі відповідачем конкретно не зазначено які саме обставини, встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або які саме зібрані у справі докази, судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Тобто, відповідачем не викладено підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної приписами вказаної норми КАС України, через не зазначення підстав для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, визначених частинами другою і третьою статті 353 КАС України.

Подана касаційна скарга відповідача містить цитування нормативно-правових актів, виклад обставини справи, незгоду з рішеннями судів попередніх інстанцій з підстав неправильного застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Інші доводи та аргументи заявника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права.

Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, та не викладення відповідачем підстав для касаційного оскарження судових рішень у даній справі, визначених пунктами 1, 2, 4 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме відповідачем без врахування висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладених у зазначених постановах Верховного Суду, а також не наводить обґрунтувань з приводу того, що правовідносини у цій справі та у справах №826/19328/16, №580/32/19, №320/3811/19 є подібними; не обґрунтовано необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, та не викладено підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної приписами пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України через не зазначення підстав для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, визначених частинами другою і третьою статті 353 КАС України, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року у справі №520/9753/19 за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області до Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Шевцова