Справа № 420/15451/20
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2021-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/15451/20
Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кравця О.О.
судді Зуєвої Л.Є.
судді Коваля М.П.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року по справі № 420/15451/20, прийнятого у складі судді Вовченко О.А., за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

I. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ:

31 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ГУ Держгеокадастру в Одеській області, в якому просила:

визнати протиправним та скасувати Наказ ГУ Держгеокадастру в Одеській Області від 18.12.2020 року №15-18076/13-20-СГ про відмову у наданні згоди на поділ земельної ділянки, яким було відмовлено гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на поділ земельної ділянки площею 10,816 га, що перебуває у державній власності, із цільовим призначенням землі запасу, розташованої на території Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населеного пункту)

зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області надати дозвіл ОСОБА_1 на розроблення документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки: за цільовим призначенням землі запасу, державної форми власності, орієнтовною площею 2,00 га, що має кадастровий номер: :01:002:0450 (загальна площа 10,816 га) та виділена на викопіюванні (для визначення місцезнаходження земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, на території Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року у задоволенні позову було відмовлено.

II. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ, УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ АПЕЛЯНТА ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Не погоджуючись з рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, та просила його скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що 08.05.2020 року ОСОБА_1 було подано до ГУ Держгеокадастру клопотання, у якому просила надати їй дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0450. Вказує, що наказом ГУ Держгеокадастру в Одеській Області від 11.06.2020 року №15-10713/13-20-СГ було відмовлено у наданні згоди на поділ земельної ділянки ОСОБА_1 . Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2020 року був визнаний протиправним та скасований наказ Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 11.06.2020 р. № 15-10713/13-20-СГ «Про відмову у наданні згоди на поділ земельної ділянки» та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, що має кадастровий номер: :01:002:0450 з урахуванням висновків суду. Апелянт зазначає, що згідно наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 18.12.2020 року №15-18076/13-20-СГ «Про відмову у наданні дозволу на поділ земельної ділянки» було вирішено відмовити гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на поділ земельної ділянки, розташованої на території Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населеного пункту з таких підстав: дана земельна ділянка передана у комунальну власність. З таким рішенням відповідача позивач не погоджується, оскільки воно не ґрунтується на вимогах закону. На законодавчому рівні закріплено підстави такої відмови, вони є вичерпними і додаткового тлумачення не потребують. Клопотання позивача було подане 08.05.2020 року, постанова суду апеляційної інстанції була ухвалена 24.11.2020 року, тобто на момент звернення позивача з клопотанням до відповідача та на момент ухвалення постанови суду апеляційної інстанції розпорядником був саме відповідач. Окрім того, відповідач зволікав з виконанням судового рішення та видав оскаржуваний наказ лише 18.12.2020 року. Отже, на думку апелянта, відповідач не мав законних підстав та права відмовити позивачу у наданні дозволу на розроблення проект землеустрою.

III. ПРОЦЕДУРА АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

IV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

З матеріалів справи вбачається, що 08.05.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області із клопотанням (а.с.35), у якому просила надати їй дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки: за цільовим призначенням землі запасу, державної форми власності, орієнтованою площею 2,00 га, що маж кадастровий номер: :01:002:0450 (загальна площа 10,816 га) та виділена на викопіюванні (для визначення місцезнаходження земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, на території Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів) або мотивовану відмову в наданні вказаного дозволу.

До вказаного клопотання ОСОБА_1 додала копії паспорту та ідентифікаційного коду, графічний матеріал на бажану земельну ділянку із позначенням місця її розташування (а/с 35 зворот ).

Наказом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 11.06.2020 року № 15-10713/13-20-СГ про відмову у наданні згоди на поділ земельної ділянки (а.с.37 зворот), було відмовлено гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на поділ земельної ділянки площею 10,816 га, що перебуває у державній власності, із цільовим призначенням землі запасу, розташованої на території Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населеного пункту), з таких підстав:

- клопотання не відповідає вимогам чинного законодавства;

- в наданих матеріалах відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують наявність у Вашому користуванні даної земельної ділянки.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року по справі №420/5800/20 (а/с 39-46) рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року по справі № 420/5800/20 було скасоване та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 був задоволений частково: визнаний протиправним та скасований наказ Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 11.06.2020 р. № 15-10713/13-20-СГ «Про відмову у наданні згоди на поділ земельної ділянки»,зобов`язане Головне управління Держгеокадастру в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки: за цільовим призначенням - землі запасу, державної форми власності, орієнтовною площею 2,00 га, що має кадастровий номер: :01:002:0450 (загальна площа 10, 816 га), та виділена на викопіюванні (для визначення місцезнаходження земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, на території Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів), з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

14 грудня 2020 року позивачем було направлено до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області запит про доступ до публічної інформації (а.с.46 зворот 47) у відповідь на який позивачем одержано лист від 18 грудня 2020 року №ПІ-825/0/63-20 (а/с 49), до якого додано наказ Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 18 грудня 2020 року № 15-18076/1/13-20-СГ про відмову у наданні згоди на поділ земельної ділянки, яким було відмовлено гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на поділ земельної ділянки площею 10,816 га, що перебуває у державній власності, із цільовим призначенням землі запасу, розташованої на території Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населеного пункту), з таких підстав: дана земельна ділянка передана у комунальну власність.

V. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ ТА ОЦІНКА СУДУ :

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з положеннями частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція), була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року ,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Immobiliare Saffi» проти Італії", заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі "Скордіно проти Італії"(Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Щокін проти України" (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011 року).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.315 КАС України скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

(1) Оцінка аргументів учасників справи і висновку суду першої інстанції

Відповідно до ч.2 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд зауважує, що предметом спору у даній справі є фактично невиконання державним органом судового рішення у справі №420/5800/20 і намагання позивача в такий спосіб примусити ГУ Держгеокадастру в Одеській області виконати це судове рішення.

З системного аналізу вищезазначених законодавчих норм вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Апеляційний суд вважає що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року по справі № 816/2016/17, від 21 листопада 2019 року по справі №802/1933/18-а, від 06 лютого 2019 року по справі № 816/2016/17, від 08 грудня 2020 року №540/326/20.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, оскільки такий спір не може бути вирішений в жодній юрисдикції.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ від 18.12.2020 року №15-18076/13-20-СГ, прийнятий на виконання судового рішення у справі №420/5800/20 може бути оскаржений, відповідно до статті 383 КАС України.

Інші доводи апеляційної скарги апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

(2) Висновки апеляційного суду:

Апеляційний суд, доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги , оскільки суд першої інстанції розглянув справу з порушенням норм процесуального права, апеляційний суд, з урахуванням ст.315 КАС України, тому оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст.8,19,55,125 Конституції України, ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст. 3,5,12,14,19,21, 292, 308, 311, 312, 315,320, 321, 322, 325,374 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року скасувати, а провадження у справі №420/15451/20 закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути, у разі відповідності вимогам ст.328 КАС України, оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом 30-ти днів.

Повне судове рішення складене та підписане 21 травня 2021 року.

Головуючий суддя Кравець О.О.
Судді Коваль М.П. Зуєва Л.Є.