Справа № 357/3739/21
Суддя: Бондаренко О. В.
Дата ухвалення: 2021-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/3739/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючий суддя Бондаренко О.В., при секретарі Вангородській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського ВРПП Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Юхименка Богдана Валерійовича, Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

07.04.2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що 07 березня 2021 року о 02 годині 48 хвилин, інспектор поліції в УПП Київської області - Юхименко Богдан Валерійович, виніс постанову серія БАВ № 138866, про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі - 425 гривень. Відповідно до постанови серія БАВ № 138866, він близько 02 години 31 хвилин, рухався за кермом транспортного засобу ВАЗ 21099, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 на перехресті вул. М. Грушевського А/Д Н-02 с. Фурси, він, керуючи транспортним засобом перед поворотом не вказав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив п, 9.26 ПДР України та не пред`явив посвідчення водія, реєстраційний документ на автомобіль, чим порушив п. 2.4 б ПДР України. Зазначені дії працівника поліції, вважає протиправними, а постанову є незаконною, винесеною з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, яка підлягає скасуванню за таких підстав. 07 березня 2021 року, він рухався за кермом транспортного засобу ВАЗ 21099, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 на перехресті вулиці М. Грушевського с. Фурси, він був зупинений працівниками патрульної полії. До його автомобіля підійшов співробітник патрульної поліції, який одразу почав вимагати пред`явити документи. У відповідь на вимогу працівника поліції пред`явити документи, він в свою чергу попросив представитись, повідомити про причину зупинки та пред`явити докази стосовно його ймовірного порушення, а також розглянути їх. Співробітник патрульної поліції повідомив про порушення п. 9.2 б ПДР України. Він зазначив, що у нього не працював покажчик повороту, у зв`язку з чим він при здійсненні маневру повороту праворуч подав сигнал повороту рукою, витягнувши її у бік. Тому, дії відповідача у даному випадку він вважає протиправними, позаяк рухаючись на перехресті, при повороті праворуч, він подав сигнал повороту витягнувши праву руку в бік (п. 9.3 ПДР України), що вказує на відсутність складу адміністративного правопорушення. На його вимогу, переглянути відео-доказ свого порушення була проігнорована відповідачем. Тому, будучи впевненим у своїй правоті, він не погоджувався із пред`явленим йому правопорушенням та попросив перенести розгляд справи на інший день та час. Співробітники патрульної поліції, перенесли розгляд справи на 45 хвилин, тобто на 03:15 год. Він, відчуваючи свою безпорадність, у нічний час, без можливості навіть скористатись правовою допомогою, зрозумів, що знаходиться у руках «правоохоронців», які явно не зацікавлені у вирішенні справи, їх цікавило тільки одне: показати, хто тут головний, дочекавшись години «X», ігноруючи норми КУпАП, без жодних пояснень, без розгляду справи, відповідач із напарником просто поїхали, навіть не надавши йому копію постанови про адміністративне правопорушення. На жаль, в супереч всім вимогам моральності та писаним доктринам Закону, працівник поліції з патрульної служби в УПП Київської області - відповідач, замість продемонструвати свою 100 відсоткову обізнаність Закону, вихованість, толерантність та елементарні вимоги етикету до водіїв на дорозі, навіть не розглянули справу відносно його порушення, в його присутності, лише переглянули його паспортні дані та задали уточнюючі питання, однак не повідомили, що відносно нього буде складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. Згідно ст. 279 КУпАП, зазначається порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме: розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Таким чином, після зупинки його транспортного засобу, висловлення звинувачень у його бік патрульні втекли, залишивши при цьому, на їх думку «правопорушника». Після цього, винесли постанову, не розглянувши справу по суті, як того вимагають норми статей 278-282 КУпАП, не ознайомивши його, з його правами, передбаченими статтями 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України. Більш того, не було належним чином досліджено докази, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Зазначене лише підтверджує халатне та упереджене ставлення відповідача до розгляду справи. Своїми діями, відповідач грубо порушив вимоги ст.ст. 278, 279, та 280 КУпАП, а також його право на захист, яке закріплено як ст. 268 КУпАП, так і ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України.09.03.2021 року він був вимушений самостійно отримати докази свого порушення та постанову про адміністративне правопорушення у приміщенні Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області.15.03.2021 року він звернувся із скаргою на незаконні дії працівника поліції до начальника Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області. Отримавши відповідь на скаргу, йому повідомили, що факт вчинення неправомірних дій окремими працівниками поліції Білоцерківського РУП не знайшов свого підтвердження. Тому, він змушений звернутись за захистом свого порушеного права до суду. Так, не розглянувши справу про адміністративне правопорушення, відповідач виніс постанову по справі, в якій працівником поліції не було дотримано ряд вимог, що передбачені в ст. 283 КУпАП, де зазначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;розмір штрафу та порядок його сплати;правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Жодним чином, відповідач не зазначив технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, не надав відомості про адресу веб-сайта в мережі інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності. Тому просив визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ №138866, винесену 07.03.2021 року поліцейським ВРПП Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Юхименком Богданом Валерійовичем про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122, ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити провадження по справі, та стягнути з Департаменту патрульної поліції судові витрати на його користь.

11.05.2021 року, після усунення позивачем недоліків позову, ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі.

Учасники справи в судове засідання не засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника, позов підтримує у повному обсязі.

Відповідно до ст. 268 КАС України, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 07.03.2021 року поліцейським ВРПП Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Юхименком Богданом Валерійовичем, відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №138866 у справі про адміністративне правопорушення (а.с.13), відповідно до якої 07.03.2021 року о 02 год. 31 хв. гр. ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки ВАЗ 210990 реєстраційний номер НОМЕР_1 на перехресті вулиці Михайла Грушевського в с. Фурси перед поворотом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив п.9.2б ПДР України та не пред`явив посвідчення водія, реєстраційні документи на автомобіль, чим порушив п.2.4б ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 та ч.1 ст. 126 КУпАП. Вказаною постановою позивача піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року наданого за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Основного Закону України).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Розділом ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року регламентовано процедуру розгляду поліцією справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так, п.5 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Також, п.9 Розділу ІІІ Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складання протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п.10 Розділу ІІІ Інструкції). Аналогічні положення закріплені в ст. 252 КУпАП.

Таким чином поліцейський, як особа уповноважена на розгляд справи, під час розгляду такої справи, має дотримуватися вищенаведених приписів законодавства, в протилежному випадку вчинені дії є неправомірними, та як наслідок тягнуть незаконність прийнятих рішень і їх скасування.

Між іншим пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно зі статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно з п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №138866(а.с.13) зазначено, що ОСОБА_1 вчинив порушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП України, а саме керуючи автомобілем ВАЗ 210990 реєстраційний номер НОМЕР_1 порушив вимогу п.9.2б ПДР України та не пред`явив посвідчення водія, реєстраційні документи на автомобіль, чим порушив п.2.4б ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 та ч.1 ст. 126 КУпАП.

Статтею 14 Закону Закон України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 Закону № 3353-XII визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 2 ч.1 ст. 32 "Про Національну поліцію"вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Відповідно до п. 2.1 а, б ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

З матеріалів справи вбачається (а.с.14) ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке він отримав 30.01.2013 року.

Відповідно до даного посвідчення, ОСОБА_1 має право на керування транспортним засобом категорії «В».

Судом встановлено, що причиною зупинки ОСОБА_1 було те, що він перед поворотом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку.

Згідно п.9.2 Б ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до п.31.6ПДР України, забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких:у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Оглянувши у судовому засідання Оптичний диск DVD-R із відео записом (DSJ_BCV012_000000), який надав позивач, отриманий ним у Білоцерківському районниому управлінну поліції Головного управління національної поліції в Київській області, що підтверджується листом (а.с.9), суд встановив, що працівник поліції зупинивши транспортний засіб позивача, представився та повідомив і надав позивачу відео щодо причини його зупинки. На вимогу працівника поліції надати документи, які посвідчують його особу, позивач їх не надав. Працівник поліції роз`яснив позивачу його права, і позивач повідомив, що йому необхідна юридична допомога, і що він бажає скористатися допомогою адвоката, який може під`їхати через сорок хвилин, тому просив перенести розгляд справи. Відповідач виписав повідомлення про те, що розгляд справи буде перенесено на 03 год. 45 хв. 07.03.2021 року, що відбудеться в автомобілі поліції на місце вчинення правопорушення, але позивач відмовився його підписати. Відповідач запропонував позивачу, щоб його адвокат надіслав письмове доручення про участь у справі та захисту його інтересів, але позивач повідомив, що у адвоката не має такої можливості.

Крім того, з даного відеозапису вбачається, що позивач пояснив, що в нього наразі не завжди спрацьовує сигнал світлового покажчика і що він учасників дорожнього руху про намір повернути повідомив - показавши це лівою рукою витягнувши її в бік. На вимогу відповідача показати, як це відбувалося, позивач дану вимогу проігнорував.

Право на професійну правничу допомогу гарантоване статтею 59 Конституції України, відповідно до якої кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Стаття 268 КУпАП передбачає право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

За правилами статті 271 КУпАП, у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписами сторін.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги може вчинятися усно якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк.

Як встановлено судами, позивачу при розгляді справи про адміністративне правопорушення було надано лише сорок хвилин для залучення захисника, що перешкоджало останньому негайно укласти договір про надання правової допомоги.

Судом встановлено, що позивач не зміг протягом відведеного йому часу відповідачем отримати належну правову допомогу та забезпечити участь у розгляді справи обраного ним адвоката.

Відповідно до правової позиції ВАСУ від 23 травня 2017 року у справі К/800/17264/17 закінчення строків для накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення не може преваліювати над принципом дотримання права на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності».

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Між тим слід зазначити, що відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення, в графі «до постанови додається» не зазначено будь-яких доказів, які підтверджують вчинене правопорушення.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

З матеріалів справи вбачається (а.с.10), ОСОБА_1 звертався до Білоцерківського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області зі скаргою на незаконні дії працівника поліції.

З листа Білоцерківського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області від 16.03.2021 року (а.с.11), вбачається, що Білоцерківське районне управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області за зверненням ОСОБА_1 проведено перевірку, під час якої встановлено, що факт вчинення неправомірних дій окремими працівниками поліції Білоцерківського РУП не знайшов свого підтвердження.

З матеріалів справи вбачається, що інспектор поліції не надав водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, не вказав свідків правопорушення і не відібрав у них показів, у підтвердження вчинення позивачем вказаного правопорушення, не зазначив про обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. До постанови про адміністративне правопорушення не додано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Також, відповідачі не надали до суду відзив із запереченнями проти позову з доказами в їх підтвердження та матеріали, на підставі яких було прийнято рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу та винесено постанову серії БАВ №138866 від 07.03.2021року.

Відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

Обґрунтованими є доводи позивача, щодо порушення його прав при накладенні адміністративного стягнення.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача під час провадження у справі про адміністративне правопорушення не відповідають вимогам КУпАП, оскаржувана постанова прийнята без всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому суд, відповідно до п. 3 ст. 293 КУпАП, ст. 286 КАС, скасовує вказану постанову і закриває провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому з Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 2, 5, 9, 72, 74, 75, 77, 205, 241, 242, 244, 246, 250, 255, 286, 295, 297 КАС України, ст. 7, 33, ч.2 ст.122, ч.1 ст.126, 245, 251, 252, 256, 258, 268, 276, 280, 283, 288, 289, 293 КУпАП, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до поліцейського ВРПП Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Юхименка Богдана Валерійовича (09100, Київська область. м. Біла Церква, вул. Привокзальна,3),Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області (09100, Київська область. м. Біла Церква, вул. Привокзальна,3), про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №138866 від 07.03.2021 року, якою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454,40 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення проголошено 21.05.2021 року.

СуддяО. В. Бондаренко