Справа № 340/1408/19
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2021-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/1408/19

провадження № 2-ап/340/3/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

за участю секретаря судового засідання Бодюл М.В.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

представник: Христенко В.В.

відповідач: заступник начальника управління Держпраці у Кіровоградській області Харченко Оксана Вадимівна (25006, м. Кропивницький, вул. Дворцова, 24)

про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (з 17.09.2019 року змінила прізвище на ОСОБА_3 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до заступника начальника управління Держпраці у Кіровоградській області Харченко Оксани Вадимівни про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу №КР3021/385/АВ-КР0601П385/ТД-ФС від 27.03.2019 року.

Позов мотивувала тим, що спірною постановою на неї накладено штраф у розмірі 375570 грн. на підставі акту інспекційного відвідування №КР/3021/385/АВ-КР0601П385 від 04.03.2019 року за порушення вимог трудового законодавства, а саме використання неоформленої праці громадян. Позивачка стверджує, що інспекційне відвідування проведене інспекторами управління Держпраці в Кіровоградській області без її участі і без пред`явлення їй службового посвідчення, без ознайомлення з документом, який слугував підставою такого інспекційного відвідування, особистість присутніх осіб не встановлювалася, її відносини з цими особами не встановлювалися і не перевірялися. Позивачка вказує на незаконність проведення інспекційного відвідування на підставі Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 року, яка скасована рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2019 року у справі №826/8917/17. Також заперечує факт порушення нею вимог трудового законодавства та стверджує, що у листопаді 2018 року приміщення і майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , безкоштовно передала на громадських засадах членам споживчого кооперативу "Споживче товариство "Джуппо" відповідно до погодженої угоди. Посилаючись на порушення її прав, визначених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", та неповноту з`ясування обставин, що стали підставою для винесення спірної постанови, просить суд визнати її протиправною та скасувати.

Ухвалою судді від 27.06.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розглядати її за правилами спрощеного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що у листопаді 2018 року було проведено інспекційне відвідування у ФОП ОСОБА_2 та встановлено порушення вимог статей 21, 24, 83, 115 КЗпП України щодо укладення трудового договору, нарахування компенсації за невикористані дні відпустки при звільненні, порушення строків виплати заробітної плати. За наслідками цього інспекційного відвідування було складено припис №КР3021/385/АВ/П від 14.11.2018 року про усунення виявлених порушень. У зв`язку з ненаданням ФОП ОСОБА_2 відповіді про виконання припису було призначено нове інспекційне відвідування, про що прийнято наказ №210 від 07.02.2019 року та видано направлення №210/04 від 07.02.2019 року. Інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_2 було здійснено 14.02.2019 року у кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " по АДРЕСА_2 . Оскільки на робочому місці ОСОБА_2 була відсутня (зі слів працівників, перебувала у лікарні), направлення вручене працівнику ОСОБА_4 для передачі ФОП ОСОБА_2 . Під час спілкування 14.02.2019 року з чотирма працівниками кафе, які здійснювали торгівлю продуктами харчування, кавою, прийом товару, ті відмовилися надати письмові пояснення та вказати своє прізвище, ім`я, по батькові. У зв`язку з відмовою даних осіб повідомити, на яких підставах вони здійснюють торгівлю у кафе, де проводить підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_2 , було викликано наряд поліції для з`ясування осіб цих громадян. За викликом прибули поліцейські роти батальйону УПП у Кіровоградській області, які відібрали пояснення від вказаних громадян. Останні повідомили поліцейським свої дані ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та вказали, що вони працюють у ФОП ОСОБА_2 у кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 ". Відповідно до інформації ГУ ПФУ в Кіровоградській області та ГУ ДФС у Кіровоградській області ФОП ОСОБА_2 не повідомляла вказані органи про наявність у неї найманих працівників станом на січень лютий 2019 року. Тож під час цього інспекційного відвідування встановлено порушення ФОП ОСОБА_2 вимог статей 21, 24 КЗпП України щодо неоформлення трудових відносин з працівниками кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " - ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , про що складено акт №КР/3021/385/АВ-КР0601П385 від 04.03.2019 року, який став підставою для винесення спірної постанови. Оскільки за використання неоформленої праці ОСОБА_6 позивачку вже було притягнуто до відповідальності за наслідками попереднього інспекційного відвідування, тому у спірній постанові за це порушення штраф на неї не накладався. Відповідач наполягав на тому, що відповідно до інформації, розмішеної у кафе для споживачів, господарську діяльність у цьому закладі вела саме ФОП ОСОБА_2 , а не споживчий кооператив "Споживче товариство "Джуппо", оскільки будь-які документи, які б підтверджували цю обставину, у кафе були відсутні. Доводячи правомірність спірної постанови, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити.

Позивачка подала відповідь на відзив, в якій наполягала на задоволенні позовних вимог, вказуючи на порушення працівниками управління Держпраці у Кіровоградській області вимог чинного законодавства щодо порядку проведення інспекційного відвідування та посилаючись на те, що відповідачем не враховані її угоди зі споживчим кооперативом "Споживче товариство "Джуппо", а також лист - роз`яснення Міністерства соціальної політики України №228/13-84-15 від 02.03.2015 року.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 року на підставі пункту 4 частини 1 статті 240 КАС України позовну заяву залишено без розгляду.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.02.2020 року ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до Кіровоградського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 21.02.2021 року справу прийнято до провадження та призначено її до судового розгляду по суті у судовому засіданні.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши надані та зібрані докази, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

ОСОБА_8 з 20.03.2018 року зареєстрована як фізична особа-підприємець, видами її економічної діяльності є: діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах; обслуговування напоями. (а.с. 165 - 167, 238, т.1)

У листопаді 2018 року на підставі наказу управління Держпраці у Кіровоградській області №1611 від 09.11.2018 року, виданого за зверненнями громадян ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про допущені щодо них порушення законодавства про працю ФОП ОСОБА_2 , посадовими особами управління Держпраці у Кіровоградській області проведено інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю у ФОП ОСОБА_2 .

За наслідками інспекційного відвідування інспектором праці Хіміч О.А. складено акт інспекційного відвідування №КР/3021/385/АВ від 14.11.2018 року, за висновками якого ФОП ОСОБА_2 порушено вимоги статей 21, 24, 83, 115 КЗпП України. Порушення вимог статей 21, 24 КЗпП України полягали в тому, що ФОП ОСОБА_2 використовувала у кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташованому по АДРЕСА_2 , неоформлену працю двох працівників - ОСОБА_11 та ОСОБА_6 (а.с. 237 - 240, т. 2)

Крім цього, інспектором праці Хіміч О.А. складено припис №КР3021/385/АВ/П від 14.11.2018 року про усунення порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 , з вимогою інформувати про усунення порушень статей 21, 24, 83 115 КЗпП України та виконання припису до 14.12.2018 року. (а.с. 53, т.1)

За результатами вказаного інспекційного відвідування заступником начальника управління Держпраці у Кіровоградській області Харченко О.В. прийнято постанову №КР3021/385/АВ/ТД-ФС від 05.12.2018 року, якою за порушення вимог статей 21, 24 КЗпП України відносно двох працівників - ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України на ФОП ОСОБА_2 накладено штраф у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення, що склало 223 380 грн. (3723 грн. х 30) х 2).

Законність цієї постанови була предметом спору в адміністративній справі №340/566/19 за позовом ФОП ОСОБА_2 до заступника начальника управління Держпраці у Кіровоградській області Харченко О.В. про визнання протиправною та скасування постанови, у якій 26.11.2020 року Кіровоградським окружним адміністративним судом постановлено рішення про відмову у задоволенні позову. (а.с. 135 140, т.2)

Ненадання ФОП ОСОБА_2 відповіді про стан виконання припису №КР3021/385/АВ/П від 14.11.2018 року стало підставою для ініціювання інспектором праці ОСОБА_12 нового інспекційного відвідування, про що нею складено службову записку від 07.02.2019 року. (а.с. 54, т.1)

У зв`язку з цим першим заступником начальника управління Держпраці у Кіровоградській області видано наказ №210 від 07.02.2019 року "Про проведення інспекційного відвідування", яким доручено провести інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю у ФОП ОСОБА_2 в термін з 14.02.2019 року по 15.02.2019 року у зв`язку із наявністю інформації, передбаченої пп.3 п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 року. (а.с. 55, т.1).

На підставі цього наказу державним інспекторам праці - начальнику відділу з питань експертизи умов праці Управління Держпраці у Кіровоградській області Хіміч О.А. та головному державному інспектору відділу з питань експертизи умов праці Краєвській Є.О. - видано направлення №210/04 від 07.02.2019 року, яким доручено проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 з питання трудового договору та дотримання його умов, оплати праці, на період з 14.02.2019 року по 15.02.2019 року. (а.с. 56, т.1)

Державними інспекторами праці 14.02.2019 року розпочато інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_2 за місцем провадження нею господарської діяльності у приміщенні кафе, розташованому по АДРЕСА_2 .

Копію направлення на проведення інспекційного відвідування 14.02.2019 року вручено працівнику ОСОБА_4 , яка була присутня у кафе під час інспекційного відвідування, для передачі ФОП ОСОБА_2 (а.с. 56, т. 1)

Через відсутність документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, державним інспектором праці Хіміч О.А. складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №КР0601/385/НД/АВ від 14.02.2019 року та вимога про надання документів №КР0601/385/ПД від 14.02.2019 року з переліком документів, які потрібно надати у строк до 10:00 год. 04.03.2019 року, зокрема накази на прийом найманих працівників, трудові договори, повідомлення до фіскальної служби та квитанцію №2 про прийом працівників. Строк проведення інспекційного відвідування зупинено на 18 календарних днів. (а.с. 57 58, 59, т.1) Вказані документи направлені позивачці поштою. (а.с. 60, т.1)

Після закінчення строку зупинення інспекційного відвідування та з огляду на ненадання позивачкою необхідних документів державним інспектором праці Хіміч О.А. складено акт інспекційного відвідування №КР/3021/385/АВ-КР0601П385 від 04.03.2019 року, за висновками якого ФОП ОСОБА_2 порушено вимоги статей 21, 24 КЗпП України. (а.с. 61 - 66, т.1)

У зв`язку з неможливістю особистого вручення акту його примірник 05.03.2019 року надісланий позивачці поштою. Цей примірник акту 11.03.2019 року підписаний ФОП ОСОБА_2 та повернутий нею до управління Держпраці у Кіровоградській області. (а.с. 65, 66, т. 1)

Заступником начальника управління Держпраці у Кіровоградській області Харченко О.В. прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №КР3021/385/АВ-КР0601П385/ТД від 13.03.2019 року, яким призначено розгляд справи на 27.03.2019 року. (а.с. 76, т. 1)

Про розгляд справи позивачку 15.03.2019 року повідомлено телефонограмою. (а.с. 77 -78)

Між тим, ФОП ОСОБА_2 14.03.2019 року подала заперечення на акт інспекційного відвідування №КР/3021/385/АВ-КР0601П385 від 04.03.2019 року, в якому заперечувала порушення нею трудового законодавства та вказала, що найманих працівників вона не має, громадянин ОСОБА_7 проходив у кафе "Хот Кот" навчальну практику те не є найманих працівником, а приміщення і майно цього кафе вона передала у безоплатне користування членам споживчого кооперативу "Споживче товариство "Джуппо". (а.с. 80, т.1)

Державний інспектор праці ОСОБА_12 18.03.2019 року надала позивачці відповідь на її заперечення. (а.с. 81, т.1)

ФОП ОСОБА_2 20.03.2019 року ознайомилася з матеріалами інспекційного відвідування в управлінні Держпраці у Кіровоградській області. (а.с. 85, т.1)

Згодом ФОП ОСОБА_2 подала заяву від 26.03.2019 року, у якій просила відкласти розгляд справи, посилаючись на її перебування у відрядженні. (а.с. 79, 149 150, т.1)

Розглянувши справу, заступник начальника управління Держпраці у Кіровоградській області Харченко О.В. склала постанову №КР3021/385/АВ-КР0601П385/ТД-ФС від 27.03.2019 року, якою за порушення вимог статей 21, 24 КЗпП України відносно трьох працівників - ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 - на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України на ФОП ОСОБА_2 накладено штраф у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення, що склало 375 570 грн. (4173 грн. х 30) х 3). (а.с. 11, т.1)

Вказана постанова 28.03.2019 року направлена позивачці поштою. (а.с. 11зв.,т.1)

Не погодившись з цією постановою, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що спірна постанова прийнята за наслідками здійснення заходів державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року №877-V (надалі - Закон №877-V в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У статті 1 Закону №877-V визначено, що заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом;

Частиною 4 статті 2 Закону №877-V передбачено, що заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Відповідно до частини 5 статті 2 Закону №877-V зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Згідно зі статтею 3 Закону №877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами: гарантування прав та законних інтересів кожного суб`єкта господарювання; об`єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю), неприпустимості проведення перевірок суб`єктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами, а також невідворотності відповідальності осіб за подання таких заяв; здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом; відкритості, прозорості, плановості й системності державного нагляду (контролю).

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону №877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Частиною 3 статті 6 Закону №877-V передбачено, що суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Відповідно до частин 1 - 4 статті 7 Закону №877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу.

Відповідно до частини 6 статті 7 Закону №877-V за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.

Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

Статтею 10 Закону №877-V передбачені права суб`єкта господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю), зокрема право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю) у випадках, визначених абзацами 6 - 13 цієї статті.

Згідно зі статтями 12, 16 Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року "Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі", яка ратифікована Законом України №1985-IV від 08.09.2004 року, інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема: i) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; ii) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги; iii) зобов`язувати вивішувати об`яви, які вимагаються згідно з правовими нормами; iv) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою.

У разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків.

Інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.

Відповідно до частини 1 статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України 11.02.2015 року №96 затверджено Положення про Державну службу України з питань праці, згідно з яким Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, зокрема з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення.

Згідно з пунктом 7 цього Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 року "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (надалі - Порядок №295, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин),

Пунктом 1 Порядку №295 передбачено, що він визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад (далі - органи контролю), посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - контрольні повноваження). Контрольні повноваження інспектора праці підтверджується службовим посвідченням встановленої Мінсоцполітики форми, що видається Держпраці.

Підстави для проведення інспекційних відвідувань передбачені у пункті 5 Порядку №295.

Так, згідно з підпунктом 3 пункту 5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.

Пунктами 8, 9, 10 Порядку №295 передбачено, що про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб`єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів.

Згідно з пунктом 11 Порядку №295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію / відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Пунктом 12 Порядку №295 передбачено, що вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

Відповідно до пункту 14 Порядку №295 під час проведення інспекційного відвідування об`єкт відвідування має право: 1) перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення; 2) не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення; якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню; якщо строк проведення інспекційного відвідування перевищує строки, визначені пунктом 10 цього Порядку; 3) подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження про усунення порушень до акта або припису; 4) вимагати від інспектора праці внесення запису про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу перевірок об`єкта відвідування (за його наявності) перед наданням акта для підпису керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником; 5) перед підписанням акта бути поінформованим про свої права та обов`язки; 6) вимагати від інспектора праці додержання вимог законодавства; 7) вимагати нерозголошення інформації, що становить комерційну таємницю або є конфіденційною інформацією об`єкта відвідування; 8) оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії інспектора праці; 9) отримувати консультативну допомогу від інспектора праці з метою запобігання порушенням під час проведення інспекційних відвідувань, невиїзних інспектувань.

Згідно з пунктами 16, 18 Порядку №295 у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об`єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.

У разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об`єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

Відповідно до пунктів 19, 20, 21 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті (пункт 22 Порядку №295).

За правилами пункту 26 Порядку №295 у разі відмови керівника чи уповноваженого представника об`єкта відвідування від підписання або за неможливості особистого вручення акта і припису акт та припис складаються у трьох примірниках.

Два примірники акта і припису не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилаються об`єкту відвідування рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення. На примірнику акта та припису, що залишаються в інспектора праці, зазначаються реквізити поштового повідомлення, яке долучається до матеріалів інспекційного відвідування та невиїзного інспектування.

Об`єкт відвідування зобов`язаний повернути інспектору праці підписаний примірник акта та припису не пізніше ніж через три робочих дні з дати його отримання.

Відповідно до пунктів 27, 29 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Згідно з пунктом 25 Порядку №295 стан виконання припису перевіряється після закінчення зазначеного у ньому строку усунення недоліків, якщо об`єкт відвідування не надав відповідь або надав її в обсязі, недостатньому для підтвердження факту усунення виявлених порушень.

Частиною 1 статті 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Порушення законодавства про працю, за які до юридичних і фізичних осіб-підприємців, що використовують найману працю, застосовуються штрафи, визначені у частині 2 статті 265 КЗпП України.

Відповідно до частин 3, 4 статті 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині 2 цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (надалі - Порядок №509 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення".

Згідно з пунктом 2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені зокрема на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 Порядку №509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

У разі надходження від суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів.

Згідно з пунктами 6, 7, 8 Порядку №509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу. Розгляд справ на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, акта, зазначеного в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку, здійснюється уповноваженими посадовими особами Держпраці та її територіальних органів.

Судом установлено, що спірна постанова про накладення штрафу прийнята на підставі акту інспекційного відвідування №КР/3021/385/АВ-КР0601П385 від 04.03.2019 року, яким установлено порушення ФОП ОСОБА_2 законодавства про працю, а саме порушення статей 21, 24 КЗпП України, які полягали у тому, що ФОП ОСОБА_2 фактично допустила працівників до роботи без оформлення трудового договору.

Для проведення інспекційного відвідування інспектори праці 14.02.2019 року прибули до закладу громадського харчування кафе, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке позивачка використовувала у своїй господарській діяльності. У ході інспекційного відвідування було виявлено, що у приміщенні кафе перебували відвідувачі, а також громадяни ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які виконували функції персоналу - приймали товар, обслуговували відвідувачів, здійснюючи торгівлю продуктами харчування та напоями. Трудові відносини між ФОП ОСОБА_2 та цими громадянами не були оформлені, трудові договори з ними не укладалися.

Особи вказаних громадян встановлені працівниками поліції, які 14.02.2019 року прибули за викликом інспекторів праці та відібрали від цих громадян пояснення. ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у своїх поясненнях вказали, що місцем їх роботи є заклад "Три кота" та пояснили, що ОСОБА_2 знаходиться на лікарняному і всі документи надасть після закінчення лікарняного. Воднораз ОСОБА_7 у своїх поясненнях вказав, що він є студентом комерційного коледжу торгівлі та харчування, проходить практику, а від надання інших пояснень відмовився. (а.с. 70, 71, 72, 73, т.1)

Той факт, що ці особи 14.02.2019 року працювали у кафе, підтверджено показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також відтвореними у судовому засіданні відеозаписами, виконаними працівниками поліції та інспекторами праці управління Дерджпраці у Кіровоградській області, які фіксували процес інспекційного відвідування.

Позивачка, не заперечуючи ці обставини, стверджувала, що на час інспекційного відвідування у лютому 2019 року вона вже не займалася підприємницькою діяльністю у цьому кафе, оскільки на той час була вагітною, а з листопада 2018 року передала приміщення кафе та майно, яке в ньому знаходилося, у безоплатне користування іншій особі - споживчому кооперативу "Споживче товариство "Джуппо", з яким уклала договір про взаємодопомогу. Наполягала на тому, що 14.02.2019 року у приміщенні кафе знаходилися члени цього товариства, які не перебувають з нею у трудових відносинах.

На підтвердження цих обставин надала суду копію угоди №19/18 про взаємодію (взаємодопомогу) між СК СТ "Джуппо" та дійсним членом товариства, учасником соціальної програми "Взаємодопомога", фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , яка затверджена протоколом зборів №20/18 від 09.11.2018 року. (а.с. 94 - 98, т.1)

Відповідно до пункту 1.1 цієї угоди її предметом є громадська взаємодія (взаємодопомога) між сторонами, як членами, такі і асоційованими членами, учасниками соціальних програм на громадських засадах, в організації торговельного обслуговування і просування на внутрішні і зовнішні ринки товарів і послуг для:

- підвищення життєвого рівня членів споживчого товариства і учасників соціальних програм, захист їх майнових інтересів і соціальних прав, створення системи економічної і соціальної самодопомоги населення і суб`єктів господарювання;

- створення і розвиток інфраструктури, необхідної для провадження господарської та іншої діяльності споживчого товариства з метою зростання матеріального добробуту членів і учасників та задоволення потреб у товарах і послугах;

- становлення засад демократичного розвитку суспільства, захисту законних прав сторін, членів споживчого товариства і учасників соціальних програм в державних установах всіх рівнів, судових, виконавчих, правоохоронних органах, фіскальній службі, інших службах органів виконавчої влади, сільських, селищних, міських і обласних органах виконавчої влади, банківських установах і їх філіях;

- розвитку міжнародної співпраці України, сприяння здійсненню державних, регіональних, місцевих та міжнародних програм, спрямованих на поліпшення соціально-економічного становища в Україні, в тому числі реалізації програми щодо сприяння розвитку і підтримку малого та середнього підприємництва в Україні, стимулювання економічного росту і розвитку економіки України та її окремих регіонів та підвищення конкурентоспроможності України, науки і наукових досліджень, освіти, спорту і фізичної культури, охорони здоров`я, соціального захисту, соціального забезпечення, самозабезпечення і подолання бідності.

Пунктом 2.7 цієї угоди передбачено, що для здійснення заходів друга сторона надає у безкоштовне користування і доступ членам споживчого товариства і учасникам соціальної допомоги "Взаємодопомога" до своїх приміщень (орендованих приміщень), в яких здійснюється господарська діяльність, безкоштовне використання товарів (продукції) і торгівельного обладнання, безкоштовне користування для аналізу обліку розрахункових обладнань та інших предметів, які використовуються в їх господарській діяльності, без права власності на таке майно.

У ході судового розгляду справи суд за клопотанням позивачки допитав свідка ОСОБА_14 . Свідок пояснив, він є засновником та головою правління споживчого кооперативу "Споживче товариство "Джуппо". У лютому 2019 році між ФОП ОСОБА_2 та споживчим кооперативом "Споживче товариство "Джуппо" було укладено договір №2/19 від 01.02.2019 року щодо безоплатної передачі в користування майна (суборенду) за адресою: АДРЕСА_2 . На підставі вказаного договору приміщенням та майном, розташованим за цією адресою, мали можливість користуватися усі члени кооперативу, яких на той час було близько 200 осіб (фізичні та юридичні особи, резиденти та нерезиденти). Усі вони мали вільний доступ до приміщення та мали право здійснювати у ньому передбачену статутом кооперативу діяльність, зокрема щодо забезпечення членів кооперативу продуктами харчування. Така діяльність не мала на меті отримання доходу, а одержані кошти за реалізовані продукти харчування були спрямовані на самозабезпечення юридичної особи та подолання бідності. Свідок ОСОБА_14 стверджував, що ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були членами споживчого кооперативу "Споживче товариство "Джуппо" та на громадських засадах здійснювали діяльність, яка не передбачала отримання ними заробітної плати. У кінці 2019 року приміщення та майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , було повернуто ФОП ОСОБА_2 . Щодо обставин інспекційного відвідування 14.02.2019 року, свідок ОСОБА_14 пояснив, що того дня йому зателефонував ОСОБА_6 та повідомив його про інспекційне відвідування, яке проводиться у кафе, а він надавав ОСОБА_6 вказівки про те, як себе поводити з інспекторами праці та які пояснення слід їм надавати.

Перевіряючи доводи позивачки про її взаємовідносини як підприємця з СК "СТ "Джуппо", а також з громадянами ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 43 ГК України підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом. Особливості здійснення окремих видів підприємництва встановлюються законодавчими актами.

У статті 44 ГК України вказано, що підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; вільного найму підприємцем працівників; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд.

Відповідно до статті 46 Господарського кодексу України підприємці мають право укладати з громадянами договори щодо використання їх праці. При укладенні трудового договору (контракту, угоди) підприємець зобов`язаний забезпечити належні і безпечні умови праці, оплату праці не нижчу від визначеної законом та її своєчасне одержання працівниками, а також інші соціальні гарантії, включаючи соціальне й медичне страхування та соціальне забезпечення відповідно до законодавства України.

У статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про охорону праці" роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання, і фізична особа, яка використовує найману працю; працівник - особа, яка працює на підприємстві, в організації, установі та виконує обов`язки або функції згідно з трудовим договором (контрактом).

Згідно з частиною 1 статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Частиною 1 статті 21 КЗпП України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 29 КЗпП України передбачено, що до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний: 1) роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України "Про охорону праці" роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин (пункту 2 частини 5 статті 50 Закону України "Про зайнятість населення").

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Тож вимоги щодо укладення з громадянами трудових договорів щодо використання їхньої праці поширюються на усіх суб`єктів господарювання юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю у своїй підприємницькій діяльності, а фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору є порушенням законодавства про працю, за яке до юридичних і фізичних осіб-підприємців, що використовують найману працю, застосовується штраф, передбачений в абзаці 2 частини 2 статті 265 КЗпП України.

За визначенням, наведеним у статті 111 Господарського кодексу України, споживча кооперація в Україні - система самоврядних організацій громадян (споживчих товариств, їх спілок, об`єднань), а також підприємств та установ цих організацій, яка є самостійною організаційною формою кооперативного руху.

Первинною ланкою споживчої кооперації є споживче товариство - самоврядна організація громадян, які на основі добровільності членства, майнової участі та взаємодопомоги об`єднуються для спільної господарської діяльності з метою колективного організованого забезпечення своїх економічних і соціальних інтересів. Кожний член споживчого товариства має свою частку в його майні.

Споживче товариство є юридичною особою і діє на основі статуту.

Натомість, статус громадянина у сфері господарювання визначений у статті 128 Господарського кодексу України.

Відповідно до цієї норми громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями усім своїм майном, на яке відповідно до закону може бути звернено стягнення.

Громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність: безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється; із залученням або без залучення найманої праці; самостійно або спільно з іншими особами.

Громадянин здійснює управління заснованим ним приватним підприємством безпосередньо або через керівника, який наймається за контрактом. У разі здійснення підприємницької діяльності спільно з іншими громадянами або юридичними особами громадянин має права та обов`язки відповідно засновника та/або учасника господарського товариства, члена кооперативу тощо, або права і обов`язки, визначені укладеним за його участі договором про спільну діяльність без створення юридичної особи.

Громадянин-підприємець здійснює свою діяльність на засадах свободи підприємництва та відповідно до принципів, передбачених у статті 44 цього Кодексу.

Громадянин-підприємець зобов`язаний: у передбачених законом випадках і порядку одержати ліцензію на здійснення певних видів господарської діяльності; повідомляти органи державної реєстрації про зміну його адреси, зазначеної в реєстраційних документах, предмета діяльності, інших суттєвих умов своєї підприємницької діяльності, що підлягають відображенню у реєстраційних документах; додержуватися прав і законних інтересів споживачів, забезпечувати належну якість товарів (робіт, послуг), що ним виготовляються, додержуватися правил обов`язкової сертифікації продукції, встановлених законодавством; не допускати недобросовісної конкуренції, інших порушень антимонопольно-конкурентного законодавства; вести облік результатів своєї підприємницької діяльності відповідно до вимог законодавства; своєчасно надавати органам доходів і зборів декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію), інші необхідні відомості для нарахування податків та інших обов`язкових платежів; сплачувати податки та інші обов`язкові платежі в порядку і в розмірах, встановлених законом.

Громадянин-підприємець зобов`язаний додержуватися вимог, передбачених статтями 46 і 49 цього Кодексу, а також іншими законодавчими актами, і несе майнову та іншу встановлену законом відповідальність за завдані ним шкоду і збитки.

Суд установив, що позивачка ОСОБА_8 з 20.03.2018 року зареєстрована як фізична особа-підприємець та займається господарською діяльністю за КВЕД 56.10 "Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування", 56.30 "Обслуговування напоями".

Відповідно до Класифікації видів економічної діяльності ДК 009:2010, затвердженої і введеної у дію наказом Держспоживстандарту від 11.10.2010 року №457, Клас 56.10 "Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування" включає послуги з надання харчування споживачам, незалежно від того, чи їх подають у спеціалізованих місцях громадського харчування або в ресторанах самообслуговування, чи їх споживають у приміщенні, забирають із собою або замовляють додому. До цього класу також відносять приготування та подачу їжі для негайного споживання з автомобілів або пересувних вагончиків. Цей клас включає діяльність: ресторанів, кафе, ресторанів швидкого обслуговування, місць з наданням їжі для споживання за межами закладу, вагончиків з продажу морозива, пересувних вагончиків з продажу їжі, діяльність із приготування їжі в торговельних наметах. Цей клас також включає: діяльність ресторанів і барів, пов`язану з доставкою їжі за умови залучення окремих одиниць. Цей клас не включає: роздрібну торгівлю харчовими продуктами через торговельні автомати, надання послуг закладами громадського харчування на основі концесії.

Клас 56.30 "Обслуговування напоями" включає приготування і обслуговування напоями для негайного споживання на місці. Цей клас включає діяльність: барів, таверн, закусочних, дискотек (з перевагою споживання напоїв), пивних, кафе, ларьків із продажу фруктових соків, пересувних кіосків із продажу напоїв.

У пункті 27 частини 1 статті 1 Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів" визначено, що заклад громадського харчування - ресторан, бар, кафе, їдальня, закусочна, піцерія, кулінарія, кіоск чи інший заклад незалежно від територіальних ознак (місця) провадження господарської діяльності з громадського харчування та ступеня доступності харчування будь-яким особам.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 року №833 затверджено Порядок провадження торговельної діяльності та правила торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів (надалі Порядок №833).

Ці Порядок та правила визначають загальні умови провадження торговельної діяльності суб`єктами оптової торгівлі, роздрібної торгівлі, закладами ресторанного господарства, основні вимоги до торговельної мережі, мережі закладів ресторанного господарства і торговельного обслуговування споживачів (покупців), які придбавають товари у підприємств, установ та організацій незалежно від організаційно-правової форми і форми власності, фізичних осіб - підприємців та іноземних юридичних осіб, що провадять підприємницьку діяльність на території України (далі - суб`єкти господарювання).

Пунктами 3, 5, 6, 8 Порядку №883 передбачено, що торговельна діяльність провадиться суб`єктами господарювання у сфері роздрібної та оптової торгівлі, а також ресторанного господарства.

Суб`єкт господарювання провадить торговельну діяльність після його державної реєстрації, а у випадках, передбачених законодавчими актами, за наявності відповідних документів дозвільного характеру та ліцензії.

Суб`єкт господарювання може мати зокрема мережу закладів ресторанного господарства (ресторани, кафе, кафетерії тощо) для здійснення ресторанного обслуговування.

Заклад ресторанного господарства розміщується у спеціально призначеному та обладнаному приміщенні.

Згідно з пунктами 10, 11 Порядку №883 суб`єкти господарювання повинні забезпечити:

- відповідність приміщення (місця) для провадження діяльності у сфері торгівлі і ресторанного господарства необхідним санітарним нормам, а технічного стану приміщення (місця), будівлі та устаткування - вимогам нормативних документів щодо зберігання, виробництва та продажу відповідних товарів, а також охорони праці;

- наявність на видному та доступному місці куточка покупця, в якому розміщується інформація про найменування власника або уповноваженого ним органу, книга відгуків та пропозицій, адреси і номери телефонів органів, що забезпечують захист прав споживачів;

- розміщення ліцензії відповідно до встановлених законодавством вимог;

- продаж товарів та їх обмін згідно з установленими правилами і нормами.

Суб`єкт господарювання самостійно вирішує питання забезпечення торговельних приміщень (місць) обладнанням (холодильним, підйомно-транспортним, ваговимірювальним тощо), реєстраторами розрахункових операцій відповідно до законодавства та нормативних документів.

Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 року №219, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.08.2002 року за №680/6968, затверджено Правила роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства (надалі Правила №219).

Цими Правилами регламентуються основні вимоги щодо роботи суб`єктів господарської діяльності (закладів, підприємств) усіх форм власності, що здійснюють діяльність на території України у сфері ресторанного господарства.

Згідно з пунктом 1.3 Правил №219 заклад ресторанного господарства - організаційно-структурна одиниця у сфері ресторанного господарства, яка здійснює виробничо-торговельну діяльність: виробляє і (або) доготовляє, продає і організовує споживання продукції власного виробництва і закупних товарів, може організовувати дозвілля споживачів.

Відповідно до пунктів 1.4, 1.6, 1.9 Правил №219 суб`єктами господарської діяльності здійснюється діяльність у сфері ресторанного господарства після їх державної реєстрації в установленому законодавством порядку. Роздрібна торгівля алкогольними напоями і тютюновими виробами в закладах (підприємствах) ресторанного господарства здійснюється суб`єктами господарської діяльності за наявності відповідних ліцензій.

Суб`єкти господарської діяльності у сфері ресторанного господарства при облаштуванні закладу (підприємства) згідно з обраним типом (класом) повинні мати необхідні виробничі, торговельні та побутові приміщення, а також обладнання для приготування та продажу продукції.

Вимоги, що пред`являються до виробничих, торговельних та побутових приміщень закладів (підприємств) ресторанного господарства, обладнання, інвентарю, переліку послуг, технологічних режимів виробництва продукції, встановлюються законодавством України.

Відкриття закладу (підприємства) ресторанного господарства узгоджується з органами місцевого самоврядування, установами державної санітарно-епідеміологічної служби в установленому законодавством порядку.

Працівники, які займаються виробництвом, зберіганням, а також продажем харчових продуктів і продовольчої сировини, зобов`язані мати професійну спеціальну освіту /підготовку/.

Судом установлено, що інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_2 проводилося за місцем фактичного провадження нею господарської діяльності у кафе " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", розташованому у АДРЕСА_2 . Вказане приміщення площею 69,7 кв.м. позивачка використовувала на підставі договору оренди №1 від 27.03.2018 року, укладеного з ТОВ "АТЗТ Яшма", терміном дії до 01.04.2020 року. Приміщення передане їй в оренду з метою здійснення підприємницької діяльності, а саме послуг з надання харчування споживачам, роздрібної торгівлі продуктами харчування та напоями. (а.с. 14 - 22, 141 - 142, т.2)

За заявою ФОП ОСОБА_2 на цю господарську одиницю з 26.10.2018 року був зареєстрований реєстратор розрахункових операцій (фіскальний номер РРО ) (а.с. 207 209, т.2)

Також на цю адресу торгівлі ФОП ОСОБА_2 22.11.2018 року видано ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) терміном дії з 29.11.2018 року по 29.11.2019 року. (а.с. 23 - 24, т.2)

Як свідчить інформація із системи обліку даних РРО (електронні копії фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті РРО), надана суду Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області, на вказаному РРО у грудні 2018 року лютому 2019 року реєструвалися розрахункові операції, проведені ФОП ОСОБА_2 на господарській одиниці кафе " ІНФОРМАЦІЯ_2 ". (а.с. 212 235, т.2)

Станом на лютий 2019 року ФОП ОСОБА_2 не ініціювала змін щодо реєстрації цього РРО, зокрема щодо його перереєстрації з метою використання його нею в іншій господарській одиниці чи щодо скасування його реєстрації на тій підставі, що нею не експлуатується господарська одиниця, на яку він зареєстрований.

Реєстрація цього реєстратора розрахункових операцій скасована лише 19.02.2020 року на підставі підпункту 13 пункту 1 глави 4 розділу ІІ Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 року №547 (щодо господарської одиниці, де використовується РРО, суб`єкт господарювання повідомив про такий об`єкт оподаткування контролюючий орган відповідно до вимог пункту 63.3 статті 63 Кодексу як про закритий або такий, що не експлуатується суб`єктом господарювання). (а.с. 210 211, т.2)

Витребувані судом від ГУ ДПС у Кіровоградській області податкові декларації (розрахунки, звіти), свідчать, що ФОП ОСОБА_2 як платник єдиного податку другої групи самостійно подавала податкову звітність упродовж 2018 - 2019 років, звітуючи про доходи від підприємницької діяльності. (а.с. 161 206, т.2) Зокрема, нею 19.03.2019 року подано декларацію акцизного податку за лютий 2019 року у зв`язку з реалізацією нею як суб`єктом господарювання роздрібної торгівлі у мережі громадського харчування підакцизних товарів (пива) на суму 438,09 грн. (а.с. 175 178, т.2)

Тож ці докази підтверджують той факт, що суб`єктом, який у лютому 2019 року здійснював підприємницьку діяльність на господарській одиниці - у кафе " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", розташованому у АДРЕСА_2 , була саме ФОП ОСОБА_2 , а також спростовують її доводи про те, що вона припинила таку діяльність, безкоштовно передавши усе майно закладу споживчому кооперативу "Споживче товариство "Джуппо" чи його членам.

Суд установив, що 14.02.2019 року цей спеціально обладнаний заклад харчування функціонував як кафе та у ньому споживачам надавалися платні послуги харчування. У цьому кафе працювали працівники, які мали доступ до товарів, каси та усіх приміщень закладу.

Відтак саме на ФОП ОСОБА_2 , яка допустила цих працівників до торгівельної діяльності, продажу продуктів харчування та напоїв, а також до проведення розрахунків на її господарській одиниці, відповідно до статей 21, 24 КЗпП України, статті 46 ГК України покладався обов`язок укласти з цими громадянами договори щодо використання їхньої праці, зокрема трудові договори.

Членство позивачки у споживчому кооперативі не виключало її обов`язок як фізичної особи-підприємця, яка здійснювала самостійну підприємницьку діяльність із залученням найманої праці, дотримуватися норм законодавства про працю щодо належного оформлення трудових договорів та не звільняє її від відповідальності за порушення цих вимог.

Достовірних доказів на підтвердження того, що на належній позивачці господарській одиниці - у кафе, розташованому у АДРЕСА_2 , - станом на час інспекційного відвідування підприємницьку діяльність на законних підставах вів інший суб`єкт господарювання, зокрема споживчий кооператив "Споживче товариство "Джуппо", на якого вказувала позивачка, суду не надано.

Так, свідок ОСОБА_14 надав суду копії таких документів, які на його думку, спростовують висновки акту інспекційного відвідування про виявлення у ФОП ОСОБА_2 неоформлених трудових відносин: договір суборенди №2/19 від 01.02.2019 року щодо безоплатної передачі в користування майна (суборенду), укладений між ФОП ОСОБА_2 та СК "СТ "Джуппо"; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо СК "СТ "Джуппо"; лист Міністерства соціальної політики України №228/13/84-15 від 02.03.2015 року; витяг з протоколу зборів №20/19 від 01.02.2019 року про зарахування громадян ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у склад членства СК "СТ "Джуппо"; витяг з Положення від 13.06.2016 року про порядок здійснення діяльності членами, асоційованими членами, головою правління та іншими учасниками (учасниками соціальних програм) СК "СТ "Джуппо"; витяг з Положення №12/26 про впровадження в СК "СТ "Джуппо" соціальної програми "Взаємодопомога" (а.с. 115 - 134, т.2), а також заяви громадян, зокрема ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 01.02.2019 року про зарахування їх у члени СК "СТ "Джуппо". (а.с. 29 53, т.3)

Однак, надані документи не підтверджують той факт, що СК "СТ "Джуппо" було тим суб`єктом господарювання, який у лютому 2019 року на законних підставах вів підприємницьку діяльність у кафе " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", розташованому у АДРЕСА_2 , замість ФОП ОСОБА_2

ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які були присутні при інспекційному відвідуванні 14.02.2019 року, не повідомляли інспекторів праці про те, що вони є членами споживчого кооперативу "Споживче товариство "Джуппо". Відсутня така інформація і у письмових поясненнях, наданих ними працівникам поліції. До суду ці особи, яких суд викликав для допиту як свідків, не з`явилися.

Суд вважає, що укладення ФОП ОСОБА_2 угод зі споживчим кооперативом "Споживче товариство "Джуппо" (зокрема угоди про взаємодію №19/18 від 09.11.2018 року, договору суборенди №2/19 від 01.02.2019 року) не мало наміру створити юридичні наслідки, оскільки господарською діяльністю з метою одержання прибутку у цьому закладі громадського харчування станом на лютий 2019 року продовжувала займатися саме ФОП ОСОБА_2 . Вказані угоди укладені з метою сприяння ФОП ОСОБА_2 у приховуванні трудових відносин з найманими працівниками, працю яких вона використовувала у своїй підприємницькій діяльності.

До того ж, про наявність договору суборенди №2/19 від 01.02.2019 року позивачка не повідомляла відповідача та не додавала цей документ до заперечень на акт інспекційного відвідування. Також вона не надавала його суду.

Посилання позивачки та свідка ОСОБА_14 на лист Міністерства соціальної політики України №228/13/84-15 від 02.03.2015 року щодо діяльності споживчих товариств та отримання винагороди членами таких товариств суд відхиляє, оскільки цей лист носить інформаційний характер та не містить норм права, які регулюють спірні правовідносини.

Суд вважає, що у будь-якому разі членство ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у споживчому кооперативі "СТ "Джуппо" не виключало обов`язку ФОП ОСОБА_2 укласти з ними трудові договори перед допуском їх як працівників до роботи на належній їй господарській одиниці. Саме ФОП ОСОБА_2 виступила щодо цих осіб роботодавцем у розумінні Кодексу законів про працю України та Закону України "Про охорону праці".

Всупереч вимогам статей 21, 24 КЗпП України позивачка, використовуючи працю ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , не оформила з ними трудові договори та вчинила порушення законодавства про працю, передбачене абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України, за що цією нормою на час виникнення спірних правовідносин була передбачена відповідальність у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника.

За фактичний допуск працівника ОСОБА_6 до роботи без оформлення трудового договору на ФОП ОСОБА_2 раніше вже було накладено штраф, передбачений абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України, у постанові №КР3021/385/АВ/ТД-ФС від 05.12.2018 року, тому у спірній постанові за це порушення фінансові санкції на неї не накладалися.

Щодо взаємовідносин позивачки з ОСОБА_7 , то як установив суд, вони ґрунтуються на договорі НП-ХТ №49 від 06.02.2019 року щодо проходження останнім навчальної практики, який укладений між Кропивницьким коледжем харчування та торгівлі та ФОП ОСОБА_2 (а.с. 61 63, т. 2) За умовами цього договору ФОП ОСОБА_2 зобов`язалася прийняти у кафе "Хот кот" для проходження навчальної практики по оволодінню навичками роботи кухаря (офіціанта) студентів спеціальності 181 " ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_15 у період з 08.02.2019 року по 22.02.2019 року.

У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_7 дав суду показання, що на початку 2019 року він як студент Кропивницького коледжу харчування та торгівлі був направлений для проходження двотижневої навчальної практики до кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 ". У лютому 2019 року він проходив практику у цьому кафе для оволодіння навичками роботи помічника офіціанта, заробітну плату не отримував. Про проходження ним практики у кафе він повідомляв перевіряючих та поліцейських, які прибули туди для перевірки. Свідок ОСОБА_7 також пояснив, що після закінчення практики повернувся на навчання і після того у цьому кафе не працював.

Дослідивши та оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що ФОП ОСОБА_2 не виступала щодо ОСОБА_7 роботодавцем, не наймала його на роботу та на мала обов`язку укладати з ним трудовий договір, а їхні взаємовідносини не носили характеру трудових відносин та не регулювалися Кодексом законів про працю України.

Тож у ході судового розгляду справи суд установив, що порушень трудового законодавства щодо ОСОБА_7 , як найманого працівника, позивачка не вчиняла, а тому притягнення її до відповідальності на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України за неоформлення трудового договору з цим громадянином є незаконним.

Відтак, суд вважає, що оскаржувана постанова заступника начальника управління Держпраці у Кіровоградській області №КР3021/385/АВ-КР0601П385/ТД-ФС від 27.03.2019 року про притягнення позивачки до відповідальності за порушення трудового законодавства відносно ОСОБА_7 та накладення на неї за це штрафу у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, що склало 125 190 грн. (4173 грн. х 30), є протиправною, а позов про її скасування в цій частині слід задовольнити.

Висновки акту інспекційного відвідування №КР/3021/385/АВ-КР0601П385 від 04.03.2019 про порушення ФОП ОСОБА_2 законодавства про працю в частині працівників ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є обґрунтованими, а винесена на підставі цього акту спірна постанова про накладення штрафу №КР3021/385/АВ-КР0601П385/ТД-ФС від 27.03.2019 року в частині накладення штрафу за порушення трудового законодавства відносно кожного з цих двох працівників є законною.

У ході судового розгляду перевірено дотримання порядку призначення та проведення інспекційного відвідування позивачки як позапланового заходу державного контролю.

Судом установлено, що інспекційне відвідування здійснено управлінням Держпраці у Кіровоградській області як органом державного нагляду за додержанням законодавства про працю, у встановленому Законом №877-V порядку, з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці №81 1947 року "Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі" та Порядком №295. Інспекційне відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин було призначено за рішенням керівника органу контролю на підставі пп. 3 п.5 Порядку №295 - за результатами аналізу інформації інспектора праці про стан виконання позивачкою припису про усунення порушень законодавства про працю в частині використання праці осіб без укладання трудових договорів, виявлених під час попереднього інспекційного відвідування. З метою проведення інспекційного відвідування позивачки управлінням Держпраці у Кіровоградській області видано наказ №210 від 07.02.2019 року та оформлено на його підставі відповідне направлення №210/04 від 07.02.2019 року. Перед початком проведення інспекційного відвідування направлення і службові посвідчення інспекторів праці були пред`явлені особам, яких позивачка допустила до роботи та уповноважила здійснювати розрахункові операції на її господарській одиниці, зокрема ОСОБА_4 . Також при інспекційному відвідуванні був присутній ОСОБА_6 , якому ОСОБА_2 13.11.2018 року видала нотаріально посвідчену довіреність на представництво її інтересів (а.с. 68 71, т.3) Посадові особи управління Держпраці у Кіровоградській області були допущені до проведення інспекційного відвідування, за наслідками якого складено акт №КР/3021/385/АВ-КР0601П385 від 04.03.2019 року. Позивачка скористалася правом подання зауважень на цей акт.

Щодо порядку прийняття постанови, то про розгляд справи, призначений на 27.03.2019 року, позивачку було завчасно повідомлено телефонограмою, а саме за 12 днів до дати розгляду, як це передбачено пунктом 6 Порядку №509. Позивачка на розгляд справи не прибула, натомість 26.03.2019 року направила клопотання про відкладення розгляду справи на 15 днів, мотивоване тим, що вона у період з 21.03.2019 року по 28.03.2019 року перебуває у відрядженні, на підтвердження чого надала свій наказ №3 від 18.03.2019 року "Про відрядження". Відповідач, розглянувши це клопотання, не знайшов підстав для відкладення розгляду справи про накладення штрафу та розглянув справу без участі позивачки у встановлений строк, як це передбачено пунктами 4, 7 Порядку №509. У ході судового розгляду справи позивачка не надала достовірних доказів на підтвердження обґрунтованості свого клопотання про відкладення розгляду справи про накладення штрафу, які б підтверджували той факт, що причини її неприбуття були пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, що завадили їй з`явитися до управління Держпраці у Кіровоградській області. Тому та обставина, що справа розглянута без участі позивачки, не є підставою для скасування спірної постанови.

Суд враховує, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі №826/8917/17 постанову Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 року "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визнано нечинною.

За правилами частини 2 статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Тож визнання нечинною з 14.05.2019 року постанови Кабінету Міністрів України Кабінету від 29.04.2017 року №295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" не має впливу на правове регулювання відносин, що виникли (відбулися) до втрати чинності цією постановою, та не може слугувати підставою для скасування спірної постанови.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з цим позовом позивачка сплатила судовий збір у розмірі 3755,70 грн. за подання майнових вимог на загальну суму 375570 грн. Зважаючи на задоволення позовних вимог майнового характеру на суму 125190 грн., на користь позивачки слід стягнути 1251, 90 грн. судових витрат на сплату судового збору за рахунок бюджетних асигнувань управління Держпраці у Кіровоградській області, посадовою особою якої є відповідач.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника управління Держпраці у Кіровоградській області №КР3021/385/АВ-КР0601П385/ТД-ФС від 27.03.2019 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, в частині накладення на фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 штрафу у розмірі 125 190 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в сумі 1251, 90 грн. за рахунок бюджетних асигнувань управління Держпраці у Кіровоградській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш

Повне рішення суду складено 21.05.2021 року.