Справа № 520/5288/21
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

19 травня 2021 року Справа № 520/5288/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Волошина Д.А.,

за участю секретаря судового засідання - Суховарової О.А.,

представника позивача - Логунова В.О., Шамраєва М.Є.,

представника відповідача - Гундар Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАЛ-ОІЛ" до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування наказу, скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВАЛ-ОІЛ" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Харківській області №2336 від 23.07.2020 про проведення фактичної перевірки господарюючого об`єкта ТОВ «ВАЛ-ОІЛ».

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.03.2021 № Головного управління ДПС у Харківській області, яким було застосовано до ТОВ «ВАЛ-ОІЛ» штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 1 120 000,00 (один мільйон сто двадцять тисяч) гривень 00 копійок за платежем адміністративні штрафи та інші санкції (код платежу ).

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.04.2021 о 10:00 год.

Представником відповідача 26.04.2021 до суду подане клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в частині визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у Харківській області №2336 від 23.07.2020 про проведення фактичної перевірки господарюючого об`єкта ТОВ «ВАЛ-ОІЛ» на підставі ч. 3 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування вказаного клопотання представник відповідача зазначив, що ч. 2 ст. 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Так, позивачем оскаржується наказ ГУ ДПС від 23.07.2020 №2336 «Про проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЛ-ОІЛ». Оскаржуваний наказ був реалізований, перевірка проводилась у присутності директора ТОВ «ВАЛ-ОІЛ» ОСОБА_1 . Отже, керівник підприємства був обізнаний про видання такого наказу, проведення перевірки та прийняте за її наслідками рішення, а тому мав змогу звернутися за захистом прав, свобод та інтересів у термін, передбачений ст. 122 КАС України. Але з позовною заявою про скасування зазначеного наказу ТОВ «ВАЛ-ОІЛ» звернулось до суду лише 30.03.2021, тобто з пропуском встановленого шестимісячного строку без подання заяви про його поновлення.

Представником позивача 05.05.2021 до суду подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якому зазначено, що причиною пропуску ТОВ «ВАЛ-ОІЛ» строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав слугує те, що позивач спочатку оскаржував ППР в адміністративному порядку, і лише після часткового скасування ППР та прийняття нового ППР дізнався про порушення свого права, тобто 20.03.2021 у день отримання копії податкового повідомлення-рішення від 11.03.2021 № ГУ ДПС у Харківській області, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 20.03.2021, яка наявна в матеріалах справи.

Представником позивача 05.05.2021 до суду подано заперечення на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в частині визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у Харківській області №2336 від 23.07.2020, в яких зазначено, що позивач ознайомився з Наказом 27.07.2020, але дізнався про порушення свого права лише 20.03.2021, у день отримання копії податкового повідомлення рішення від 11.03.2021 № ГУ ДПС у Харківській області), що було прийнято на підставі рішення ГУ ДПС у Харківській області від 23.02.2021 №4190/6/99-00-06-03-01-06 про результати розгляду скарги, яким частково задоволено скаргу ТОВ «ВАЛ-ОІЛ» від 27.10.2020 на податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 25.09.2020 №. Тому строк для звернення до адміністративного осуду за захистом порушеного наказом права починається не у день отримання копії наказу (27.07.2020 року), а у день отримання ппр від 25.09.2020 №, а саме 20.03.2021, у зв`язку з чим позивачем строк судового оскарження не був порушений.

Представник відповідача просив суд задовольнити клопотання та залишити позов в частині оскарження наказу ГУ ДПС від 23.07.2020 №2336 без розгляду.

Представники позивача у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали справи та клопотання Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про залишення позовної заяви в частині без розгляду, суд встановив наступне.

Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України.

Згідно із частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазначена норма встановлює загальний строк звернення до адміністративного суду в публічно-правових спорах. Водночас, за умови використання позивачем досудового порядку вирішення спору у випадках, коли законом передбачена така можливість або обов`язок, Кодексом адміністративного судочинства України встановлено скорочений строк звернення до суду.

Так, відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Як уже зазначено, частина перша статті 122 КАС України передбачає можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права в судовому порядку, є Податковий кодекс України.

Статтею 56 ПК України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів. Так, відповідно до пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Пунктом 102.2 статті 102 ПК України визначені випадки, коли грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті.

Отже, пунктом 56.18 статті 56 ПК України встановлено спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого за загальним правилом платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу. Водночас пунктом 56.19 статті 56 ПК України, за умови використання платником податків досудового порядку вирішення спору, яким вважається адміністративне оскарження відповідного рішення контролюючого органу, встановлено скорочений строк звернення до суду.

Так, відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України в разі, коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Дослідження змісту аналізованих приписів статей ПК України та статті 122 КАС України вказує на те, що на сьогодні є підхід, відповідно до якого строки звернення до суду після застосування досудового порядку вирішення спору є коротшими, ніж звичайні строки. При цьому є різні правові режими щодо оскарження податкових повідомлень-рішень і рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань та інших рішень контролюючих органів, що не пов`язані з їх нарахуванням, саме в частині різної тривалості скорочених строків оскарження при попередньому використанні досудового порядку вирішення спору.

Варто звернути увагу, що Законом України від 24 жовтня 2013 року № 657-VII Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо обліку та реєстрації платників податків та удосконалення деяких положень (далі - Закон № 657-VII) були внесені зміни до абзацу першого пункту 56.18 статті 56 ПК України шляхом виключення в ньому положення про нарахування грошового зобов`язання та поширення застосування спеціального тривалішого строку на оскарження будь-яких рішень контролюючих органів, з урахуванням строку давності, визначеного статтею 102 ПК України. Водночас до пункту 56.19 статті 56 ПК України аналогічні зміни не були внесені.

Комплексний аналіз чинного правового регулювання на момент прийняття Закону № 657-VII дає підстави для висновку, що це не було технічною помилкою законодавця, оскільки частина четверта статті 99 КАС України, як і пункт 56.19 статті 56 ПК України, визначали єдиний місячний строк звернення до суду у випадку, якщо законом була передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України була та залишається спеціальною нормою, яка регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань.

Різниця природи рішень контролюючого органу (щодо нарахування грошових зобов`язань або інші рішення) об`єктивно здатна впливати та зумовлювати різницю в підходах щодо встановлення строків звернення до суду про їх оскарження.

Застосування скорочених строків звернення при використанні досудового порядку врегулювання спорів у податкових правовідносинах установлено законом, зумовлено легітимною метою оперативного забезпечення настання правової визначеності для особи - платника податків та у діяльності суб`єктів владних повноважень - контролюючих органів, що кореспондується із встановленим алгоритмом і строками адміністрування податків для забезпечення належного виконання конституційного податкового обов`язку і має пропорційний характер, оскільки скорочення строку звернення не впливає на реалізацію особою права на судовий захист у зв`язку з достатністю часу на підготовку й оформлення правової позиції, ознайомлення з позицією контролюючого органу, залучення за потреби правових і фінансових консультантів в межах процедури адміністративного оскарження, у той час, як скорочені строки забезпечують досягнення зазначеної мети й завдань функціонування податкової системи держави.

Більш скорочені строки звернення до суду у випадку попередньої реалізації досудових процедур полягають у забезпеченні наступності юрисдикційних проваджень (адміністративних і судових) та пов`язанні з необхідністю мінімізувати темпоральний проміжок між досудовими процедурами та судовим провадженням.

Отже, із прийняттям чинної редакції КАС України та відмінним правовим регулюванням, визначеним частиною четвертою статті 122 КАС України, інші рішення контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, оскаржуються в шестимісячний строк, а за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України), оскаржуються в судовому порядку в такі строки:

а) тримісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу;

б) шестимісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги не було прийнято та/або вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня звернення скаржника до контролюючого органу із відповідною скаргою на його рішення.

Такий висновок викладений Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 11 жовтня 2019 року у справі № 640/20468/18 (адміністративне провадження № К/9901/16396/19).

Суд звертає увагу на те, що таке обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

Позивач у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду зазначає, що спочатку оскаржував ппр в адміністративному порядку, і лише після часткового скасування ППР та прийняття нового ппр дізнався про порушення свого права, тобто 20.03.2021 у день отримання копії податкового повідомлення-рішення від 11.03.2021 № ГУ ДПС у Харківській області.

Наведені позивачем підстави пропуску строку оскарження спірного наказу, вказані у клопотанні про поновлення строку звернення до суду, не є поважними, оскільки доказів досудового врегулювання спору щодо наказу Головного управління ДПС у Харківській області №2336 від 23.07.2020 про проведення фактичної перевірки до суду позивачем не надано, до суду надані лише докази досудового оскарження ппр від 11.03.2021 №.

Суд звертає увагу позивача, що перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27 січня 2020 року у справі № 420/3001/19, від 25 лютого 2020 року у справі № 360/1870/19.

Так, відповідач у клопотанні про залишення позову в частині без розгляду вказав, що оскаржуваний наказ був реалізований, перевірка проводилась у присутності директора ТОВ «ВАЛ-ОІЛ» ОСОБА_1 та у направленнях на перевірку міститься відмітка про отримання керівником підприємства оскаржуваного наказу 27.07.2020. Отже, керівник підприємства був обізнаний про видання такого наказу, проведення перевірки та прийняте за її наслідками рішення, а тому мав змогу звернутися за захистом прав, свобод та інтересів у термін, передбачений ст. 122 КАС України.

Таким чином, з наведеного слідує, що з 27.07.2020 розпочався перебіг шестимісячного строку для звернення до суду із цим позовом, визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України та завершився 27.12.2020.

Проте, позов поданий до суду позивачем лише 30.03.2021, тобто з пропуском визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду в частині оскарження наказу від 23.07.2020.

Водночас, не застосування позивачем досудового оскарження наказу від 23.07.2020 про проведення перевірки жодним чином не змінює предмет справи та підстави звернення до суду у цій справі, адже позивач, отримавши від відповідача направлення на перевірку 27.07.2020, до часу звернення до суду не вчинив жодних активних дій ні щодо адміністративного (досудового) оскарження вказаного рішення, ні щодо звернення до суду із відповідним позовом щодо проведення перевірки, що свідчить про незацікавленість позивача у захисті своїх прав протягом значного періоду часу.

Позивач обґрунтовує пропуск строку звернення до суду тим, що 27.07.2020 оскаржуваний наказ був вручений не уповноваженій особі. ОСОБА_1 був призначений директором ТОВ «ВАЛ-ОЙЛ» лише 01.10.2020.

Судом встановлено, що в направленні на перевірку №555, яка міститься в матеріалах справи (а.с.107), та в судовому засіданні представник позивача Логунов В.О. підтвердив, що на час вручення наказу про проведення фактичної перевірки від 23.07.2021 №2336 ОСОБА_1 був комерційним директором ТОВ «ВАЛ-ОЙЛ», та в той же день повідомив директора товариства про проведення перевірки.

Також, судом встановлено, що позивач до контролюючого органу 10.09.2020 №35 подав заперечення, в яких не погоджується з висновками перевірки до акту фактичної перевірки від 03.08.2020 №1087/20-40-32-01-08/38381921, які підписані директором ТОВ «ВАЛ-ОЙЛ» ОСОБА_2 , отже директор був обізнаний про наявність оскаржуваного наказу та жодних зауважень що підстав перевірки не зазначав (а.с. 24-27).

В судовому засіданні представник ТОВ «ВАЛ-ОЙЛ» Логунов В.О. підтвердив, що будь-яких об`єктивних перешкод для оскарження наказу в межах визначеного строку не було, а оскільки контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення рішення від 11.03.2021 позивач вирішив оскаржити наказ про проведення фактичної перевірки.

Таким чином, позивач в свою чергу, будучи обізнаним про оскаржуваний наказ, у встановлений законодавством строк до суду не звернувся, доказів наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом суду не надав.

Неможливість звернення до суду у зв`язку з оскарженням податкового повідомлення-рішення не є об`єктивно непереборною обставиною чи істотною перешкодою для своєчасного вчинення дій, спрямованих на оскарження наказу до суду, а за своєю суттю є суб`єктивною обставиною та не може бути прийнята судом як підстава для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Окрім того, використання позивачем досудового порядку оскарження ппр свідчить про відсутність у позивача об`єктивних перешкод для своєчасного оскарження наказу Головного управління ДПС у Харківській області №2336 від 23.07.2020 про проведення фактичної перевірки.

При цьому необхідно враховувати, що практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду також не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справи «Стаббігс та інші проти Великобританії» рішення від 21.02.1986 справа, "Девеер проти Бельгії" рішення від 27.02.1980 року, "Голдер проти Сполученого Королівства" рішення від 21.02.1975 року).

На думку Європейського суду з прав людини у справі "Мельник проти України" (2006) необхідно досліджувати, чи можна вважати перебіг строку прогнозованим з точки зору заявника.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26.04.2007 у справі «Олександр Шевченко проти України» зазначено: заявник не зміг довести, що він вчиняв будь-які кроки, щоб довідатись про стан провадження у його справі, отже його скарга є необґрунтованою, оскільки є невідповідною вимозі «розумного строку».

Таким чином, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами, які позивачем суду не надавались.

Безпідставне поновлення строку є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Відповідно до п. 8 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що позивачем пропущено строк звернення до суду щодо вказаної частини позовних вимог, а обставини щодо пропуску строку, вказані у клопотанні позивача судом визнані неповажними, суд вважає, що позовну заяву в цій частині слід залишити без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про залишення позовної заяви без розгляду - задовольнити.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАЛ-ОІЛ" до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування наказу, скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без розгляду в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у Харківській області №2336 від 23.07.2020 про проведення фактичної перевірки господарюючого об`єкта ТОВ «ВАЛ-ОІЛ».

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 21.05.2021.

Суддя Д.А. Волошин