Справа № 140/2531/21
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання про залишення позобу без розгляду

20 травня 2021 року ЛуцькСправа № 140/2531/21
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

розглянувши у письмовому провадженні клопотання представника Служби безпеки України про залишення без розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суд із адміністративним позовом до Служби безпеки України (далі СБУ, відповідач-1), Міністерства юстиції України (далі МЮУ, відповідач-2) про визнання протиправними дій Служби безпеки України щодо застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої частиною третьою статті 4 Закону України «Про очищення влади», та подання інформації стосовно ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України з метою внесення інформації про ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади»; зобов`язання Міністерства юстиції України виключити з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», відомості про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої частиною третьою статті 4 Закону України «Про очищення влади».

Ухвалою судді від 17.03.2021 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та її розгляд ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України).

05.05.2021 на адресу суду надійшла клопотання представника СБУ про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 12.03.2021 звернувся до суду з даним позовом щодо оскарження дій державних органів - Служби безпеки України та Міністерства юстиції України про визнання протиправними дії Служби безпеки України щодо застосування до нього заборони, передбаченої частиною третьою статті 4 Закону України «Про очищення влади», та подання інформації стосовно нього до Міністерства юстиції України з метою внесення інформації до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», також просить зобов`язати Міністерство юстиції України виключити з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», відомості про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої частиною третьою статті 4 Закону України «Про очищення влади».

Проте, як свідчить зміст рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.02.2018 у справі №803/1428/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Служби безпеки України про зобов`язання вчинити дії, про вчинення відповідачами дій, які є предметом оскарження позову, поданого 12.03.2021, ОСОБА_1 дізнався у вересні 2017 року. Зокрема, представник відповідача вказує, що у згаданому рішенні зазначено, що «Листом від 08.09.2017 відповідач-1 (Міністерство юстиції України) повідомив ( ОСОБА_1 ), що відомості стосовно позивача внесені до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», на підставі повідомлення про звільнення від 17.04.2015 року №11/9026П». Також у рішенні Волинського окружного адміністративного суду від 28.02.2018 детально проаналізовано обставини проходження ОСОБА_1 військової служби в різних органах СБУ у 2015 році та обставини не проходження ним перевірки, передбаченої статтею 5 Закону України «Про очищення влади». Зокрема у судовому рішенні зафіксовано факт ознайомлення ОСОБА_1 у 2015 році зі змістом наказу СБУ від 03.11.2014 №707 «Про початок проведення в СБУ перевірки, передбаченої статтею 5 Закону України «Про очищення влади», факт неподання ним заяви про згоду на проведення перевірки, а як наслідок - не проведення перевірки та звільнення з посади, застосування заборон, передбачених частиною третьою статті 4 Закону України «Про очищення влади» та направлення відповідного повідомлення про звільнення на адресу Міністерства юстиції України.

Отже, на думку відповідача, позивачу з листа Міністерства юстиції України від 08.09.2017 та із змісту рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.02.2018 у справі №803/1428/17 за його позовом було відомо про всі обставини застосування до нього заборони, передбаченої частиною третьою статті 4 Закону України «Про очищення влади», про подання інформації стосовно нього до Міністерства юстиції України, про дії Міністерства юстиції України щодо внесення відомостей щодо нього до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади».

У позовній заяві представник позивача стверджує, що ОСОБА_1 не знав про факт не проведення щодо нього перевірки, передбаченої статті 5 Закону України «Про очищення влади», дізнався про це лише у січні 2021 року з листа СБУ. Проте позивач був ознайомлений з порядком проведення такої перевірки, визначеної наказом наказ № 707 «Про початок проведення в СБУ перевірки, передбаченої статтею 5 Закону України «Про очищення влади»» (цей факт встановлено у рішенні Волинського окружного адміністративного суду від 28.02.2018 у справі №803/1428/17), а отже знав, що обов`язковою умовою її проведення є подача власноручно написаної заяви про те, що до нього не застосовуються заборони, передбачені частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади»/застосовуються заборони, передбачені частиною третьою або четвертою статті 1 Закону та що він дає згоду на проведення перевірки та оприлюднення відомостей. ОСОБА_1 у встановлений строк з дня початку проведення перевірки в Управлінні СБУ у Волинській області згідно наказу голови СБУ від 03.11.2014 №707 не подав такої заяви, тому у квітні 2015 року повинен був знати про те, що перевірка, передбачена статтею 5 Закону України «Про очищення влади», не буде проводитись з огляду на відсутність його згоди на таку перевірку.

У зв`язку з цим, вважає, що ОСОБА_1 подав позовну заяву з пропуском строків звернення до суду, визначених у статті 122 КАС.

Відповідно до частини третьої статті 166 КАС заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Таким чином, розгляд вказаної заяви за встановленим судом порядком проведено у письмовому провадженні.

Клопотання про залишення позовної заяви без розгляду до задоволення не підлягає з таких мотивів та підстав.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною п`ятою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно із частиною третьою статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За приписами пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо: з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Отже, за загальним правилом позов може бути подано до суду в межах місячного строку та пропуск позивачем такого строку без поважних причин є підставою для залишення позову без розгляду.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 22.12.2020 представник ОСОБА_1 - адвокат Громич І.В. звернулася до СБУ з адвокатським запитом про надання інформації, у тому числі: чи проводилась СБУ (її органами) перевірка рішень, дій чи бездіяльності ОСОБА_1 на здійснення заходів, визначених частини другої статті 1 Закону України «Про очищення влади», зокрема спрямованих на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_2 , підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, перед звільненням останнього з посади начальника 2 відділу головного відділу контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки Управління СБУ в Луганській області з 17.04.2015 та видачею Головою СБУ наказу від 17.04.2015 №10/303-ос?; у випадку проведення СБУ (її органами) перевірки, чи встановлено СБУ (її органами) за результатами такої перевірки індивідуальну вину ОСОБА_1 у здійсненні заходів, визначених частиною другою статті 1 Закону України «Про очищення влади»?

04.01.2021 представником позивача отримано відповідь Служби безпеки України від 29.12.2020 №16/Г- 22/25/6271 на зазначений адвокатський запит, згідно з якою встановлено, що перевірка, передбачена статтею 5 Закону України «Про очищення влади», щодо ОСОБА_1 не проводилась, а тому інша запитувана інформація в СБУ відсутня.

Отже, про факт не проведення щодо ОСОБА_1 перевірки, передбаченої статтею 5 Закону України «Про очищення влади», та, як наслідок, не встановлення фактів прийняття Позивачем рішень, вчинення дій чи бездіяльності на здійснення заходів (та/або сприяння їх здійсненню), спрямованих на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_2 , підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, ОСОБА_1 дізнався лише 04.01.2021 з відповіді СБУ на адвокатський запит свого представника.

Таким чином, суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що позивач був ознайомлений з порядком проведення такої перевірки, визначеної наказом наказ № 707 «Про початок проведення в СБУ перевірки, передбаченої статтею 5 Закону України «Про очищення влади»» та знав, що обов`язковою умовою її проведення є подача власноручно написаної заяви про те, що до нього не застосовуються заборони, передбачені даним Законом.

Відтак, оскільки на момент розгляду адміністративної справи №803/1428/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Служби безпеки України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії позивачу не були відомі обставини щодо не проведення відносно нього перевірки, передбаченої статтею 5 Закону України «Про очищення влади», суд приходить до висновку, що зазначений позов ОСОБА_1 подано в межах строку, передбаченого статтею 122 КАС України.

Разом з тим, суд зазначає, що право громадянина на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Поважними причинами пропущення строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами. Разом з тим, на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

Крім того, з прецедентного права Європейського Суду про те, що «право на суд», з яких право на доступ є одним з аспектів, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні. Тим не менше, ці обмеження не повинні обмежувати або зменшити доступ людини таким чином або в такій мірі, що сама суть права знеціниться; такі обмеження не будуть сумісні положеннями Конвенції, якщо вони не переслідують законну мету або якщо немає розумної пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Перес де Рада Каванілес проти Іспанії).

Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Так у справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи наведене, клопотання представника Служби безпеки України про залишення позову без розгляду не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 238 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника Служби безпеки України про залишення без розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та не може бути оскаржена.

Суддя О.А. Лозовський