Справа № 640/8643/20
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 року м. Київ № 640/8643/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Армакс Груп"

до Київської митниці Державної митної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Армакс Груп" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Г, ) з позовом до Київської митниці Державної митної служби України (03680, м. Київ, вул. Гавела Вацлава, 8-а, ), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості № UA 100020/2020/000001/2 від 09 січня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при митному оформленні товарів, які ввозились на митну територію України, ним було визначено їх митну вартість за основним методом - ціною договору (контракту). Цей показник заявлено у митних деклараціях, однак митний орган безпідставно не погодився із заявленою митною вартістю товарів та незаконно прийняв рішення про коригування їх митної вартості та картки відмови у прийнятті митної декларації, оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

На думку позивача, щодо нього відсутні встановлені статтею 58 Митного кодексу України обмеження у застосуванні першого методу визначення ціни товару, оскільки ним до Київської митниці ДМС україни було надано всі документи, щодо визначення ціни товару, що імпортується, за ціною договору.

За наведених обставин, позивач вважає рішення митного органу незаконними, оскільки при їх прийнятті відповідачем невірно встановлені факти та застосовано норми закону.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.05.2020 відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення учасників справи (письмове провадження) та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі на подання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що під час митного оформлення задекларованого товару позивач надав не всі документи, що її підтверджують і необхідні для визначення митної вартості. Як стверджував відповідач, причинами, через які заявлену декларантом митну вартість не можливо було визнано є відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, що не дає можливості органу доходів і зборів перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі. Отже, заявлений декларантом основний метод визначення митної вартості не застосований відповідно до положень ч. 6 ст. 54 та ч. 2 ст. 58 МК України. Зауважив, що митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митній вартості 2,17USD/Kr за МД від 15.10.2019 № UA110150/2019/242798, від 23.12.2019 № UA 110130/2019/252503.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

02 серпня 2019 року ТОВ «Армакс Груп» (покупець) та компанія Hebey Jimeng Highstrength Flang- Tubes Group Co., LTD (Китай) (продавець) уклали зовнішньоекономічний контракт на поставку товару.

Відповідно до п.п.1.1. та 1.2. даного контракту продавець на протязі строку дії цього контракту здійснює поставку Покупцю - сантехнічної продукції. Найменування товару, його кількість, ціна обумовлюються на кожну окрему партію товару та вказуються в інвойсах.

Відповідно до п.2.1. місце поставки та базисні умови поставки обумовлюються відповідно Інкотермс-2010 на кожну окрему партію товару та вказуються в інвойсах.

На виконання умов вказаного контракту продавцем поставлено товар - фланці з чорної сталі загальною вартістю 22353,33 доларів США за рахунком-фактурою (інвойсом) № С|І: ARM02 від 24.10.2019 року.

19 вересня 2019 року та 30.10.2019 року позивачем здійснено оплату 100 % товару у сумі 22353, 33 доларів США.

08 січня 2020 до митного оформлення було подано електронну митну декларацію якій було присвоєно № UA100020/2019/010151. Отримувач товару - ТОВ «Армакс Груп».

На підтвердження митної вартості товарів позивачем до митного оформлення разом з митною декларацією подано зовнішньоекономічний контракт від 02.08.2019 p., інвойс № С|І: ARM02 від 24.10.2019 року, та інші товаросупровідні документи: документ, що підтверджує вартість перевезення №322978 від 08.01.2020; пакувальний лист Р/І: ARM02 від 24.10.2019 p.; сертифікат походження товару від 19.11.2019 p.; автотранспортну накладну №352134 від 04.01.2020 p.; коносамент від SXE.11.2019 p.; рахунок- фактуру №LS-42536696 від 03.01.2020 p.; договір про перевезення №071119 від 07.11.2019 p.; копію митної декларації країни відправлення №00406300; платіжне доручення в іноземній валюті (MUR) 4707 від 30.10.2019 p.; платіжне доручення в іноземній валюті (MUR) 4501 від 19.09.2019 р. та ін..

Розглянувши подані позивачем документи, Київською митницею Держмитслужби було прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA 100020/2020/000001/2 від 09 січня 2020 року.

Вважаючи протиправним рішення митного органу про коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

У відповідності до вимог статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митний Кодекс України (далі -МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в У країні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Згідно з п. п. 23 та 24 ч. 1 ст. 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Частиною першою статті 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною першою статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина перша статті 248 МК України).

Частиною першою статті 257 Митного кодексу визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо) (частини п`ята, сьома статті 58 МК України).

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК України).

Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частина п`ята статті 53 містити норми, відповідно до яких забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною першою статті 55 МК України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Під час митного оформлення при прийнятті органом доходів і зборів письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів (частина четверта, п`ята статті 55 МК України).

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною другою статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя статті 57 МК України). Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

Частиною восьмою статті 57 МК України визначено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Частиною другою статті 64 МК України визначено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Як зазначено в частині четвертій статті 64 МК України у разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Відповідно до частини сьомої статті 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Відповідач зазначає, що митна вартість імпортованих товарів, заявлених за ЕМД UА 100020/2020/010151 не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються з тих причин, що документи, подані для підтвердження митної вартості товару відповідно до статті 53 Кодексу, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та в результаті на явних розбіжностей, які не були спростовані під час митного оформлення, а саме:

1) пунктом 3.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 02.08.2019 № 08/2019 передбачено, що «условия оплаты оговариваются на каждую отдельную партию товара и указьываются в инвойсах». У наданому інвойсі від 24.10.2019 № ARM02 не зазначено жодних умов щодо оплати за товар. Таким чином, не дотримані істотні умови зовнішньоекономічного договору. Ця обставина не спростована під час митного оформлення;

2) крім того, після запиту додаткових документів відповідно до статті 53 Кодексу вами надано два платіжних доручення від 19.09.2019 №4501JBKLJ0 та від 30.10.2019 №4707JBKLJ1. Дані платіжні доручення містять посилання лише на зовнішньоекономічний контракт від 02.08.2019 №08/2019. Таким чином, немає можливості встановити приналежність даних платежів до поставки товарів, що оцінюються;

3) також встановлена розбіжність у датах платіжних доручень. Відповідно до пункту 3.3. зовнішньоекономічного контракту №08/2019 передбачено, що основою до оплати є інвойс, який виставлений 24.10.2019. Однак, надане платіжне доручення № 4501JBKLJ0 на суму 11176,67 USD датується 19.09.2019, тобто, раніше, аніж був наданий інвойс покупцю ТОВ «Армакс Груп»;

4) відповідно до пункту 1.2 контракту «поставка товару здійснюється окремими партіями автомобільним транспортом». Однак, вантаж (згідно з наданими до митного оформлення документами) надійшов в Україну в морському контейнері №MSKU2625965, та переміщувався на морському судні «MAER.SK HAMBURG». Таким чином, умови поставки не відповідають заявленим у контракті;

5) наданий прайс-лист стосується лише деяких одиниць товарів, що заявлені за даною МД та не включає в себе весь перелік продукції, що виготовляється даним виробником та пропонується необмеженому колу покупців.

На письмовий запит митниці декларантом не наданий висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, який може містити відомості щодо вартості такої продукції на ринку, аналіз дослідження такого ринку та можливість впевнитись у дійсності ціни отримувача.

В частині посилань відповідача щодо розбіжності в датах платіжних доручень., а саме, що відповідно до п.3.3. зовнішньоекономічного контракту №08/2019 передбачено, що основою для оплати є інвойс, який виставлений 24.10.2019 року. Надане платіжне доручення № 4501JBKLJ0 на суму 11176, 67 дол.США датується 19.09.2019 року тобто раніше аніж був наданий інвойс покупцю ТОВ «Армакс Груп».

Суд зазначає, відповідне платіжне доручення разом з іншими доказами в сукупності є достатнім для доведення митної вартості партії товару. Розбіжності, на які вказав відповідач, не впливають на числові значення складових митної вартості товарів і не позбавляють товариство права на застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, з врахуванням того, що позивачем використані відомості, які повністю підтверджені документально.

Відсутність у платіжному дорученні вказівки на інвойс не вважається неповнотою документів, а отже, не розцінюється як підстава для коригування митної вартості товарів.

Сума, вказана у платіжному дорученні відповідає цінам, що вказані у інвойсі та усіх інших товаро-супроводжуючих документах, що містять дані про найменування кількість товару, та вагу товару.

Також митниця вказує на те, що відповідно до п.1.2 контракту поставка товару здійснюється окремими партіями автомобільним транспортом. Однак, вантаж (відповідно поданих документів до митного оформлення) надійшов в Україну на морському судні MAERSK HAMBURG, таким чином така поставка не відповідає дійсності істотним умовам договору.

Відповідно до п.2.1 контракту №08/2019 від 02.08.2019 р. місце поставки та базисні умови поставки обумовлюються відповідно до Інкотермс-2010 на кожну окрему партію товару та вказуються в інвойсах.

В інвойсі С|І: ARM02 від 24.10.2019 р. вказано, що поставка здійснюється FOB TIANJINXINGGANPORT, про що вказано у митній декларації.

Загальна митна вартість товару включає в себе вартість товару, витрати на постачання товару на умовах FOB TIANJINXINGGANPORT відповідно до «Інкотермс 2010».

Відповідачем не було досліджено належним чином ланцюжок транспортування товару для встановлення всіх об`єктивних фактів.

Маршрут руху та умови перевезення товару відповідають умовам поставки.

Розмір транспортних витрат, понесених позивачем під час перевезення оцінюваного товару підтверджується документами, які наявні в матеріалах справи і були надані відповідачу під час митного оформлення.

Обставини на які вказує відповідач жодним чином не зумовили неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість товарів.

Щодо тверджень, що наданий прайс-лист стосується лише деяких одиниць товарів, що заявлені за даною МД та не включає в себе весь перелік продукції, що виготовляється даним виробником та пропонується необмеженому колу покупців, то суд зазначає, що чинним законодавством не встановлено будь-яких вимог щодо форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватися продавцем у довільній формі та на власний розсуд. Прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований безпосередньо конкретному покупцю та чинним міжнародним законодавством не встановлено типової форми прайс-листа, згідно загальноприйнятої світової практики прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів. Враховуючи те, що інформація, що міститься в прайс-листі відповідає іншим документам, які надавались позивачем до митного оформлення, суд вважає таким, що не викликає сумнівів той факт, що цінова пропозиція поширюється на країну, в якій здійснює свою господарську діяльність позивач, а ціни є актуальними на час здійснення замовлення щодо поставки партії оцінюваного товару.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.09.2019 року по справі №820/859/17.

Також митниця вказує на те, що на письмовий запит митниці не надано висновок про якісні та вартісні характеристики товару.

Приписи частини третьої статті 53 МК України покладають на позивача обов`язок щодо надання експертного висновку лише за умови його наявності в позивача.

Так, ВСУ у справі №2а-18673/09/0570, провадження №21-262а12, погодився з позицією ВАС про те, що «ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Отже враховуючи вищевикладене, єдиною підставою для коригування митної вартості товару за спірною митною декларацією стало спрацювання системи ризиків щодо контролю за правильністю визначення митної вартості товару.

Системний і послідовний аналіз всього Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 684 від 31.07.2015 року свідчить, що положення останнього не містить будь яких даних про можливість визначення митної вартості товару.

Спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.02.2019 року в справі № 805/2713/16-а.

Декларантом надані митному органу всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості при здійсненні митного оформлення як обов`язкові, так і можливі додатково витребувані.

Митна декларація та рахунок-фактура (інвойс) за назвою і змістом відповідають вимогам пунктів 1, 3 частини 2 статті 53 Митного кодексу України.

У відповідача була можливість перевірити (уточнити) задекларовану вартість імпортованого товару, оскільки в документах містяться відомості про продавця, його адресу.

Відповідач не надав жодного доказу, який би спростував зміст рахунку-фактури, в тому числі будь-які відомості про отримання від компетентних органів інформації щодо підтвердження чи не підтвердження обставини здійснення зовнішньоекономічної операції та отримання або не отримання від позивача коштів за отриманий товар.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладену в постанові від 20.02.2018 року за результатом розгляду справи № 809/1884/16, згідно якої посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Форма митної декларації країни відправлення не передбачає зазначення вартісних показників товару, що експортується - ні договірної ціни, ні складових митної вартості. При цьому інформація, що міститься в ЕМД, підтверджує сторони угоди та характеристики товару.

Відповідачем не вказано конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також не обґрунтовано необхідність перевірки спірних відомостей та не зазначено документи, які зможуть усунути сумніви у їх достовірності.

Також не доведено, що подані декларантом документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, не обґрунтовано та не доведено неможливість визначення митної вартості за основним методом ціною договору (контракту).

Відповідачем не надано достатніх доказів правомірності та обґрунтованості рішення про коригування митної вартості товарів.

Що стосується обрання відповідачем другорядного методу при визначені митної вартості товару по обох вище зазначених митних деклараціях, суд зазначає, що приймаючи рішення про визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, а лише наведено посилання на митні декларації, що є порушенням статті 55 Митного кодексу України.

Окрім того, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач провів необхідну консультацію між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Митного кодексу України.

Таким чином, переконливих аргументів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено, а обставин, які б впливали на рівень задекларованої вартості товарів, судом не встановлено.

Спірне вказане рішення не містить обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості.

Відсутність обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості є самостійною підставою для скасування рішення про коригування митної вартості товарів, про що свідчить правова позиція висвітлена у постановах Верховного Суду № 826/28024/15 від 18.12.2018 року, № 815/167 0/17 від 21.12.2018 року, № 813/663/17 від 18.12.2018 року, № 815/228/17 від 21.12.2018 року та№ 820/1436/17 від 18.12.2018 року.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товарів за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом та прийняв оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів.

Отже, позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості № UA 100020/2020/000001/2 від 09 січня 2020 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з ч. ч. 1- 3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки відповідачем не доведені підстави коригування митної вартості товару за резервним методом, в зв`язку із чим неправомірно та безпідставно було відмовлено позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, відмовлено у митному оформленні товару та прийнято оскаржувані рішення, суд вбачає підстави для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Армакс Груп" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Г, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості № UA100020/2020/000001/2 від 09 січня 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної митної служби України (03680, м. Київ, вул. Гавела Вацлава, 8-а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Армакс Груп" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Г, ) судовий збір у сумі 2653,12 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.Г. Вєкуа