Справа № 280/4252/20
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року Справа № 280/4252/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Стовбур А.Ю., розглянувши за правилами, встановленими статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративну справу за позовною заявою

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-б; )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач, Управління), в якій позивач просить суд:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку позивачу пенсії по інвалідності у розмірі п`яти мінімальної заробітних плат, встановленої Законом на 1 січня відповідного року;

2) зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити пенсію позивачу, починаючи з 04.12.2019, з врахуванням проведених виплат, на підставі частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року.

Крім того, просить суд звернути до негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII). Звертає увагу, що з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 25.04.2019 №1-р(II)/2019 позивач набув право на отримання пенсії по інвалідності, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Позивач звернувся до Управління із заявою про перерахунок його пенсії, однак у проведенні перерахунку відмовлено. Позивач звертає увагу, що він брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони та має статус ветерана війни - інваліда війни, а тому має право на отримання пенсії, обчисленої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 01.07.2020 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами встановленими статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Ухвалою суду від 01.07.2020 витребувано від Управління матеріали пенсійної справи ОСОБА_1

11.07.2020 відповідач подав до суду документи на виконання вимог ухвали про витребування доказів та відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що право на пенсію відповідно до статті 59 Закону №796-XII, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, мають виключно військовослужбовці, які отримали інвалідність внаслідок Чорнобильської катастрофи. Проте, на позивача вказана норма не розповсюджується, оскільки останній приймав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у зв`язку з відрядженням за місцем роботи, а не під час проходження військової служби. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 28.07.2020 провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі №520/12609/19 (провадження №Пз/9901/22/19).

Ухвалою суду від 24.05.2021 провадження у справі поновлено.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону №796-XII.

У відповідності до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 10.02.2009, позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії.

Згідно довідки МСЕК серії МСЕ №012475 від 26.03.2001 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до посвідчення серія НОМЕР_3 від 30.10.2017 позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Позивач звернувся до Управління із заявою від 04.12.2019, у якій просив надати аргументовану відповідь, чи має він право на застосування до нього норми частини 3 статті 59 Закону №796-XII (обчислення пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної встановлену законом на 1 січня відповідно року).

Листом №2971/Н-9 від 20.12.2019 Управління надало відповідь на заяву позивача, за змістом якої зазначено, що згідно записів трудової книжки в період з 01.02.1984 по 02.09.1986 ОСОБА_1 працював у Куйбишевській районній санепідемстанції на посаді водія. Наказом по даному підприємству від 02.07.1986 №331 позивач був відряджений у Поліській район Київської області, де приймав учать в проведенні робіт по ліквідації наслідків аварії на Чернобильській АЕС у період з 03.07.1986 по 17.07.1986. Таким чином оскільки позивач приймав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи не під час проходження військової служби (військових зборів), підстави для перерахунку пенсії по інвалідності з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня поточного року, відсутні.

Крім того, позивач звернувся до Пенсійного фонду України з аналогічною заявою від 04.12.2019, за результатами розгляду якої, листом від 09.01.2020 №509-31712/Н-03/8-2800/20 з посиланням на Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 (далі - Порядок 1210) повідомлено, що виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, обчислюється пенсія по інвалідності відповідно до Закону №796, зокрема, військовослужбовцям, військовозобов`язаним, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю. Оскільки позивач не належить до зазначеної вище категорії осіб, підстави для обчислення пенсії позивача виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відсутні.

Позивач, вважаючи, що має право на перерахунок призначеної пенсії у відповідності до статті 59 Закону №796-XII в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених позовних вимог та заперечень, оцінюючи обґрунтованість наведених учасниками справи аргументів на підставі поданих сторонами письмових доказів, суд виходить з такого.

В силу частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, умови соціального захисту потерпілого населення, визначено Законом №796-ХІІ.

Відповідно до статті 1 Закону №796-ХІІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Таким чином, Закон №796-ХІІ спрямований на захист трьох категорій осіб, які постраждали внаслідок: 1) Чорнобильської катастрофи; 2) інших ядерних аварій та випробувань; 3) військових навчань із застосуванням ядерної зброї.

Відповідно до статті 10 Закону №796-ХІІ учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Згідно з приміткою до вказаної норми статті 10 Закону №796-XII до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначено розділом VIII Закону №796-ХІІ.

Згідно з частиною 1 статті 49 Закону №796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 59 вказаного Закону урегульовано порядок призначення пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Частиною 3 статті 59 Закону №796-ХІІ у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 05.10.2006 №231-V визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

Таким чином, частиною 3 статті 59 Закону №796-ХІІ у редакції закону, чинній до 01.10.2017, було визначено лише одну категорію військовослужбовців, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.

Указаною нормою в редакції, чинній з 01.10.2017 року (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII, далі - Закон №2148-VIII) передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

З аналізу редакцій частини 3 статті 59 Закону №796-ХІІ слідує, що Законом №2148-VIII розширено перелік осіб, на яких вказана норма розповсюджується, а саме: військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аваріях та випробуваннях, а також осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Водночас незмінною залишилась умова щодо проходження такими особами дійсної строкової служби у відповідний період.

Таким чином для отримання пенсії на підставі частини 3 статті 59 цього Закону військовослужбовець мав відповідати таким критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї; 2) участь особи відбувалась під час проходження дійсної строкової служби; 3) особа набула інвалідність внаслідок вищевказаного.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України (другий сенат) від 25.04.2019 року № 1-р (ІІ)/2019 у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини 3 статті 59 Закону №796-XII, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини 3 статті 59 Закону №796-XII.

Таким чином, словосполучення «дійсної строкової», що міститься в положеннях частини 3 статті 59 Закону №796-XII, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним та втратило чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 25.04.2019.

З огляду на це чинними з 25.04.2019 є положення частини 3 статті 59 Закону №796-ХІІ, згідно з якими особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Тобто фактично в результаті ухвалення Рішення Конституційним Судом України змінено положення частини 3 статті 59 Закону №796-ХІІ, оскільки розширено раніше встановлений перелік осіб, на яких поширюється порядок обчислення пенсій по інвалідності, визначений цими положеннями Закону.

Відтак особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби та є інвалідами внаслідок цього, мають право на обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати згідно з частини 3 статті 59 Зaкoну №796-ХІІ з 25.04.2019.

Аналогічний правовий висновок викладено у рішенні Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 20.05.2020, прийнятому у зразковій справі №520/12609/19 та залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.04.2021.

Суд зазначає, що Закон №796-ХІІ регламентує, зокрема, гарантії соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Разом з тим, норми статті 59 Закону №796-ХІІ передбачають додаткові гарантії для вказаної категорії громадян, для застосування яких особа повинна відповідати спеціальній додатковій умові, якою є те, що особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме у статусі військовослужбовця в розумінні статті 10 цього ж Закону №796-ХІІ, тобто або проходила в цей час військову службу, або перебувала на військових зборах як військовозобов`язані.

Відповідно записів трудової книжки позивача в період з 01.02.1984 по 02.09.1986 ОСОБА_1 працював у Куйбишевській районній райсанепідемстанції на посаді водія.

Згідно з довідкою Поліської районної санітарно-епідеміологічної станції №1281 від 16.12.1992 ОСОБА_1 в період з 03.07.1986 по 17.07.1986 перебував у відрядженні в Поліському районі Київської області та брав участь у проведенні робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС.

Відповідно до довідки Куйбишевської районної державної адміністрації Запорізької області від 06.01.1998 ОСОБА_4 з 08.07.1986 по 17.07.1986 виконував службові обов`язки по ліквідації аварії в 30-ти кілометровій зоні Чорнобильської АЕС.

Наведене свідчить про те, що позивач брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та належить до кола осіб, визначених статтею 10 Закону №796-ХІІ, проте, не підтверджує, що він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у статусі військовослужбовця.

Зі змісту позовної заяви слідує, що своє право на перерахунок пенсії за правилами частини 3 статті 59 Закону №796-ХІІ позивач пов`язує з тим, що він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань цивільної оборони, та йому надано статус інваліда війни на підставі пункту 9 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XII)

Суд зазначає, що відповідно до пункту 9 статті 7 Закону №3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з інвалідністю з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Тобто, надання позивачу статусу інваліда війни пов`язане саме із його залученням до складу формувань Цивільної оборони та настанням інвалідності внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що не є підтвердженням проходження ним військової служби у період ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку, що позивач не відноситься до кола осіб, на яких поширюється дія статті 59 Закону №796-ХІІ.

В контексті вищенаведеного, суд також звертає увагу на те, що Верховний Суд у зразковій справі №520/12609/19 дійшов висновку, що у зв`язку з прийняттям рішення Конституційним Судом України (Другий сенат) за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини 3 статті 59 Закону №796-ХІІ від 25.04.2019 №1-р (ІІ)/2019 справа №3-14/2019 (402/19, 1737/19) у держави виник обов`язок обчислити пенсії особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та є інвалідами (за заявою цих осіб), у відповідності до частини 3 статті 59 Зaкoну №796-ХІІ у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року.

Отже, обов`язковою умовою для здійснення перерахунку пенсії за правилами частини 3 статті 59 Закону №796-ХІІ є наявність відповідної заяви про перерахунок пенсії.

Однак, за встановленими обставинами у даній справі позивач звернувся до відповідача із заявою про надання інформації щодо наявності у нього права на обчислення його пенсії відповідно до частини 3 статті 59 Закону №796-ХІІ, а не із заявою про перерахунок та виплату пенсії.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з меж заявлених вимог та заперечень, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, в межах компетенції, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 263, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-б; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне судове рішення складено 24.05.2021.

Суддя М.О. Семененко