Справа № 200/2899/21-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2021-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2021 р. Справа№200/2899/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, яка прийнята судом, звернувся до суду з позовом до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач), у якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 705 від 03.02.2020 року про відмову в призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, зарахувавши позивачу до стажу роботи за списком № 1 повний робочий день під землею гірником періоди його роботи з 06.02.1987 року по 02.09.1993 року в ДП «Шахта №13-Біс», з 25.11.2002 року по 06.06.2003 року, з 23.09.1993 року по 03.05.2001 року, з 03.09.2001 року по 23.07.2002 року в Шахтоуправлінні ім. С.М. Кірова ДП «Макіїввуголь», прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

- зобов`язати відповідача обчислити пільговий стаж позивача з 06.02.1987 року по 02.09.1993 року, з 25.11.2002 року по 06.06.2003 року, з 23.09.1993 року по 03.05.2001 року, з 03.09.2001 року по 23.07.2002 року відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та провести перерахунок пенсії відповідно до статті 8 відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»;

- зобов`язати відповідача прийняти для розрахунку пенсії довідки №12/59 від 27.01.2021 року, №12/60 від 27.01.2021 року, №12/61 від 27.01.2021 року, №12/62 від 27.01.2021 року, №12/63 від 27.01.2021 року, видані «Обособленное подразделение шахта имени С.М.Кирова» (рос.мова) та довідки №64 від 05.02.2021 року, №65 від 05.02.2021 року, №66 від 05.02.2021 року, № 36 від 05.02.2021 року, видані «Обособленное подразделение ВОК ЛШ имени Максима Горького» (рос.мова).

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням відповідача № 705 від 03.02.2020 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу для призначення пенсії.

Позивач зазначає, що така відмова обґрунтована тим, що відповідач не врахував до пільгового стажу роботи позивача період в ДП «Шахта №13-Біс» з 06.02.1987 року по 02.09.1993 року, з 25.11.2002 року по 06.06.2003 року та в Шахтоуправлінні ім. С.М. Кірова ДП «Макіїввуголь» з 23.09.1993 року по 03.05.2001 року, з 03.09.2001 року по 23.07.2002 року через відсутність первинних документів та те, що надані ним довідки по пільгову роботу видані шахтою імені С.М. Кірова та шахтою № 12-бис на тимчасово окупованій території України.

Крім того, позивач зазначив, що відповідно до записів його трудової книжки у спірний період працював на ДП «Шахта №13-Біс» та Шахтоуправління ім. С.М. Кірова ДП «Макіїввуголь» на таких посадах: учнем гірника по ремонту гірничих виробок підземним з повним робочим днем в шахті, гірником по ремонту гірничих виробок З розряду з повним робочим днем в шахті, гірником по ремонту гірничих виробок 4 розряду з повним робочим днем в шахті, учнем гірника підземного 3 розряду з повним робочим днем в шахті, гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті, гірником підземним 2 розряду з повним робочим днем в шахті, що передбачено списком №1.

Вказує, що записи у трудовій книжці проведено відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального забезпечення України від 29.07.1993 року № 58 та містить всі необхідні відомості, що визначають право позивача на пенсію на пільгових умовах, а тому підтвердження спеціального трудового стажу уточнюючими довідками є зайвим.

Позивач, звертає увагу суду на те, що ним, на підтвердження обставин, якими обґрунтовано вимоги щодо наявності у нього необхідного стажу роботи для призначення пенсії за віком, до матеріалів справи також надано копії документів, виданих установою, розташованою на непідконтрольній українській владі території та які були не прийняті відповідачем.

Позивач вважає, що має право на відповідну пенсію, не згоден з рішенням відповідача, вважає його незаконним та таким, що порушує його конституційні права.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, надав письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого, серед іншого, зазначив, що для визначення права на пенсію на пільгових умовах застосовується Наказ Міністерства праці і соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 щодо порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад та показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно п. З цього Наказу при визначенні права на пенсію на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинні на період роботи на відповідних посадах.

Згідно п. 10 Наказу для підтвердження стажу роботи із шкідливими та важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та довідку уточнюючу пільговий характер роботи.

У довідці має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, професію чи посаду, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування Списків або їхні номери, в які включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано таку довідку.

Тобто період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи, визначає підприємство з наданням уточнюючої довідки. Довідку видає підприємство або його правонаступник.

Відповідно до п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр). Дата та номер наказу, яким затверджено результати проведення атестації робочих місць за умовами праці, повинні бути відображені в системі персоніфікованого обліку і є інформацією про документ, на підставі якого підприємство надає відомості про стаж роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Щодо позовних вимог в частині зарахування періоди роботи за Списком № 1 повний робочий день під землею гірником з 06.02.1987 по 02.09.1993 року в ДП «Шахта № 13-Біс», з 25.11.2002 року по 06.06.2003 року, з 23.09.1993 року по 03.05.2001, з 03.09.2001 року по 23.07.2002 року в Шахтоуправлінні ім. С.М. Кірова ДП «Макіївуголь», відповідач зазначив, що відповідно до наданих документів страховий стаж ОСОБА_1 складає 23 роки 00 місяців 24 дні, пільговий стаж за Списком № 1 - відсутній. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи в ДП «Шахта № 13-Біс» з 06.02.1987 року по 02.09.1993 року, з 25.11.2002 по 06.06.2003 року; в Шахтоуправлінні ім. С.М. Кірова ДП «Макіївуголь» з 23.09.1993 по 03.05.2001, з 03.09.2001 по 23.07.2002 року, оскільки підприємства розташовані на непідконтрольній території України.

Вказує, що позивачем не надано довідки, що підтверджують пільговий характер роботи відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 та накази про результати атестації робочих за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442.

У системі персоніфікованого обліку відсутня інформація про документ, на підставі якого підприємство надає відомості про стаж роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, тобто дата та номер наказу яким затверджено результати проведення атестації робочих місць за умовами праці.

У зв`язку з тим, що довідки, що підтверджують факт пільгової роботи, позивачем не надані, а в трудовій книжці відсутні відповідні записи, які б визначили право на пенсію на пільгових умовах (відсутні дані про роботу на поверхні, участь у страйках, знаходження у відпустці без збереження заробітної плати, дані про проведення атестації робочих місць) неможливо врахувати до пільгового стажу за Списком № 1 вищезазначені періоди роботи.

За таких обставин, було прийнято рішення відмовити позивачу в призначенні пенсії за віком згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу - 06 років.

Відповідач вважає, що приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії діяв в межах наданих йому законами та нормативно - правовими актами та не порушив вимоги чинного законодавства.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі № 200/2899/21-а за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та відстрочено позивачу сплату судового збору до прийняття рішення по суті.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (а.с. 13-18).

Відповідач, Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, , місцезнаходження: вул. Центральна, буд. 13, м. Мирноград, Донецька область, 85323 є органом державної влади, про що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch).

ОСОБА_1 був взятий на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, що підтверджується відповідною довідкою управління соціального захисту населення від 22.01.2020 року № 1441- (а.с. 19), згідно з якою позивач постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 і перемістився та зареєструвався за адресою: АДРЕСА_2 .

З матеріалів справи судом встановлено, що 27 січня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 705 про призначення пенсії за віком, згідно п. 1 частини 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 48-53).

До заяви про призначення пенсії позивачем були надані наступні документи:

1) заяву про призначення пенсії від 27.01.2020 року № 705;

2) особисту заяву від 27.01.2020 року;

3) копію трудової книжки від 07.02.1983 року, мерії НОМЕР_3 ;

4) копію військового квитка від 07.05.1983 року серії НОМЕР_4 ;

5) копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.01.2020 року № 1441-;

6) копію паспорту;

7) копію картки платника податків;

8) індивідуальні відомості про застраховану особу;

9) витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 01.03.2020 року № , № (а.с. 48-49).

За наслідком розгляду поданої заяви та доданих до неї документів відповідачем було прийнято рішення № 705 від 03 лютого 2020 року про відмову в призначені пенсії позивачу відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з посиланням на відсутність необхідного страхового стажу роботи.

Зі спірного рішення видно, що заявник претендує на призначення пенсії за віком із урахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи: в ДП «Шахта № 13-Біс» з 06.02.1987 року по 02.09.1993 рік, з 25.11.2002 року по 06.06.2003 рік; в Шахтоуправлінні ім. С.М. Кірова ДП «Макіївуголь» з 23.09.1993 року по 03.05.2001 рік, з 03.09.2001 року по 23.07.2002 рік, так як підприємства розташовані на непідконтрольній території України, позивачем не надано довідки, підтверджуючі пільговий характер роботи відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 та накази про результати атестації робочих за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442. В системі персоніфікованого обліку відсутня інформація про документ, на підставі якого підприємство надає відомості про стаж роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, тобто дата та номер наказу яким затверджено результати проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Вказано, що у зв`язку з тим, що довідки, що підтверджують факт пільгової роботи, не надані, а в трудовій книжці відсутні відповідні записи, які б визначили право на пенсію на пільгових умовах (відсутні дані про роботу на поверхні, участь у страйках, знаходження у відпустці без збереження заробітної плати, дані про проведення атестації робочих місць) неможливо врахувати до пільгового стажу за Списком № 1 вищезазначені періоди роботи.

За таких обставин, вирішено відмовити ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком

згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне

страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу - 06 років (а.с. 48-53).

Інших підстав обґрунтування спірне рішення відповідача не містить, що виключає право відповідача посилатись у своїх запереченнях на інші обставини та інше обґрунтування підстав його прийняття.

Суд зазначає, що відповідно до записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 позивач, у спірні періоди:

- з 06.02.1987 року прийнятий на ДП «Шахта № 13 Біс» учнем гірника з ремонту гірничих виробок підземним з повним робочим днем у шахті (наказ № 33/к від 06.02.1987 року);

- з 11.06.1987 року переведений гірником з ремонту гірничих виробок ІІІ розряду з повним робочим днем у шахті (наказ № 422/к від 04.06.1987 року);

- з 16.10.1987 року переведений гірником з ремонту гірничих виробок ІV розряду підземним з повним робочим днем у шахті (наказ № 905/к від 16.10.1987 року);

- з 07.09.1988 року переведений учнем гірника підземного ІІІ розряду з повним робочим днем в шахті (№ 941/к від 07.09.1988 року);

- з 18.10.1988 року переведений гірником підземним ІІІ розряду з повним робочим днем (наказ № 1080/к від 17.10.1988 року);

- з 02.09.1993 року звільнений, відповідно п. 5 ст. 36 КЗпП України по переводу в Шахтоуправління ім. С.М. Кірова ДП «Макіїввуголь» (наказ № 833/к від 07.09.1993 року);

- з 23.09.1993 року прийнятий гірником підземним ІІІ розряду з повним робочим днем у шахті (наказ № 775к від 23.09.1993 року);

- з 03.05.2001 року звільнений за власним бажанням, відповідно ст. 38 КЗпП України (наказ № 415/к від 03.0.2001 року);

- з 03.09.2001 року прийнятий у ДВАТ шахта ім. С.М. Кірова гірником підземним ІІІ розряду з повним робочим днем у шахті (наказ № 855/к від 03.09.2001 року);

- з 23.07.2002 року звільнений за власним бажанням, відповідно ст. 38 КЗпП України (наказ № 555/к від 23.07.2002 року)

- з 25.11.2002 року прийнятий у ДВАТ «Ордена Леніна шахта № 13-біс» гірником підземним ІІ розряду з повним робочим днем у шахті з випробувальним терміном один місяць (наказ № 759/к від 25.11.2002 року);

- з 06.06.2003 року звільнений за власним бажанням, відповідно ст. 38 КЗпП України (наказ № 351/к від 05.06.2003 року) (а.с. 39-43).

Згідно довідки № 66 від 05.02.2021 року Державне підприємство «Шахта № 13-Біс» було реорганізовано у Відокремлений підрозділ «ВОК ЛШ імені Максима Горького» (а.с. 29).

Крім цього, згідно з довідкою Відокремленого підрозділу «ВОК ЛШ імені Максима Горького» № 64 від 05.02.2021 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_1 працював повний робочий день у шахті № 13-біс ДП «Макіїввугілля» та за період з 06.02.1987 року по 10.06.1987 року, виконував підземні роботи на дільниці РГВ, з повним робочим днем під землею на посаді підземний учень гірника з ремонту гірничих виробок, що передбачено Списком № 1 розділом 1 підрозділом 1. Постанова РМ СРСР № 1173 від 22.08.1956 року.

З 06.02.1987 року по 10.06.1987 року та з 11.06.1987 року по 06.09.1988 року виконував підземні роботи на дільниці РГВ, з повним робочим днем під землею на посаді підземного гірника з ремонту гірничих виробок, що передбачено Списком № 1 розділом 1 підрозділом 1. Постанова РМ СРСР № 1173 від 22.08.1956 року.

З 07.09.1988 року по 17.10.1988 року виконував підземні роботи на дільниці № 6, з повним робочим днем під землею на посаді підземний учень гірника, що передбачено Списком № 1 розділом 1 підрозділом 1. Постанова РМ СРСР № 1173 від 22.08.1956 року.

З 18.10.1988 року по 17.10.1988 року виконував підземні роботи на дільниці № 6, з повним робочим днем під землею на посаді підземного гірника, що передбачено Списком № 1 розділом 1 підрозділом 1. Постанова РМ СРСР № 10 від 26.01.1991 року.

З 25.11.2002 року по 06.06.2003 року виконував підземні роботи на дільниці МДР, ШТ з повним робочим днем під землею на посаді підземного гірника, що передбачено Списком № 1 розділом 1 підрозділом 1 код КП поз.1.1а Постанова КМУ№ 36 від 16.01.2003 року

З вищезазначеної довідки судом встановлено, що атестація робочих місць за посадою підземний гірник та підземний гірник по ремонту гірничих виробок та характером виконаних робіт проведена за наказом № 621 від 30.10.1995 року, первинна № 518 від 23.10.2000 року (а.с. 27-28, 32-38).

Згідно довідки Відокремленого підрозділу «шахта імені С.М.Кірова» № 12/59 від 27.01.2021 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_1 працював повний робочий день в «Шахті ім. С.М. Кірова» ДП «Макіїввуголь» з 23.09.1993 року по 03.05.2001 року на посаді гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем у шахті дільниць ПР, ОКР, що передбачено Списком № 1 розділом 1 підрозділом 1 пунктом 1010100а. Постанова КМУ від 11.03.1994 року № 162.

З 03.09.2001 року по 23.07.2002 року на посаді гірника підземного 3 розряду з повним робочим днем у шахті дільниці МДО, що передбачено Списком № 1 розділом 1 підрозділом 1 пунктом 1010100а. Постанова КМУ від 11.03.1994 року № 162.

Крім того, з вищезазначеної довідки судом встановлено, що атестація робочих місць була проведена відповідно до наказів: № 16 від 17.01.1994 року, № 34 від 23.01.1998 року, № 301 від 26.04.2000 року (а.с. 22).

Згідно з довідками про заробітну плату для нарахування пенсії № 12/60, № 12/61, № 12/62, № 12/63, № 36 від 05.02.2021 року судом встановлено, що за період з лютого 1987 року по вересень 1993 року, з вересня 1993 року по травень 2001 року та з вересня 2001 по липень 2002 року позивач отримував заробітну плату та відповідні підприємства сплачували страхові внески у Пенсійний фонд України (а.с. 23-26, 31).

18 січня 2021 року представник позивача звернувся до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з адвокатським запитом, відповідно якого просив надати інформацію щодо призначення пенсії ОСОБА_1 , надати копію рішень, якими вирішено не виплачувати пенсію та заборгованість, а також надати роздруківку помісячних виплат пенсі у пенсійному управлінні та заборгованість з пенсії станом на 01 січня 2021 року (а.с. 44-46).

На запит представника позивача Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області надало відповідь №0581-02-8/1564 від 19.01.2021 року та копію рішення № 705 від 03.02.2020 року про відмову в призначенні пенсії від 03.02.2020 року (а.с. 47).

19 лютого 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, відповідно до якої просив долучити до його заяви про призначення пенсії за віком від 27.01.2020 року зареєстровану за № 705, наступні документи: оригінал довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідного запису в ній № 12/59 від 27.01.2021 року; оригінал довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 12/60 від 27.01.2021 року; оригінал довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 12/61 від 27.01.2021 року; оригінал довідки про розмір заробітку, який враховується при обчисленні пенсії № 12/62 від 27.01.2021 року; оригінал довідки про розмір заробітку, який враховується при обчисленні пенсії №12/63 від 27.01.2021 року; оригінал довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідного запису в ній № 64 від 05.02.2021 року; оригінал довідки про реорганізацію підприємства № 66 від 05.2.2021 року; оригінал довідки № 65 від 05.02.2021 року; оригінал довідки про заробіток для нарахування пенсії № 36 від 05.02.2021 року; належним чином завірену копію наказу № 621 від 30.10.1995 року та належним чином завірену копію наказу № 518 від 23.10.2000 року (а.с. 21).

15 березня 2021 року Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області листом № 213-603/Х-02/8-0581/21 повідомило, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 595 та розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07.11.2014 року на непідконтрольній українській владі території органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Вказано, що Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року №1207-V/ІІ визнано особливість діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на тимчасово окупованій території.

Відповідно до зазначеного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Зазначено, що будь-який документ, виданий органами та/або особами, передбаченими частиною третьою статті 9 зазначеного Закону, є недійсним і не створює правових наслідків.

Враховуючи вищевикладене, довідки № 12/59 від 27.01.2021, 12/60 від 27.01.2021 року, № 12/61 від 27.01.2021, № 12/62 від 27.01.2021, № 12/63 від 27.01.2021 року видані «Донецкой народной республикой» «обособленное подразделение шахта имени С.М. Кирова » (рос.мова) та довідки № 64 від 05.002.2021 року, № 65 від 05.02.2021 року; № 66 від 05.2.2021 року; № 36 від 05.02.2021 року, видані «Донецкой народной республикой» «обособленое подрозделение ВОК ЛШ имени Максима Горького» (рос.мова) не підлягають реєстрації та виконанню (а.с. 76-77).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі по тексту - Закон № 1788), Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058 - IV (далі по тексту - Закон № 1058), Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 листопада 2005 року № 383 "Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" (далі по тексту - Порядок № 383), Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 "Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі по тексту - Порядок № 637) та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років б місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону № 1058: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Згідно з нормами пункту 2 статті 114 зазначеного Закону пенсія за віком пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, зокрема чоловіки після досягнення 50 років і за наявності стажу роботи не менше 22,6 років (у разі набуття права з 1 квітня 2019 по 31 березня 2020 року), з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок), встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

При цьому, пунктами 1, 2 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2.

Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 06 грудня 2015 року у справі № 686/19687/14а.

Щодо зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи у ДП «Шахта № 13-Біс» з 06.02.1987 року по 02.09.1993 року, з 25.11.2002 року по 06.06.2003 року та у Шахтоуправлінні ім. С.М. Кірва ДП «Макіївуголь» з 23.09.1993 року по 03.05.2001 року, з 03.09.2001 року по 23.07.2002 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Суд зазначає, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_3 (а.с. 39-43) містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у вищевказані періоди на вищезазначених підприємствах.

Наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами.

За приписами статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі "Ілашку та інші проти Молдови та Росії", ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем "Молдавської Республіки Придністров`я". Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах "Пічкур проти України", "Ілашку та інші проти Молдови та Росії" як джерело права відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу статті 6 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 10 Порядку 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці та в тих випадках, коли такий пільговий стаж виник до 21 серпня 1992 року.

З огляду на вищевикладене, уточнююча довідка може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи в трудовій книжці. Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача на підприємстві у спірні періоди. Наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами, які дають права для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Крім того, у трудовій книжці позивача за вказані періоди роботи зазначено, що він працював повний робочий день під землею. Записи про спірний період роботи засвідчений відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають.

Крім того, до Списку № 1 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженого постановами Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, постановами КМУ № 162 від 11.03.94 р. та № 36 від 16.01.03 р. (далі - Список №1), який діяв у відповідні періоди роботи позивача, були включені посади (професії) на яких працював позивач.

Не дивлячись на те, що, як вказано вище, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, у довідці № 12/59 від 27.01.2021 року та №64 від 05.2.2021 року (а.с. 22, 27) про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній вказано, що робота позивача передбачена Списком № 1, відповідно до копії наказів про атестацію робочого місця № 621 від 30.10.1995 року та № 518 від 23.10.2000 року (а.с. 32-38) було проведено відповідну атестацію робочих місць та згідно з довідками про розмір заробітку, який враховується при обчисленні пенсії № 12/60 від 27.01.2021 року, № 12/61 від 27.01.2021 року, № 12/62 від 27.01.2021 року, 12/63 від 27.01.2021 року, № 36 від 05.02.2021 року було нараховано заробітну плату та на всі виплати були нараховані страхові внески (а.с. 23-26, 31).

Щодо неврахування зазначених документів при призначенні пенсії на пільгових умовах, суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Однак, як зазначив відповідач, провести перевірку достовірності документів не має можливості, тому що підприємство знаходяться на непідконтрольній українській владі території і не здійснило перереєстрацію юридичної адреси на підконтрольну України територію.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі - Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З аналізу наведених норм видно, що у зв`язку зі зверненням позивача щодо призначення пенсії за віком пенсійний орган зобов`язаний перевірити, зокрема, чи має заявник стаж роботи, якими документами це підтверджується.

У разі прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії пенсійний орган повідомляє про це заявника із зазначає причини відмови.

У свою чергу предметом доказування у даній справі є встановлення, зокрема того, чи діяв відповідач обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

У даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права на пенсійне забезпечення, через те, відповідач не має можливості провести перевірку первинних документів позивача.

Відповідно до Додатку 1 Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р місто Донецьк відноситься до території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з частиною 1 статті 18 вказаного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до частини 2 статті 9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 статті 9 вказаного Закону визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Суд зазначає, що позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких відповідні підприємства, на яких працював позивач здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади і їх було утворено відповідно до законодавства України.

Крім цього, щодо посилання відповідача у листі № 213-603/Х-02/8-0581/21 на те, що: «довідки № 12/59 від 27.01.2021, 12/60 від 27.01.2021 року, № 12/61 від 27.01.2021, № 12/62 від 27.01.2021, № 12/63 від 27.01.2021 року видані «Донецкой народной республикой» «обособленное подразделение шахта имени С.М. Кирова » (рос.мова) та довідки № 64 від 05.002.2021 року, № 65 від 05.02.2021 року; № 66 від 05.2.2021 року; № 36 від 05.02.2021 року, видані «Донецкой народной республикой» «обособленое подрозделение ВОК ЛШ имени Максима Горького» (рос.мова) не підлягають реєстрації та виконанню», суд зазначає наступне.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "намібійські винятки": документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

За приписами статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що "Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами".

Також, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі "Ковач проти України" від 7 лютого 2008 року, п. 59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Суд зазначає, що законодавством на сьогоднішній день не врегульовано порядок надання та використання інформації, яка необхідна для підтвердження позивачем права на призначення пенсії коли доступ у позивача до такої інформації відсутній з причин, що не залежать від його волі.

Тобто через законодавчу прогалину не забезпечується захист прав громадян, які, незважаючи на втрату житла та інших соціальних благ, разом з членами своєї родини переїхали на іншу територію України з метою продовжити працювати на благо України.

Крім цього, у рішенні від 08 липня 2004 року у справі "Ілашку та інші проти Молдови та Росії", ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем "Молдавської Республіки Придністров`я". Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах "Пічкур проти України", "Ілашку та інші проти Молдови та Росії" як джерело права відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу статті 6 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, відповідач, не врахувавши пільговий стаж позивача на посадах, що віднесені до Списку № 1, відмовляючи позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже рішення відповідача № 705 від 03.02.2020 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Проте, щодо решти позовних вимог та належного та повного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу стаж за певні періоди, суд зазначає наступне.

Частиною 5 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, правовідносини щодо призначення пенсії та здійснення нарахування та виплати пенсії позивачу відносяться до виключної компетенції працівників Пенсійного фонду України, та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади, та втручатися в делеговані повноваження.

До того, ж у позовній заяві відсутні вимоги про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною.

Суд зазначає, що ним надано правову оцінку, відповідно до якої позивач має необхідний загальний та пільговий стаж, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача обчислити пільговий стаж роботи з 06.02.1987 року по 02.09.1993 року в ДП «Шахта №13-Біс», з 25.11.2002 року по 06.06.2003 року, з 23.09.1993 року по 03.05.2001 року, з 03.09.2001 року по 23.07.2002 року відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та провести перерахунок пенсії відповідно до статті 8 відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно із абзацом 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком (в тому числі, з урахуванням понаднормового стажу, встановленого статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Виходячи з положень наведеної норми, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у списку № 1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі № 640/4469/17.

Суд звертає увагу позивача, що його пільговий стаж станом на час розгляду відповідачем його документів не був обчислений, а питання визначення розміру пенсії позивача відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» взагалі відповідачем не розглядалось, у зв`язку з чим вказані позовні вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд, з метою ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та задовольнити адміністративний позов частково, шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 705 від 03.02.2020 року про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язання відповідача прийняти для розрахунку пенсії довідки №12/59 від 27.01.2021 року, №12/60 від 27.01.2021 року, №12/61 від 27.01.2021 року, №12/62 від 27.01.2021 року, №12/63 від 27.01.2021 року, видані Відокремленим підрозділом «шахта імені С.М.Кірова» та довідки №64 від 05.02.2021 року, №65 від 05.02.2021 року, №66 від 05.02.2021 року, № 36 від 05.02.2021 року, видані Відокремленим підрозділом «ВОК ЛШ імені Максима Горького», а також зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 27.01.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні про те, що підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача, який дає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди роботи з 06.02.1987 року по 02.09.1993 року в ДП «Шахта №13-Біс», з 25.11.2002 року по 06.06.2003 року, з 23.09.1993 року по 03.05.2001 року, з 03.09.2001 року по 23.07.2002 року в Шахтоуправлінні ім. С.М. Кірова ДП «Макіїввуголь».

Щодо строків звернення позивача до суду з позовною заявою.

Відповідно до частин 1-3 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що відповідачем не надано суду доказів направлення спірного рішення № 705 від 03.02.2020 року позивачу.

З матеріалів справи судом встановлено, що про вказані обставини і про те, що певні періоди роботи не було враховано відповідачем до стажу позивача, останній дізнався лише отримавши лист відповідача № 0581-02-8/1564 від 19.01.2021 року, отже ним не пропущено строк звернення до адміністративного суду з позовом, передбачений ст. 122 КАС України.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України, Законами України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 листопада 2005 року № 383 "Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 "Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнання протиправним та скасувати рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 705 від 03.02.2020 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язання Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: вул. Центральна, буд. 13, м. Мирноград, Донецька область, 85323) прийняти для розрахунку пенсії довідки №12/59 від 27.01.2021 року, №12/60 від 27.01.2021 року, №12/61 від 27.01.2021 року, №12/62 від 27.01.2021 року, №12/63 від 27.01.2021 року, видані Відокремленим підрозділом «шахта імені С.М.Кірова» та довідки №64 від 05.02.2021 року, №65 від 05.02.2021 року, №66 від 05.02.2021 року, № 36 від 05.02.2021 року, видані Відокремленим підрозділом «ВОК ЛШ імені Максима Горького».

Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: вул. Центральна, буд. 13, м. Мирноград, Донецька область, 85323) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) від 27.01.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні про те, що підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача, який дає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди роботи з 06.02.1987 року по 02.09.1993 року в ДП «Шахта №13-Біс», з 25.11.2002 року по 06.06.2003 року, з 23.09.1993 року по 03.05.2001 року, з 03.09.2001 року по 23.07.2002 року в Шахтоуправлінні ім. С.М. Кірова ДП «Макіїввуголь».

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місцепроживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: вул. Центральна, буд. 13, м. Мирноград, Донецька область, 85323).

Повне судове рішення складене 23 квітня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч