Справа № 640/24220/19
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2021 року м. Київ № 640/24220/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за заявоюОСОБА_1
до треті особиМіністерства юстиції України Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ялова Наталія Олександрівна, ОСОБА_2 , Фонд соціального страхування України, Міністерство соціальної політики України
прозаборону вчиняти дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі також - позивач) із позовом до Міністерство юстиції України (далі також - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ялова Наталія Олександрівна (далі також - третя особа 1, приватний нотаріус), ОСОБА_2 (далі також - третя особа 2), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Фонд соціального страхування України (далі також - третя особа 3, Фонд), Міністерство соціальної політики України (далі також - третя особа 4, Мінсоцполітики), про:

- визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 26.11.2019 року №3638/5;

- зобов`язання Міністерства юстиції України відновити реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.11.2019 року №6035093 "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах" проведену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яловою Н.О. стосовно Фонду соціального страхування України () шляхом вчинення реєстраційної дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних особі - підприємців та громадських формувань про зміни до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах Фонду соціального страхування України () про ОСОБА_1 як керівника (директора виконавчої дирекції) Фонду соціального страхування України (код 40210180).

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 08.11.2019 року по справі №757/26939/18-ц ОСОБА_1 на роботі на посаді директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та допущено негайне виконання рішення в цій частині.

На виконання цього рішення суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яловою Н.О. 14.11.2019 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про ОСОБА_1 , як директора (керівника) виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України.

Водночас, за результатами розгляду скарги Міністерства соціальної політики України від 18.11.2019 року №19786/0/2-19/45 Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України зроблено висновок від 25.11.2019 року, на підставі якого Міністерством юстиції України видано оспорюваний позивачем наказ від 26.11.2019 року №3638/5, відповідно до змісту якого скасовано державну реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.11.2019 року №6035093 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах», проведену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яловою Н.О. стосовно Фонду соціального страхування України; анульовано доступ до ЄДР приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Яловій Н.О. шляхом покладення такого виконання на державне підприємство «Національні інформаційні системи».

Позивач вважає оспорюваний наказ протиправним, оскільки Міністерством юстиції України порушено положення Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1128, здійснивши розгляд скарги на реєстраційні дії, проведені на підставі судового рішення.

Зокрема, позивачем зауважено, що безпосереднє управління Фондом здійснюють його правління та виконавча дирекція, в той час, як скаргу подано Мінсоцполітики, в якій не зазначено яким чином порушено законні права та інтереси скаржника, зокрема, скарга підписана заступником міністра О.Ковалем без долучення документів та/або відомостей щодо підтвердження повноважень останнього на підписання скарги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2019 року у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.12.2019 року відкрито спрощеного позовне провадження без виклику сторін.

Через канцелярію суду 09.01.2020 року Мінсоцполітики подані письмові пояснення, в яких просить відмовити у задоволенні позову.

Так, Мінсоцполітики зазначено, що на час подання скарги рішенням Печерського районного суду міста Києва від 08.11.2019 року по справі №757/26939/18-ц не набрало законної сили та рішення правління Фонду щодо виконання судового рішення не прийнято, з огляду на що, 14.11.2019 року державним реєстратором - приватним нотаріусом безпідставно внесені зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме, шляхом зазначення керівником виконавчої дирекції Фонду ОСОБА_1.

Щодо повноважень Мінсоцполітики стосовно діяльності Фонду, третьою особою 4 зазначено, що згідно з Положенням Мінсоцполітики, останнє, відповідно до покладених завдань здійснює державний нагляд зокрема у частині забезпечення відповідності законодавству рішень правління Фонду соціального страхування, погоджує структуру органів Фонду, граничну чисельність працівників, схему їх посадових окладів, видатки на адміністративно-господарські витрати Фонду. Крім того, Мінсоцполітики вносить органу, який призначив директора виконавчої дирекції Фонду, пропозиції щодо звільнення директора у разі невиконання ним завдань і функцій, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Щодо повноважень підписанта скарги, Мінсоцполітики зазначено, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.09.2019 року №757-р Коваля Олега Петровича призначено заступником Міністра соціальної політики України (наказ Мінсоцполітики від 09.09.2019 року №1234к «Про призначення Коваля О.П. »).

Обов`язки заступника Міністра Коваля О.П. визначено відповідно до наказу Мінсоцполітики від 14.11.2019 року №1645 «Про внесення змін до тимчасового розподілу обов`язків між Міністром соціальної політики України та його заступниками».

Щодо правомірності наказу Міністерства юстиції України від 26.11.2019 року №3638/5, третьою особою 4 зазначено, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації лише засвідчує факт, тобто, виконує функцію легалізації події, тому, якщо резолютивна частина рішення суду не передбачає обов`язку вчинити реєстраційну дію, державний реєстратор не мала права вносити будь-які відомості до Єдиного державного реєстру на підставі вказаного судового рішення про поновлення на роботі.

Через канцелярію суду 09.01.2020 року третьою особою 1 подані пояснення щодо вчинених останньою реєстраційних дій.

Так, на переконання приватного нотаріуса наказ № 3638/5 від 26.11.2019 року прийнято відповідачем з порушенням норм чинного законодавства, а саме, з порушенням права приватного нотаріуса на участь у процесі прийняття рішення та за відсутності у відповідача прав на розгляд скарги Міністерства соціальної політики України.

Через канцелярію суду 11.01.2020 року Мінсоцполітики подані письмові пояснення, зміст яких ідентичний змісту пояснень від 09.01.2020 року.

Через канцелярію суду 17.01.2020 року Міністерством юстиції України подано відзив на позовну заяву.

Через канцелярію суду 17.01.2020 року відповідачем подано заяву про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Щодо повноважень Мінсоцполітики на подання скарги, Міністерством юстиції України посилається на Положення Мінсоцполітики, зокрема, зазначено, що розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.09.2019 року №757-р. яким призначено О. Коваля заступником Міністра соціальної політики України наявне в загальному доступні, та згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відомості про Коваля О. П. внесено до реєстру як про особу, яка має право вчиняти юридичні дії від імені Мінсоцполітики без довіреності.

Отже, скарга Мінсоцполітики відповідає вимогам частини п`ятої статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Щодо повноважень відповідача на розгляд скарги та прийняття відповідного рішення, останнім зазначено, що виняток щодо заборони розглядати скаргу на проведені державним реєстратором реєстраційних дій, крім випадків, якщо останні проведено на підставі судового рішення, стосується виключно тих випадків, коли судове рішення є підставою для проведення реєстраційної дії, а відповідна дія проведена в межах законодавства. Проте, у ситуації, що стала підставою для подання скарги, судове рішення не могло бути підставою для проведення реєстраційної дії, а відповідна процедура вчинення реєстраційної дії була порушена.

Так, проведеним аналізом відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що поданий приватному нотаріусу пакет документів для проведення реєстраційної дії не відповідає частині четвертій статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», а саме, був відсутній примірник оригіналу (нотаріально засвідченої копії) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміни, що вносяться до реєстру.

Таким чином, приватний нотаріус повинна була зупинити розгляд відповідних документів на підставі пункту 1 частини першої статті 27 Закону, проте, всупереч пунктам 3, 4 частини другої статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» виготовлено та внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань електронної копії не всіх документів, поданих для проведення оскаржуваної реєстраційної дії.

Зокрема, приватним нотаріусом здійснено запит до Печерського районного суду міста Києва оформлено останньою 11.11.2019 року, тобто до подання їй заяви на проведення реєстраційної дії.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Через канцелярію суду 21.01.2020 року Міністерством соціальної політики України подано клопотання про закриття провадження у справі.

Через канцелярію суду 24.01.2020 року позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що копія скарги Мінсоцполітики від 21.11.2019 року №20054/0/2-19, долучену Міністерством юстиції України до відзиву, не була предметом розгляду Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, оскільки таким була скарги Мінсоцполітики від 18.11.2019 року 19786/0/2-19/45, яку висновком Комісії задоволено, внаслідок чого, винесено оскаржуваний наказ.

Через канцелярію суду 27.01.2020 року позивачем подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.01.2020 року заяву Міністерства юстиції України про розгляд справи за правилами загального позовного провадження повернуто без розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.01.2020 року заяву Міністерства соціальної політики України про закриття провадження у справі повернуто без розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.01.2020 року в задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 відмовлено.

Через канцелярію суду 10.04.2020 року Фондом подані письмові пояснення.

Через канцелярію суду 05.05.2020 року Фондом подано повідомлення про представництво Фонду у справі.

Через канцелярію суду 05.05.2020 року ОСОБА_5 подано заяву про вступ в справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Через канцелярію суду 05.06.2020 року Фондом подані заперечення щодо залучення до участі у справі третьою особою ОСОБА_5 .

Через канцелярію суду 05.06.2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_5 про вступ в справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, відмовлено.

Через канцелярію суду 13.07.2020 року Фондом подані письмові пояснення.

Через канцелярію суду 09.11.2020 року Фондом подано клопотання про приєднання до матеріалів справи копій судових рішень.

Через канцелярію суду 26.01.2021 року позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи копій судових рішень.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 08.11.2019 року по справі №757/26939/18-ц, яке, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень набрало законної сили 19.02.2021 року, позов ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України, третя особа Міністерство соціальної політики України про визнання незаконною постанову про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково. Зокрема, скасовано постанову правління Фонду соціального страхування України від 15.05.2018 року №2 «Про звільнення директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України ОСОБА_1; поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та допущено негайне виконання рішення в цій частині.

Згідно з наказом директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 14.11.2019 року №35-к «По особовому складу» ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків директора виконавчої дирекції Фонду з 15.11.2019 року; увільнено заступника директора виконавчої дирекції Фонду Нестерова Сергія Володимировича від виконання обов`язків директора виконавчої дирекції Фонду з 15.11.2019 року.

ОСОБА_1 від імені юридичної особи Фонд соціального страхування України 14.11.2019 року подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Яловій Н.О. для проведення реєстраційної дії «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах» наступні документи: реєстраційну картку на внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; рішення Печерського районного суду міста Києва (справа №757/26939/18-ц) від 08.11.2019 року; квитанцію про сплату адміністративного збору; квитанцію про сплату адміністративного збору в скорочені терміни.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яловою Н.О. 14.11.2019 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про ОСОБА_1 , як директора (керівника) виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України.

Міністерство соціальної політики України звернулось до відповідача зі скаргами від 18.11.2019 року №19786/0/2-19/45 (вх.19.11.2019 року №26266-26-19) та від 21.11.2019 року №20054/0/2-19 (вх.№26617-26-19) на дії державного реєстратора-нотаріуса, якими просило провести перевірку правомірності проведених реєстраційних дій приватним нотаріусом Яловою Н.О. на підставі рішення суду, яке не набрало законної сили, та без наявності рішення правління про поновлення ОСОБА_1 , та прийняти вмотивоване рішення про скасування реєстраційної дії.

Висновком Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 25.11.2019 року рекомендовано скаргу Міністерства соціальної політики України від 18.11.2019 року задовольнити; скасувати реєстраційну дію в ЄДР від 14.11.2019 року № 6035093 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах» проведену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яловою Н.О. щодо Фонду соціального страхування України (код за ); анулювати доступ до ЄДР приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Яловій Н.О.

Наказом Міністерства юстиції України від 26.11.2019 року №3638/5 скаргу Міністерства соціальної політики України від 18.11.2019 року задоволено; скасовано реєстраційну дію в ЄДР від 14.11.2019 року № 6035093 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах» проведену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яловою Н.О. щодо Фонду соціального страхування України (код за ) та анульовано доступ до ЄДР приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Яловій Н.О .

Вважаючи наказ Міністерства юстиції України від 26.11.2019 року №3638/5 протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заперечення, відзив, відповідь на відзив, пояснення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з пунктом 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 року № 228 (далі також - Положення № 228), Міністерство юстиції України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Міністерство юстиції України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України.

Пунктом 10 Положення № 228 визначено, що Мін`юст у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, здійснює організацію і контроль за їх виконанням.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців врегульовані Законом України від 15.05.2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (із змінами і доповненнями) (далі-Закон № 755).

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою, шостою статті 34 Закону №755 рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на проведені державним реєстратором реєстраційні дії (крім випадків, якщо такі реєстраційні дії проведено на підставі судового рішення); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити: 1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; 2) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, порушені на думку скаржника; 3) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 3-1) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення, повідомлення або реєстраційної дії державного реєстратора та/або внесення відомостей до Єдиного державного реєстру; 4) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складення скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Якщо скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації подається представником скаржника, до такої скарги додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, або його копія, засвідчена в установленому порядку.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову в задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування реєстраційної дії, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатом розгляду скарги, - у разі оскарження реєстраційної дії, рішення територіального органу Міністерства юстиції; б) проведення державної реєстрації - у разі оскарження відмови у державній реєстрації; в) виправлення технічної помилки, допущеної державним реєстратором; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру; д) скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Рішення, передбачені підпунктами «а», «ґ», «д» і «е» пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть прийняти мотивоване рішення, в якому передбачити шляхи для задоволення скарги.

Рішення, прийняте за результатами розгляду скарги, надсилається скаржнику протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

Згідно з частиною восьмою статті 34 Закону №755 Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо: 1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті; 2) на момент прийняття рішення про задоволення скарги шляхом скасування реєстраційної дії щодо державної реєстрації новоствореної юридичної особи, іншої організації, державної реєстрації фізичної особи підприємцем, припинення юридичної особи, іншої організації, припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця або шляхом проведення реєстраційної дії в Єдиному державному реєстрі проведено наступну реєстраційну дію щодо відповідної особи; 3) у разі наявності інформації про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з такого самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін; 4) у разі наявності інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави; 5) є рішення цього органу з такого самого питання; 6) в органі ведеться розгляд скарги з такого самого питання від цього самого скаржника; 7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень; 8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги; 9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу; 10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

Відповідно до частин дев`ятої, десятої статті 34 Закону №755 порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду.

З огляду на те, що скасована оскаржуваним наказом реєстраційна дія стосується безпосередньо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно позивача, суд дійшов висновку про наявність у останнього права звернення до суду із цим позовом.

Зокрема, суд зауважує, що спір про право позивача на обіймання посади виконавчого директора Фонду є вирішеним Печерським районним суду міста Києва згідно з рішенням від 08.11.2019 року у справі №757/26939/18-ц, яке на день вирішення цієї справи, набрало законної сили, з огляду на що, здійснення державним реєстратором реєстрації відомостей до Єдиного державного реєстру про ОСОБА_1., як директора (керівника) виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України не має ознак приватноправового спору, позаяк такий спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 2 Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.01.2016 року № 37/5 Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при Міністерстві юстиції України, що в межах повноважень, визначених Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємств та громадських формувань», Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1128, забезпечує розгляд скарг у сфері державної реєстрації (далі також- Порядок № 1128).

Згідно з пунктом 8 Порядку № 1128 під час розгляду скарги по суті Комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує: 1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження; 2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах; 3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора); 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Щодо наявності підстав у Мінсоцполітики для подання скарги на реєстраційні дії приватного нотаріуса, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року № 423 затверджено Положення про Міністерство соціальної політики України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі також - Положення про Мінсоцполітики).

Згідно з пунктом 1 Положення Мінсоцполітики Міністерство соціальної політики України (Мінсоцполітики) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціальної політики, загальнообов`язкового державного соціального та пенсійного страхування, соціального захисту, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, усиновлення та захисту прав дітей, запобігання насильству в сім`ї, протидії торгівлі людьми, захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики щодо пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, соціального захисту ветеранів війни та осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині організації виплати їм разової грошової допомоги, соціальної та професійної адаптації військовослужбовців, які звільняються, осіб, звільнених з військової служби, у сфері здійснення державного нагляду та контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Мінсоцполітики є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків, надання гуманітарної допомоги.

Відповідно до підпунктів 22, 24 пункту 4 Положення Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань: здійснює державний нагляд у сферах загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності у частині забезпечення відповідності законодавству рішень правління Фонду соціального страхування, погоджує структуру органів зазначеного Фонду, граничну чисельність працівників, схему їх посадових окладів, видатки на адміністративно-господарські витрати зазначеного Фонду; вносить органу, який призначив директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування, пропозиції щодо звільнення директора у разі невиконання ним завдань і функцій, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яловою Н.О. 14.11.2019 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.11.2019 року № 6035093 про ОСОБА_1., як директора (керівника) виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України.

Аналіз повноважень Мінсоцполітики, визначених Положенням, дає підстави вважати наявність права оскарження реєстраційних дій щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування, оскільки безпосередньо приймає участь у його призначенні та звільненні з посади.

Щодо наявності повноважень у заступника Міністра соціальної політики О.П. Коваля на підпис скарги, поданої Мінсоцполітики, суд зазначає про наявність у Єдиному державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на день подання останньої, відомостей про О.П. Коваля як такого, що діє від імені Міністерства без довіреності, з огляду на що, у суду відсутні підстави вважати твердження позивача про неправомірність прийняття скарги до розгляду за підписом Коваля О.П. обґрунтованими в цій частині.

Щодо твердження позивача у відповіді на відзив про подання Міністерством юстиції України до відзиву на позовну заяву скарги від 21.11.2019 року №20054/0/2-19 (вх.№26617-26-19), яка не була предметом розгляду Комісією, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що Міністерство соціальної політики України звернулось до відповідача зі скаргами від 18.11.2019 року №19786/0/2-19/45 (вх.19.11.2019 року №26266-26-19) та від 21.11.2019 року №20054/0/2-19 (вх.№26617-26-19) на дії державного реєстратора-нотаріуса, якими просило провести перевірку правомірності проведених реєстраційних дій приватним нотаріусом Яловою Н.О. на підставі рішення суду, яке не набрало законної сили, та без наявності рішення правління про поновлення ОСОБА_1 , та прийняти вмотивоване рішення про скасування реєстраційної дії.

Зазначені скарги обидві долучені Міністерством юстиції України до матеріалів справи.

Дослідивши вказані скарги, судом встановлено, що останні за змістом є ідентичними, водночас, у назві скарги від 18.11.2019 року №19786/0/2-19/45 (вх.19.11.2019 року №26266-26-19) Мінсоцполітики допущено описку та зазначено «Скарга на дії державного виконавця» замість «Скарга на дії державного реєстратора».

Суду доказів розгляду скарги від 21.11.2019 року №20054/0/2-19 та винесення відповідного рішення за результатами її розгляду сторонами не надано, з огляду на що, у суду відсутні підстави вважати, що Міністерством юстиції України прийнято оскаржуваний наказ за наслідками розгляду Комісією скарги від 21.11.2019 року №20054/0/2-19.

Крім того, усі документи, подані відповідачем, свідчать про вирішення Комісією та прийняття оскаржуваного наказу Міністерством на підставі скарги Мінсоцполітики від 18.11.2019 року №19786/0/2-19/45.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 1128 за результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

Щодо встановлених відповідачем порушень, що стали підставою для винесення спірного рішення, суд звертає увагу на наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що у мотивувальній частині висновку Комісії від 25.11.2019 року, останньою встановлено порушення приватним нотаріусом пункту 1 частини першої статті 27 Закону України від 01.07.2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», а саме, проведено спірну реєстраційну дію за відсутності примірнику оригіналу (нотаріально засвідченої копії) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміни, що вносяться до ЄДР.

Зокрема, Комісією зазначено, що пунктом 2 частини першої статті 25 цього Закону передбачено вичерпний перелік категорій судових рішень, які є підставою для державної реєстрації та інших реєстраційних дій. Судове рішення про поновлення особи на посаді керівника юридичної особи не належить до таких категорій.

Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно» дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав, в той час, як предметом скарги Мінсоцполітики, яка розглядалася Комісією, є реєстраційні дії приватного нотаріуса щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, які підпадають під сферу дії Закону №755.

З огляду на викладене, у суду наявні підстави вважати висновки Комісії такими, що зроблені на підставі законодавства, яким не врегульовано спірні правовідносини в межах розгляду скарги Мінсоцполітики від 18.11.2019 року №26266-26-19, а тому такі висновки не є правомірними.

Зокрема, суд зауважує, що підстави, якими відповідач заперечує проти позову, ґрунтуються на тому, що приватним нотаріусом безпідставно внесено до ЄДР відомості про ОСОБА_1 на підставі рішення Печерського районного суду міста Києва від 08.11.2019 року по справі №757/26939/18-ц, яким скасовано постанову правління Фонду соціального страхування України від 15.05.2018 року №2 «Про звільнення директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України ОСОБА_1, поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та допущено негайне виконання рішення в цій частині.

З наданих позивачем та Фондом документів, долучених судом до матеріалів справи за клопотаннями останніх, встановлено, що зазначені підстави були предметом спору у справі № 640/23944/19 за позовом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ялової Наталії Олександрівни до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування пункту 3 наказу Міністерства юстиції України № 3638/5 від 26.11.2019 року «Про скасування реєстраційної дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Яловій Н.О.» та зобов`язання Міністерства юстиції України поновити приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Яловій Н.О. доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Дана справа перебувала у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем в якій є приватний нотаріус, яка перебуває у статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, у справі №640/24220/19.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.07.2020 року, яке набрало законної сили 29.09.2020 року, позов приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ялової Наталії Олександрівни задоволено; визнано протиправним та скасовано пункт 3 наказу Міністерства юстиції України № 3638/5 від 26.11.2019 р. «Про скасування реєстраційної дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Яловій Н.О.»; зобов`язано Міністерства юстиції України поновити приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Яловій Н.О. доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Так, в межах справи №640/23944/19 суд дійшов висновку про відповідність проведеної реєстраційної дії від 14.11.2019 року № 6035093 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах» вимогам чинного законодавства з наступних підстав :

«… для проведення реєстраційної дії на підставі судового рішення Законом не передбачено необхідності подання суб`єкту державної реєстрації будь-яких інших документів, окрім судового рішення.

Більше того, проведення реєстраційної дії на підставі судового рішення не ставиться в залежність від прийняття або неприйняття певного рішення органу управління юридичної особи, відносно якої проводиться така реєстраційна дія.

З огляду на викладене, рішення Печерського районного суду міста Києва від 08.11.2019 року по справі №757/26939/18-ц в повній мірі відповідає вимогам положень ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та п. 6 розділу І Порядку № 359/5 та є належною підставою для проведення відповідних реєстраційних дій.

Разом з цим, позивачем, на виконання положень ч. 5 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» направлено до Печерського районного суду міста Києва запит (вих. №25/01-16 від 11.11.2019 р.) стосовно надання інформації щодо фактичного винесення вищезазначеного рішення та щодо негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з Фонду соціального страхування України на користь ОСОБА_1 в межах одного місяця.

Листом від 14.11.2019 р. Печерський районний суд міста Києва підтвердив інформацію, що містилася в рішенні від 08.11.2019 року по справі №757/26939/18-ц, та повідомив, що рішення суду підлягає негайному виконанню в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з Фонду соціального страхування України на користь ОСОБА_1 в межах одного місяця.».

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Суд зауважує, що Міністерством юстиції України інших доводів, ніж вже були оцінені судом у межах розгляду справи №640/23944/19, під час розгляду справи №640/24220/19 не подані.

Таким чином, з огляду на те, що судом не встановлено протилежності обставин у спорах у справах №640/23944/19 та №640/24220/19, у суду наявні підстави вважати приюдиційним той факт, що приватним нотаріусом здійснено скасовану відповідачем реєстраційну дію відносно внесення відомостей про позивача до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань правомірно.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону №755 рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду.

При цьому, як визначено пунктом 1 частини другої статті 34 Закону №755, Міністерство юстиції України розглядає скарги на проведені державним реєстратором реєстраційні дії (крім випадків, якщо такі реєстраційні дії проведено на підставі судового рішення).

Відтак, вказане положення Закону містить пряму заборону для відповідача розглядати скарги на реєстраційні дії, проведені на підставі судового рішення.

Враховуючи, що реєстраційна дія, яка скасована оскаржуваним наказом, була проведена третьою особою 1 на підставі судового рішення, розгляд порушених у скарзі Міністерства соціальної політики України питань не належить до компетенції відповідача, а тому розгляд відповідачем такої скарги є порушенням пункту 1 частини другої статті 34 Закону, що свідчить про протиправність прийнятого рішення та наявності правових підстав для його скасування.

Враховуючи викладене, наказ Міністерства юстиції України від 26.11.2019 року №3638/5 «Про скасування реєстраційної дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд зауважує, що пункт 3 оскаржуваного наказу носить характер індивідуального, застосованого до приватного нотаріуса, який останньою оскаржено в судовому порядку, та який рішенням суду, яке набрало законної сили, скасовано.

Отже, позовна вимога позивача про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 26.11.2019 року №3638/5 підлягає задоволенню частково, а саме, у частині скасування пунктів 1, 2 цього наказу.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Міністерства юстиції України відновити реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.11.2019 року №6035093 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах», суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 25 Закону №755 (в чинній редакції) державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі.

Пунктом 3 частини п`ятої статті 25 Закону №755 передбачено, що суб`єкт державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дати отримання судового рішення, передбаченого пунктом 2 частини першої цієї статті проводить відповідну реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру (крім випадків, передбачених пунктами 1 та 2 цієї частини).

Згідно з абзацом 2 пункту 17 Порядку №1128 (в чинній редакції) рішення, дії або бездіяльність Мін`юсту можуть бути оскаржені до суду.

У разі скасування судом рішення Мін`юсту про задоволення скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст не пізніше наступного робочого дня з дня надходження судового рішення також забезпечує внесення відповідних відомостей до реєстрів відповідно до закону.

Отже, оскільки відповідно до законодавства Міністерство юстиції України не може вчиняти реєстраційні дії щодо державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, в тому числі вносити записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на підставі рішення суду, позовні вимоги в частині зобов`язання Міністерства юстиції України відновити реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.11.2019 року №6035093 задоволенню не підлягає.

Разом з тим, на переконання суду, скасування спірного наказу в частині пунктів 1 та 2 є ефективним та достатнім способом захисту відновлення порушеного права позивача.

Згідно статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з положеннями статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27.09.2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також доводи позивача та відповідача щодо заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви за дві немайнові позовні вимоги у розмірі 1 536,80 грн. (квитанція від 03.12.2019 року №44097 на суму 768, 40 грн. та квитанція від 03.12.2019 року №44132 на суму 768, 40 грн.).

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача з відповідача судові витрати за сплату судового збору у розмірі 768,40 грн., що є пропорційним до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 6, 9, 73-80, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати пункти 1, 2 наказу Міністерства юстиції України від 26.11.2019 року №3638/5.

3. В іншій частині відмовити.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 768, 40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.) пропорційно до задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статті 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Міністерство юстиції України (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13).

Третя особа 1: приватний нотарус Київського міського нотаріального округу Ялова Тетяна Олександрівна (адреса: АДРЕСА_2 );

Третя особа 2: ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 );

Третя особа 3: Фонд соціального страхування України (, адреса: 04070, м. Київ, вул. Боричів Тік, 28);

Третя особа 4: Міністерство соціальної політики України (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Еспланадна, 8/10).

Повне рішення складено 19.05.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна