Справа № 120/3629/21-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2021-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 травня 2021 р. Справа № 120/3629/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Замостянського відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Замостянського відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (відповідач). За змістом позову позивач просить суд скасувати постанову головного державного виконавця Замостянського відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Довганенка Миколи Володимировича про відкриття виконавчого провадження № 64599930 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору за ВП 53996391 в розмірі 24462,68 грн в частині стягнення виконавчого збору в розмірі 24462,68 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивач зазначив, що виконавчий збір у розмірі 24462,68 грн стягується з позивача у виконавчому провадженні № 53996391, виконавчий лист по якому було повернуто стягувачу за його заявою про повернення виконавчого документа. Оскільки відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є фактичне виконання судового рішення та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень, а заходів примусу державним виконавцем щодо примусового виконання рішення у ВП №53996391 не здійснювалося, то, на переконання сторони позивача, постанова про відкриття виконавчого провадження № 64599930 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору за ВП 53996391 в розмірі 24462,68 грн в частині стягнення виконавчого збору в розмірі 24462,68 грн є протиправною.

Ухвалою суду від 11.05.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 287 КАС України; встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позов. Також зазначеною ухвалою витребувано із Замостянського відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 64599930.

У встановлений судом строк Замостянським відділом Державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) подано витребувані докази та відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить у задоволенні адміністративного позову відмовити. Свою позицію обґрунтовує тим, що відповідно до статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Зазначає, що винесення виконавчого збору у межах виконавчого провадження № 53996391 не належить до встановлених законом випадків, за яких виконавчий збір не стягується. Звертає увагу на те, що на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору у державного виконавця не було законних підстав для того, щоб не вирішувати питання про стягнення виконавчого збору за виконавчим документом, а винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору є його прямим обов`язком. Також відповідач зазначає, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від застосування заходів примусового характеру, спрямованих на виконання рішення, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку з імовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

За правилами частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 4 КАС України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, встановив такі фактичні обставини.

23.05.2017 за заявою ПАТ "Альфа-Банк" державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53996391 щодо примусового виконання виконавчого листа № 127/27734/15-ц від 28.04.2016, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "Альфа-Банк" боргу за кредитним договором №06-2.1/364 від 14.04.2005 в розмірі 241011,66 грн, а також понесених судових витрат у виді 3615,17 грн судового збору.

23.05.2017 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

На виконання постанови про арешт майна боржника від 23.05.2017 внесено обтяження майна боржника в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно довідки НАІС ДДАІ МВС України від 30.10.2017 - за боржником зареєстрований транспортний засіб PEUGET 405 GRX 1.9 D 1905 (1988), ДНЗ НОМЕР_1 .

24.11.2017 державним виконавцем здійснювався вихід за адресою АДРЕСА_1 в результаті якого транспортний засіб PEUGET 405 GRX 1.9 D 1905 (1988), ДНЗ НОМЕР_1 не виявлено, про що складено відповідний акт.

05.12.2017 державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника PEUGET 405 GRX 1.9 D 1905 (1988), ДНЗ НОМЕР_1 та направлено її для виконання до Управління інформаційної підтримки та координації поліції "102" Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у боржника виявлено наступне майно: житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 ; квартира за адресою АДРЕСА_1 .

24.11.2020 державним виконавцем здійснювався вихід за адресою АДРЕСА_1 , в результаті якого двері ніхто не відкрив, залишено виклик державного виконавця, про що складено відповідний акт.

25.06.2019 до Тиврівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області направлено доручення на проведення опису та арешту майна боржника, а саме житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

27.07.2020 від стягувача надійшла заява про повернення виконавчого документа без подальшого виконання.

26.08.2020 державним виконавцем винесені постанови: про припинення розшуку майна боржника; про стягнення виконавчого збору; про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

26.08.2020 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

26.08.2020 державним виконавцем винесено постанову про виправлення помилки в процесуальному документів в резолютивній частині якої постановлено "Внести виправлення до документу "Постанова про повернення виконавчого документа стягувану" від 26.08.2020: До резолютивної частини виконавчого документа необхідно додати пункт "Виділити в окреме провадження постанови про стягнення виконавчого збору і про стягнення витрат виконавчого провадження."

24.02.2021 державним виконавцем винесено постанови: про відкриття виконавчого провадження № 64599930 щодо примусового виконання постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору № 53996391 від 26.08.2020; про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 64599930; про арешт майна боржника за виконавчим провадженням № 64599930.

Не погодившись з постановою про відкриття виконавчого провадження № 64599930 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору за ВП 53996391 в розмірі 24462,68 грн в частині стягнення виконавчого збору в розмірі 24462,68 грн, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Згідно із частиною першою статті 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VІІІ установлено, що рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону.

За змістом пункту 5 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VІІІ постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди також є виконавчими документами, які підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону.

Згідно із частиною 1 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. (п.1 ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження").

За приписами частини 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VІІІ (у редакції, чинній до 28.08.2018) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Згідно із нормами ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за №1302/29432; в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови, далі - Інструкція).

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5 передбачено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14, 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Суд зазначає, що виведена в окреме виконавче провадження для подальшого виконання постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору згідно із пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом та відповідає вимогам, зазначеним у статті 4 цього Закону. З огляду на відсутність підстав для повернення цього виконавчого документа, передбачених у частині 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", відповідач правомірно виніс спірну постанову про відкриття виконавчого провадження з метою стягнення з боржника виконавчого збору.

Суд наголошує, що сума виконавчого збору 24462,68 грн визначена у постанові державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 26.08.2020 ВП № 53996391 і саме ця постанова є виконавчим документом, на підставі якого було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2021 ВП № 64599930.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №0340/1792/18 (провадження №11-733апп19) та в постанові Верховного суду від 26.08.2020 у справі № 360/4369/19.

Позивач просить скасувати постанову головного державного виконавця Замостянського відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Довганенка Миколи Володимировича про відкриття виконавчого провадження № 64599930 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору за ВП 53996391 в розмірі 24462,68 грн в частині стягнення виконавчого збору в розмірі 24462,68 грн, обґрунтовуючи протиправність такого рішення тим, що стягнення з позивача виконавчого збору є неправомірним, оскільки, на її думку, державний виконавець не вчинив жодних дій щодо примусового виконання рішення суду.

Позивач не обґрунтовує протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження, а фактично наводить доводи щодо незгоди із постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, яку у цій справі не оскаржує. Матеріали справи також не містять доказів оскарження або скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 26.08.2020 ВП № 53996391.

Постанова про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документу щодо стягнення виконавчого збору є самостійним рішенням суб`єкта владних повноважень, а підстави і порядок його прийняття врегульовано Законом № 1404-VІІІ.

У межах спірних правовідносин доводи позивача про неправомірність стягнення з неї виконавчого збору не мають правового значення для вирішення даного спору щодо законності відкриття нового виконавчого провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору, яка є виконавчим документом.

Крім того суд зазначає, що оскільки постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2021 ВП № 64599930 в частині стягнення виконавчого збору є чинною та ніким не скасованою, тому винесення постанови про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору є обов`язком державного виконавця, а не правом відповідно до ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження".

Враховуючи відсутність порушення відповідачем порядку прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2021 ВП № 64599930 та факт не оскарження позивачем постанови державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору 26.08.2020 ВП № 53996391, відсутні підставі для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2021 ВП № 64599930 в частині стягнення виконавчого збору в розмірі 24462,68 грн.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, в процесі судового розгляду позивач не обґрунтував протиправність прийняття відповідачем оскаржуваної постанови, натомість відповідачем доведена правомірність та обґрунтованість прийняття рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, в задоволенні позову необхідно відмовити.

З огляду на те, що позивачеві відмовлено у задоволенні її позову, підстави для стягнення на її користь понесених нею судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Замостянський відділ Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (21050, м. Вінниця, вул. Соборна, 15-А)

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович