Справа № 216/716/21
Суддя: Сидорак В. В.
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 216/716/21
Провадження 2-а/216/48/21

Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 квітня 2021 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді Сидорак В.В.,

за участі секретаря судового засідання Балі А.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ганіна Сергія Анатолійовича до інспектора полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Яценко-Аввакумова Григорія Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

Стислий виклад позиції позивача.

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить скасувати постанову інспектора полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Яценко - Аввакумова Григорія Васильовича, серії ЕАН № 3712024 від 26.01.2021 року, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. та закрити провадження у справі.

Свої вимоги мотивує тим, що 26 січня 20212 року відносно ОСОБА_1 була складена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 3712024 за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що він 26 січня 2021 року о 11:29 годині керуючи транспортним засобом Toyota Land Cruiser Prado 150 НОМЕР_1 наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, тим самим порушивши п. 18.1 ПДР України. На місці зупинки автомобіля на нього було накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

З постановою він не згоден та вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що свідчать про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Посилання в постанові в обґрунтування скоєння позивачем адміністративного порушення на те, що позивач не пропустив пішоходів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу, не відповідає нормам закону, оскільки пункт 18.1 ПДР не встановлює жодних правил щодо дій водія транспортного засобу при наближені до нерегульованого пішохідного переходу у випадку, коли пішоходи наближаються до нерегульованого пішохідного переходу, а отже в даній частині оскаржувана постанова є незаконною, оскільки не можна вважати законним притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення правил проїзду пішохідних переходів, які не встановлено (не передбачено). Дійсно, позивач, будучи припаркованим навпроти будинку 32 на проспекті Південному в м. Кривий Ріг, приблизно об 11:27 годині здійснив маневрування, рухаючись заднім ходом з місця стоянки з одночасним поворотом, для зайняття відповідного положення паралельно межам проїзної частини з метою в подальшому вирушити вперед. В зазначеному положенні почав рух (рушив з місця) та, відразу зменшив швидкість, наблизився на невеликій швидкості до пішохідного переходу, розташованого навпроти будинку 34 по проспекту Південному. Зазначений пішохідний перехід розташований на ділянці дороги з двостороннім рухом, при цьому проїзні частини такої дороги для кожного напрямку руху розділені трамвайними коліями також в обох напрямках руху. При безпосередньому наближенні керованого позивачем автомобіля до пішохідного переходу на зменшеній швидкості, на пішохідному переході перебували два пішоходи, один з яких вже завершував перехід проїзної частини, по якій рухався позивач, тобто перебував вже безпосередньо біля правого краю проїзної частини (тротуару), а інший пішохід лише почав рух, ступивши з тротуару на проїзну частину дороги зустрічного напрямку, та, відповідно, рухався зліва направо по відношенню до напрямку руху позивача. В момент перетинання позивачем безпосередньо самого пішохідного переходу пішохід, що рухався зліва направо, навіть не дійшов до краю проїзної частини зустрічного напрямку руху, при тому такі проїзні частини розділяють ще трамвайні колії для руху в обох напрямках. При цьому, під час руху автомобіля позивача, пішохід, як наближаючись безпосередньо до пішохідного переходу, так і перебуваючи на ньому, не змінював ні швидкість, ні напрямок свого руху. Отже, з урахуванням приписів п. 18.1 ПДР, позивачем при наближенні та перетинанні пішохідного переходу жодним чином не створювалась жодна перешкода для пішоходів, про що беззаперечно свідчить той факт, що жоден пішохід не був змушений змінити напрямок свого руху або швидкість. Жодних пояснень від самого пішоходу про те, чи створював позивач перешкоду або небезпеку для такого пішохода, відповідачем відібрано не було. Оскільки постанова винесена без належних та допустимих доказів, просить скасувати постанову та провадження закрити.

Стислий виклад заперечень відповідача.

В поданому на адресу суду відзиві відповідача, інспектора взводу № 3 роти № 2 батальйону № 2 ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції Яценко - Аввакумова Г.В., останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві зазначив, що під час патрулювання 26 січня 2021 року у м. Кривому Розі по пр-ту. Південному, було помічено позивача, який керуючи автомобілем Toyota Land Cruiser Prado 150 НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, чим порушив п. 18.1 ПДР України. Після чого на підставі ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» був зупинений. Підійшовши до автомобіля, представився згідно з п. 3 ст. 18 ЗУ "Про Національну поліцію" та повідомлено водія про причину зупинки. Переконавшись, що вимоги ст. 278 КупАП виконані, перейшов до розгляду справи. Зачитав позивачу його права зазначені у ч. 1 ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. З твердженням позивача, що він не порушував ПДР України, не погоджується. Оскільки з відеозапису відеореєстратора вбачається, як позивач наближаючись до пішохідного переходу не зменшував швидкість та не зупинився. На пішохідному переході пішохід має перевагу у русі, відповідно до п.п. 1.10 ПДР України перевага - право на першочерговий рух стосовно інших учасників дорожнього руху. Тобто пішохід по відношенню до позивача мав право на першочерговий рух та перехід пішохідного переходу, однак позивачем було порушено це право.

За результатами розгляду справи та з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 255 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 3712024 від 26 січня 2021року. Факт скоєння правопорушення підтверджується складеною у відповідності до вимог КУпАП постановою про адміністративне правопорушення, відеозаписом з бодікамери, а тому вимоги позивача є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Стислий виклад відповіді позивача на відзив відповідача

Позивач надавши відповідь на відзив, зазначає, що враховуючи норми п. 18.1 ПДР України, приймаючи до уваги положення пп. 1.10 ПДР України щодо значення терміну "дати дорогу", обов`язковою умовою, за якої у водія виникає необхідність виконати відповідні нормативні дії за п. 18.1 ПДР України, зокрема, зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, є створення пішоходами перешкоди чи небезпеки внаслідок продовження (відновлення) руху через пішохідний перехід. Отже, в ситуації, що розглядається, відсутні (не доведені) обставини того, що конкретному пішоходу була створена перешкода чи небезпека, зокрема, що такий пішохід був змушений змінити напрямок руху або швидкість. В той же час згідно відеозапису з автомобільного відеореєстратора, наявного в автомобілі позивача під час подій, що розглядаються, вбачається, що в момент перетинання позивачем безпосередньо самого пішохідного переходу пішохід, що рухався зліва направо відносно напрямку руху позивача, навіть не дійшов до краю проїзної частини зустрічного напрямку руху, яка в даному випадку визначається смугою для руху трамваїв. При цьому, слід відзначити, що такі проїзні частини розділяють трамвайні колії для руху в обох напрямках. Згідно чинних нормативів, зокрема, положень Правил експлуатації трамвая і тролейбуса, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 36 від 03.02.2020 р., ДБН В.2.3.-18:2007 "Трамвайні та тролейбусні лінії. Загальні вимоги до проектування", тощо, ширина нормальної (не вузької) трамвайної колії складає 1524 мм, мінімальна відстань між осями суміжних трамвайних колій - 3200 мм. З огляду на зазначене, в момент перетинання позивачем пішохідного переходу відстань між таким пішоходом та автомобілем позивача складала не менше 3124 мм (тобто не менше 3 м), за якої навряд чи можна говорити про створення перешкоди, про яку зазначену у оскаржуваній постанові, та якою, власне, відповідач обґрунтовує правопорушення позивача. З огляду на вищевикладене, просить скасувати постанову.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 лютого 2021 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі з викликом сторін та встановлено строк відповідачу для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача.

23 березня 2021 року на адресу суду від відповідача інспектора взводу № 3 роти № 2 батальйону № 2 ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції Яценко - Аввакумова Г.В. надійшов відзив на адміністративний позов.

21 квітня 2021 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

22 квітня 2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв та клопотань до суду не надсилав.

У відповідності до ч. 4 ст.229 КАС України в разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що 26.01.2021 року інспектором взводу № 3 роти № 2 батальйону № 2 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Яценко - Аввакумовим Г.В. відносно ОСОБА_1 було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, згідно з якою було накладено штраф у розмірі 255 грн. Відповідно до постанови серії ЕАН № 3712024 від 26.01.2021 року позивач, керуючи транспортним засобом Toyota Land Cruiser Prado 150 НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, тим самим порушив вимоги п. 18.1 ПДР України. Крім цього в протоколі зазначено, що фіксація правопорушення відбувалась з застосуванням Бк ае 00152, БК - ае 00080. Так, відповідно до цієї постанови застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Відповідно ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах.

Відповідно до п.18.1 Правил дорожнього руху України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Відповідно до п. 18.4 Правил дорожнього руху України, якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Згідно ст. 247 КУпАП,обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що повинно бути доведене шляхом надання доказів.

Згідно з ч.1ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд зазначає, що достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами, одним з яких є відеозапис.

Відповідно достатті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як вбачається з відеозапису бодікамери патрульного поліцейського та відеозапису, наданого представником позивача та безпосередньо оглянутого судом під час розгляду справи, позивач керуючи автомобілем не зупинився перед пішохідним переходом, який вже перетинали пішоходи.

За змістом правового висновку, викладеного в постанові КАС ВС від 4грудня 2019 року у справі №751/4821/17, вимога пункту 18.1ПДРУкраїни передбачає, що на нерегульованих пішохідних переходах пішоходи мають перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту, коли вони ступили на перехід. Для виконання вимоги цього пункту водій транспортного засобу обов`язково повинен своїм маневром показати пішоходам, що він дає дорогу, тобто знизити швидкість, якщо цього достатньо для того, щоб дати дорогу або зупинитися. Забороняється здійснювати об`їзд пішохода, який перебуває на пішохідному переході незалежно від відстані між ним і транспортним засобом, а також збільшувати швидкість з метою «проскочити» перед пішоходом, який ступив на нерегульований пішохідний перехід. Таким чином, водій повинен врахувати можливі маневри пішохода на пішохідному переході (пішохід може зупинитися, передбачаючи небезпеку, побігти або уповільнити хід) і спрогнозувати можливий розвиток ситуації: якщо ймовірно, що шляхи руху пішохода (незалежно від того, як він рухається) і транспортного засобу можуть перетнутися на переході, - уникнути такої ситуації, тобто дати дорогу пішоходу.

Аналіз вимог п. 18.1 ПДР України в сукупності з даними відеореєстратора з автомобіля позивача, даними з бодікамери патрульних поліцейських та положеннями КУпАП свідчать про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Зокрема, суд звертає увагу представника позивача, що відповідно до ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції, розглядають справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 122 КУпАП.

Працівники органів і підрозділів Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції і у даному випадку не можуть виступати самостійними суб`єктами владних повноважень, тобто окремо від державного органу, посадовою особою якого вони є, виносячи одноособові рішення.

Відповідно до ст. 46 КАС України, сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач (ч. 1). Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом (ч. 4).

Згідно з ч. 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію», у складі поліції функціонує патрульна поліція.

Відповідно до п. 1 положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України від 06.11.2015 року №73 (в редакції наказу Національної поліції України від 03.09.2019 року №887), Департамент патрульної поліції є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції, який створюється, реорганізується та ліквідується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України в установленому законом порядку.

Департамент складається із структурних підрозділів апарату Департаменту, його територіальних (відокремлених) підрозділів та інших підрозділів патрульної поліції згідно з штатним розписом Національної поліції України (далі - підрозділи Департаменту) (п. з зазначеного вище положення).

Згідно з п. 4 положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України від 06.11.2015 року №73 (в редакції наказу Національної поліції України від 03.09.2019 року №887), Департамент організовує діяльність своїх підрозділів, здійснює контроль за їх діяльністю, надає їм організаційно-методичну і практичну допомогу та здійснює їх інформаційно-аналітичне, матеріально-технічне та фінансове забезпечення.

Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (частини перша, друга, третя і п`ята статті 122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП, інспектори патрульної поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені Національної поліції. Отже, належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Саме така правова позиція закріплена в постанові Верховного Суду від 26.12.2019 року у справі № 724/716/16-а.

Проте, адміністративний позов у даній справі заявлено позивачем до інспектора взводу № 3 роти № 2 батальйону № 2 ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції Яценко - Аввакумова Г.В., тобто до неналежного відповідача.

Таким чином, з зазначеного вище слідує, що ОСОБА_1 заявлені вимоги до неналежного відповідача, оскільки, належним відповідачем у справі, згідно з чинним законодавством України та практикою Верховного суду, є Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, як орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

При цьому підстави та порядок заміни неналежної сторони у адміністративному процесі встановлено приписами ст.48 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами ч. 3 ст.48 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Разом з тим, представник позивача та позивач клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем не надавали, тому суд не може замінити неналежного відповідача.

Враховуючи наведене вище в сукупності, суд прийшов до висновку про те, що в задоволенні адміністративного позову представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ганіна Сергія Анатолійовича до інспектора полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Яценко-Аввакумова Григорія Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 251, 280, 283, 288 КУпАП, ст. ст.2, 6, 8, 9, 72-77, 90, 241-242, 244-246, 250-251, 255, 286, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ганіна Сергія Анатолійовича до інспектора полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Яценко-Аввакумова Григорія Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого рогу Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

відомості про сторін:

позивач: ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: інспектор взводу № 3 роти № 2 батальйону № 2 ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції Яценко - Аввакумов Григорій Васильович, місце знаходження: м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, буд. 11.

третя особа - Департамент патрульної поліції, юридична адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3.

Головуючий суддя: В.В. Сидорак