Справа № 640/20138/19
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2021 року м. Київ № 640/20138/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні) адміністративну справу:

за позовом:ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудряська, 16, код ЄДР: 4208368), в якому просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо призначення позивачу пенсії державного службовця відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу»;

2) зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» з 16.07.2019.

Позиція позивача.

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначає, що 16.07.2019 року звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві (далі - Відповідач) з заявою про призначення пенсії державного службовця згідно Закону України «Про державну службу».

Однак, 08.09.2019 року листом № 197072/03 ГУ ПФУ в м. Києві повідомило позивача, що в зв`язку із зменшенням розміру пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший є недоцільним.

Позивач, вважає, бездіяльність відповідача щодо призначення йому пенсії державного службовця - протиправною.

Зазначає, що до подання заяви від 16.07.2019 року про призначення пенсії державного службовця позивач отримував пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Станом на 01.07.2019 року розмір пенсії за віком становив 7 750,43 грн. Також, в даному листі відповідача зазначено, що у разі переведення позивача на пенсію державного службовця її розмір буде становити 5 889,12 грн.

Однак, позивач зазначає, що зазначені твердження відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивача у разу переведення його на пенсію державного службовця не відповідають дійсним обставинам справи та нормам чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, що, на думку заявника, пояснюється наступним.

Так, позивач зазначає, що в матеріалах пенсійної справи позивача знаходиться Довідка № 95 від 25.06.2018 року, яка видана Державним агентством лісових ресурсів України, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років). Відповідно до даної довідки загальний стаж державної служби позивача станом на 01.06.2018 року складав 33 роки. Також, в матеріалах пенсійної справи позивача знаходиться Довідка № 96 від 25.06.2019 року, яка видана Державним агентством лісових ресурсів України, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) надбавки, премії та інші виплати за період з 01.05.2016 року по 30.06.2018 року.

Як зазначає позивач, відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Позивач також зазначає, що відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ (зі змінами та доповненнями) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Позивач також зазначає, що згідно п. 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

Позивач, враховуючи вищезазначені норми права та довідки, які видані позивачу про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, вираховує розмір пенсії державного службовця: Посадовий оклад - 10 800, Надбавка за ранг - 600, Надбавка за вислугу років - 5400, Середньомісячна сума додаткових видів заробітної плати - 6337,54 (81 600 надбавка за інтенсивність праці + 61 776 щомісячна премія + 21 400 інші виплати / 26 календарних місяців).

Усього, на думку позивача, сума заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця складає 23 137,54 грн. А розмір пенсії державного службовця складає: 13 882, 52 грн. = 23 137,54*60%.

Отже, як зазначає позивач, позивачу вигідно і є доцільним призначення пенсії державного службовця.

Позиція відповідача.

Відповідач просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що позивачу пенсія призначена позивачу з 25.06.2003 року відповідно до Закону України «Про державну службу».

Умови пенсійного забезпечення державних службовців визначалися до 01.05.2016 Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723. Зокрема, відповідно до ст. 37 позивачу призначено пенсію за віком.

З урахуванням чинного на той час (період) законодавства позивачеві було здійснено перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям з 01.09.2003, з 01.01.2006, з 01.02.2008. Останній перерахунок здійснено з 01.02.2008 виходячи з довідки від 01.04.2008, відповідно до якої заробітна плата для обчислення пенсії становила 6053,75 грн.

З 01.04.2015 року позивачу було припинено виплату пенсії у відповідності до Закону України «Про державну службу» згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ.

Надалі, 16.07.2019 позивач звернувся із заявою (а.с. 24) щодо призначення пенсії державного службовця (стандартний бланк заяви).

По суті заява стосувалася переходу з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком державному службовцю згідно Закону України «Про державну службу».

На вказану заяву надано відповідь від 08.09.2019 (а.с. 25) в якій зазначено, що позивач отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка станом на 01.07.2019 становить 7750,43 грн.

У той же час, згідно поданої заяви пенсія становитиме після перерахунку (при загальному трудовому стажі 47 років 11 місяців 3 дні) 5889,12 грн. за формулою: 6053, 75 грн. (заробітна плата за січень 2008) 8 88% (загальний відсоток розрахунку пенсії від заробітку) = 5237,30 грн. +170,82 грн. (2 кат. ЧАЕС) + 391,00 грн. (особливі заслуги перед Україною) = 5889,12 грн.

Відтак, було визначено у відповіді, що у зв`язку із зменшенням розміру пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший є недоцільним.

При цьому, у відзиві відповідач посилається на низку законодавчих змін з питань пенсійного забезпечення (а.с. 31 - 32), результатом прийняття яких є те, що питання перерахунку визначаються Кабінетом Міністрів України. Відповідач зазначає, що положень, які б закріплювали можливість перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, постанова КМ України № 1013 від 09.12.2015 не містить.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою від 24.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами ст. 263 КАС України, тобто за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Встановлені судом обставини.

Так, у даному випадку сторонами не заперечуються та визнаються факти та обставини призначення у 2003 році позивачу пенсії, звернення позивача із заявою від 16.07.2019, види та розміри пенсії, які призначалися до цього, а також факт надання відповіді.

По факту відмови ГУ ПФУ прийнято рішення від 20.08.2019 (зворотній бік аркушу справи 84), яке не є предметом оскарження у даній справі. При цьому, із зазначеної заяви вбачається, що позивач просив призначити пенсію державного службовця згідно Закону України «Про державну службу».

Зі служби з посади начальника відділу охорони і захисті лісів Державного агентства лісових ресурсів України позивач звільнений 25.06.2018 наказом від 11.06.2018 відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 83 Закону України «Про державну службу».

Станом на час призначення 25.06.2003 пенсії стаж державної служби складав 18 років 10 місяців 17 днів (а.с. 38), загальний 32 роки 10 місяців 26 днів. Розмір пенсії - 88 % від заробітку. На час призначення пенсії позивач працював.

При цьому, у матеріалах пенсійної справи наявні довідки (а.с. 77 - 78) від 25.06.2018 № 95 про складові заробітної плати станом на 01.06.2018: 16800 грн. (10800 грн. оклад, надбавка за 5 ранг 600 грн., надбавка за вислугу років 50% за стаж державної служби 33 роки 5400 грн.), а також довідка від 25.06.2018 № 96 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за будь-які 60 місяців

Вирішуючи спір по суті, слід зазначити наступне.

Зокрема, щодо наявних у пенсійній справі вищезгаданих довідок, які до заяви від 16.07.2019 не додавалися, але які надавались до ГУ ПФУ із раніше направленими до ГУ ПФУ заявами та на які містяться посилання у позовній заяві, слід зазначити, що умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалися Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Відповідно до статті 37-1 зазначеного Закону у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Умови та порядок перерахунку пенсій державним службовцям до 15.12.2015 були визначені постановою Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000, зокрема у пунктах 4 та 5, за змістом яких підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця було передумовою для перерахунку пенсії.

До статті 37-1 зазначеного Закону були внесені зміни Законом № 76-VIII, а її зміст з 01.01.2015 було викладено у наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Надалі, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", якою підвищено розміри заробітку працюючих державних службовців та яка відповідно до її пункту 6 застосовується з 01.12.2015, пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України №865 виключено, а пункт 5 викладено в такій редакції: «форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Таким чином, положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, постанова Кабінету Міністрів України №1013 не містить.

Отже, з 01.12.2015 по 01.05.2016 чинне законодавство, яке регламентувало пенсійне забезпечення державних службовців, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців не визначало як підставу для перерахунку пенсій, призначених за статтею 37 Закону №3723-ХІІ. При цьому, чинна у зазначений період редакція статті 37-1 Закону №3723-ХІІ не визначала передумов перерахунку пенсій, а лише відносила вирішення такого питання до компетенції Кабінету Міністрів України.

З 01.05.2016 набув чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» у зв`язку з чим положення Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу» частково втратили чинність, у тому числі норми статті 37-1.

Натомість, у статті 90 Закону № 889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що законодавство, станом на момент звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії, не регламентувало ані права особи на перерахунок його пенсії у зв`язку зі зміною розміру мінімальної заробітної плати, ані порядок і умови здійснення такого перерахунку.

Аналогічний правовий висновок викладено, зокрема у постановах Верховного Суду від 22.04.2021 у справі №712/10182/17, від 29.08.2018 у справі № 555/2183/16-а, від 26.02.2020 у справі № 508/808/16-а та від 28.10.2020 у справі № 826/16182/18.

При цьому, слід наголосити на тому, що відмова відповідача у перерахунку пенсії позивачу не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист, оскільки за розрахунками ГУ ПФУ сума пенсії, у разі її перерахунку, зменшилася би.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 №20-рп/2011 передбачено, що зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватись відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Що стосується призначення пенсії за заявою від 16.07.2019 на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу», слід зазначити, що вказана заява не містить такої вимоги, а відтак відсутні підстави для висновку щодо протиправної бездіяльності відповідача відносно призначення пенсії на цій підставі. Як вже зазначалося, за заявою від 16.07.2019 позивач просив призначити пенсію відповідно до матеріалів пенсійної справи, і у цьому контексті малися на увазі вищезгадані довідки про розміри винагороди працюючим державним службовцям, щодо чого судом надано вище відповідний висновок.

При цьому, вказана норма містить такий зміст:

« 12. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців».

У зв`язку з цим, суд звертає увагу на наступне.

Так, відповідно до положень статті Закону України "Про пенсійне забезпечення" призначаються такі види державних пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

У свою чергу, згідно із положеннями ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Слід додати, що виходячи з аналізу положень ст. 37 Закону України "Про державну службу" в рамках цього Закону також призначалися пенсії за віком, що має місце і з первинним призначенням пенсії позивачу.

Статтею 90 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення" звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 Закону України "Про пенсійне забезпечення" заява про призначення пенсії працюючим подається за місцем роботи, а непрацюючим - до зазначених у статті 81 цього Закону органів за місцем проживання заявника.

У той же час, відповідно до ст. 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії призначаються з дня звернення за пенсією.

Переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання відповідної заяви з усіма необхідними документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

З наведеного вбачається, що процедура призначення пенсії пов`язується з первинним зверненням за призначенням пенсії, тобто - вперше за одним з видів трудових пенсій (пенсійних виплат), у т.ч. пенсії за віком.

У свою чергу, переведення з одного типу пенсійних виплат на інший, у т.ч. переведення в межах одного виду пенсії - за віком, що має місце у даному випадку, не змінює сутності такої процедури, як такої, що може бути ініційована після первинного (вперше) призначення одного з видів пенсії та по суті є продовженням виплати зміненої за кваліфікаційними ознаками пенсії на підставі, зокрема, матеріалів пенсійної справи, яка формується у період первинного призначення пенсії.

Тобто, визначення «призначення пенсії» та «переведення» з одного виду пенсії на інший" не є співставними та визначення "переведення" не може застосовуватись у значенні "призначення" пенсії.

У свою чергу положення п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» стосуються саме призначення (первинного) пенсії, що прямо визначено у цій нормі.

Відтак, вказані положення не можуть бути застосовані до заяви позивача від 16.07.2019, яка фактично, по суті, є заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, що знаходиться поза межами регулювання п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу», тобто відтак вказані норми не застосовні до заяви позивача про перерахунок пенсії, в якій до того ж не зазначено і підставу перерахунку пенсії, що не створює умов для висновку про протиправну бездіяльність відповідача відносно вказаної заяви.

Слід додати, що постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 469 «Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб» доповнено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 пунктом 3-1, яким регулюється порядок визначення заробітної плати особам, яким призначається пенсія згідно Закону «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII.

З урахуванням змін, внесених постановою № 469, з 01.01.2020 право на обчислення пенсії на умовах Порядку № 622 мають особи: які станом на 01.05.2016 займали посади державної служби; та яким призначено пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" від грудня 1993 № 3723-ХІІ у період з 01.10.2011 до 01.05.2016; які в період роботи на спецпосадах не отримували пенсію згідно Закону України №3723 до дня набрання чинності Законом України № 889, тобто до 01.05.2016; та які звільнились з посади державної служби, в тому числі до 01.01.2020 року. Всі зазначені умови повинні бути дотриманні одночасно.

Тобто, враховуючи те, що пенсія призначена позивачу у 2003, вказані положення КМ України також не можуть бути застосовані до заяви позивача від 16.07.2020, та інших, поданих пізніше та наявних у матеріалах пенсійної справи.

У той же час, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене у сукупності, суд не вбачає підстав для висновку про порушення відповідачем прав чи інтересів позивача в контексті обставин даної справи, судом не встановлено вчинення таких порушень, а відтак суд не вбачає підстав для задоволення позову та, відповідно, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 -77, 90, 139, 241 - 246, 250, 251, 263, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін