Справа № 520/2073/21
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19 травня 2021 року № 520/2073/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Східного апеляційного господарського суду (просп.Незалежності, буд.13, м.Харків, 61058, ) треті особи: Державна судова адміністрація України (вул. Липська, буд.18/5, м.Київ, 01601, ), Головне Управління Державної казначейської служби у Харківській області (вул.Бакуліна, буд.18, м.Харків, 61166, ) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення невиплаченої суддівської винагороди, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Східного апеляційного господарського суду, треті особи: Державна судова адміністрація України, Головне Управління Державної казначейської служби у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Східного апеляційного господарського суду щодо невиплати судді ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року в розмірі 583 587,81 грн. протиправною;

- стягнути з Східного апеляційного господарського суду на користь судді ОСОБА_1 суму невиплаченої суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року у розмірі 583 587,81 грн. (п`ятсот вісімдесят три тисячі п`ятсот вісімдесят сім грн. 81 коп.;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення суддівської винагороди за квітень 2020 року у розмірі 62 083,81 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що у період з 18.04.2020 по 27.08.2020 розмір суддівської винагороди сплачувався з обмеженням у розмірі відповідно до частин першої та третьої статі 29 Закону України від 13.04.2020 року № 553-IX «Про внесення змін до Закону України про Державний бюджет України на 2020 рік», що призвело до порушення її права на належне матеріальне забезпечення як судді.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, зазначив, що Східний апеляційний господарський суд своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю не здійснювало заходи, спрямовані на порушення прав та законних інтересів позивача. Враховуючи, що в спірний період тривав карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України, Східний апеляційний господарський суд не допустило протиправних дій, діяло на підставі та в межах, передбачених Конституцією України, Бюджетним кодексом України та законами України. Східний апеляційний господарський суд не було наділено правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості здійснювати нарахування та виплату суддівської винагороди з 18.04.2020 р. по 27.08.2020 р. без обмежень, встановлених статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (у редакції Закону № 553-ІХ). Таким чином, Східний апеляційний господарський суд у спірний період здійснювало нарахування та виплату суддівської винагороди відповідно до норм чинного законодавства.

Третя особа надала пояснення на позовну заяву. Вважає, що позов є необґрунтованим, а відтак не підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 працює на посаді судді Східного апеляційного господарського суду та за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року їй нарахована та виплачена суддівська винагорода відповідно до ст. 29 Закону України "Про Державний бюджет України" із застосуванням обмеження у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року, що підтверджується довідкою Східного апеляційного господарського суду від 22.01.2021 №05 про розмір суддівської винагороди, яка була нарахована та не виплачена під час дії обмеження відповідно до частини першої та третьої статті 29 Закону України від 13.04.2020 р. № 553-IX "Про внесення змін до Закону України про Державний бюджет України на 2020 рік". Згідно вказаної довідки загальна сума нарахованої та не виплаченої суддівської винагороди у період з 18 квітня по 27 серпня складає 583587,81 грн.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам, якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Частинами 1-2 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

У силу положень п.2 ч.3 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Відповідно до ч.5 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

11 березня 2020 року Конституційним Судом України розглянуто конституційне поданням Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень законів України "Про судоустрій і статус суддів "від 2 червня 2016 року №1402-VIII, "Про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" від 16 жовтня 2019 року № 193IX, " Про Вищу раду правосуддя" від 21 грудня 2016 року №1798-VIII та у п. 4.1. рішення № 4-р/2020 зазначив, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював юридичні позиції щодо незалежності суддів, зокрема їх належного матеріального забезпечення, зміни розміру суддівської винагороди, рівня довічного грошового утримання суддів у відставці (рішення Конституційного Суду України від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013, від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016, від 4 грудня 2018 року №11-р/2018, від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020.

Закон про Державний бюджет України як правовий акт, що має особливий предмет регулювання (визначення доходів та видатків на загальносуспiльнi потреби), створює належнi умови для реалізації законів України, інших нормативно-правових актiв, ухвалених до його прийняття, якi передбачають фінансові зобов`язання держави перед громадянами i територіальними громадами. Саме у виконаннi цих зобов`язань утверджується сутність держави як соціальної i правової (абзаци другий, третій підпункту 3.2, абзац другий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини рішення КСУ від 27 листопада 2008 року №26-рп/2008).

В той же час 13 квітня 2020 року Верховною Радою України прийнято Закон № 553-ІХ (далі-Закон №553-ІХ), яким Закон України Про Державний бюджет України на 2020 рік доповнено статтею 29, а саме: Установити, що у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року. При цьому у зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата щорічної відпустки.

Зазначене обмеження не застосовується при нарахуванні заробітної плати, грошового забезпечення особам із числа осіб, зазначених у частині першій цієї статті, які безпосередньо задіяні у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС). Перелік відповідних посад встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Обмеження, встановлене у частині першій цієї статті, застосовується також при нарахуванні заробітної плати, суддівської винагороди, грошового забезпечення відповідно народним депутатам України, суддям, суддям Конституційного Суду України, членам Вищої ради правосуддя, членам Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, прокурорам, працівникам, службовим і посадовим особам Національного банку України, а також іншим службовим і посадовим особам, працівникам, оплата праці яких регулюється спеціальними законами (крім осіб, встановлених у переліку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до частини другої цієї статті).

Отже положення Закону України №553-ІХ від 13 квітня 2020 року про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік неможливо розглядати як такі, що відповідають принципам якості та правової визначеності закону, в сенсі застосування до правовідносин визначення розміру суддівської винагороди позивачки.

Крім того, рішенням Конституційного суду України від 28 серпня 2020 року № 10-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: частин першої, третьої статті 29 Закону України „Про Державний бюджет України на 2020 рік від 14 листопада 2019 року № 294-IX зі змінами; абзацу дев`ятого пункту 2 розділу II „Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2020 рік від 13 квітня 2020 року № 553-IX.

Судом встановлено, що недоплачені позивачці суми складових суддівської винагороди складають: за квітень 62083,81 грн., за травень 162970 грн., за червень 162970 грн., за липень 162970 грн., за серпень 32594 грн.

За таких обставин, виплачуючи позивачу суддівську винагороду із застуванням обмеженням її розміру, відповідач діяв з порушенням вимог статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", що призвело до порушення прав позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про визнання бездіяльності Східного апеляційного господарського суду щодо невиплати суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року в розмірі 583587,81 грн. протиправною та стягнення зі Східного апеляційного господарського суду на користь позивача суми невиплаченої суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року в розмірі 583587,81грн. такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно заявленого позивачем клопотання про допущення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення суддівської винагороди за квітень 2020 року у розмірі 62083,81 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: 1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби; 4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; 5) уточнення списку виборців; 6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; 7) накладення арешту на активи, що пов`язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них.

Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті 283 цього Кодексу.

Суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення: 1) у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті; 2) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства; 4) про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань.

Під час розгляду справи встановлено, що обмеження розміру суддівської винагороди позивача здійснено відповідачем саме з 18 квітня 2020 року, а отже в квітні місяці воно тривало лише 12 календарних днів, а не місяць.

Відтак, негайне виконання рішення суду в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць, саме в квітні є неможливим, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню шляхом допущення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць без зазначення конкретного календарного місяця.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись статями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Східного апеляційного господарського суду (просп.Незалежності, буд.13, м.Харків, 61058, )треті особи: Державна судова адміністрація України (вул.Липська, буд.18/5, м.Київ, 01601, ), Головне Управління Державної казначейської служби у Харківській області (вул.Бакуліна, буд.18, м.Харків, 61166, ) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення невиплаченої суддівської винагороди - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Східного апеляційного господарського суду щодо невиплати судді ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року в розмірі 583587,81 грн.

Стягнути з Східного апеляційного господарського суду на користь судді ОСОБА_1 суму невиплаченої суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року у розмірі 583587,81 (п`ятсот вісімдесят три тисячі п`ятсот вісімдесят сім ) грн. 81 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.