Справа № 640/9175/21
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 року м. Київ №640/9175/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомГоловного управління Пенсійного фонду України у Київській області
до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
провизнання скасування постанови про накладення штрафу
встановив:

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просило:

- скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18 березня 2021 року про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн у ВП №64439325 за невиконання Управлінням виконавчого листа у справі №320/6814/18.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року у справі №320/6814/18 задоволено позов ОСОБА_1 та визнано неправомірними дії Управління, зобов`язано Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області з 19 листопада 2018 року провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням фактично виплачених сум.

Протоколом перерахунку пенсії від 07 серпня 2019 року №46 ОСОБА_1 у добровільному порядку здійснено відповідний перерахунок пенсії у розмірі 8155,85 грн з 19 листопада 2018 року з подальшим перерахунком суми пенсії відповідно до змін у діючому законодавстві з приводу пенсійного забезпечення. Пенсія станом на 01 квітня 2021 року становить 14 018,95 грн.

У вересні 2019 року було нараховано суму заборгованості за перерахунком пенсії за період з 19 листопада 2018 року по 18 липня 2019 року, яка становить 11 413,66 грн.

З 19 листопада 2018 року пенсія виплачується згідно рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року у справі №320/6814/18.

02 березня 2021 року Управління листом за вих. №1000-0903-5/21572, до якого долучено копію протоколу від 07 серпня 2019 року №46, а також довідку про нараховані суми на виконання рішення суду за особовим рахунком ОСОБА_1 , повідомило відповідача щодо проведених дій для забезпечення виконання рішення суду.

Однак, 23 березня 2021 року на адресу Управління надійшла постанова державного виконавця від 18 березня 2021 року про застосування до позивача штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Зважаючи на те, що рішення суду виконано в частині повноважень Управління, постанова про накладення штрафу винесена неправомірно, передчасно, незаконно та необгрунтовано, з порушенням положень статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», тобто належним чином відповідачем не перевірено виконання рішення суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні на 28 квітня 2021 року.

У судове засідання 28 квітня 2021 року сторони не прибули, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце проведення судового засідання; клопотань щодо відкладення розгляду справи від учасників справи не надходило.

У зв`язку з неявкою у судове засідання 28 квітня 2021 року учасників справи та ненаданням відповідачем матеріалів виконавчого провадження, судове засідання відкладено на 18 травня 2021 року.

05 травня 2021 року до суду надійшли від відповідача копії матеріалів виконавчого провадження №60427899. В той же час відповідач свого відношення до позову не висловив.

У судове засідання 18 травня 2021 року учасники справи не прибули, хоча завчасно повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання.

В зв`язку з неприбуттям у судове засідання учасників справи та відсутністю клопотання про відкладення розгляду справи, суд здійснив розгляд справи у порядку письмового провадження.

Зокрема, судом встановлено, що позивачем заявлений позов до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та вказано код ЄДРПОУ відповідача у позовній заяві - 43315602.

В той же час, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань має юридична особа - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Оскільки Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не має статусу юридичної особи - належним відповідачем у справі №640/9175/21 є Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази суд дійшов наступних висновків.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Рішення, що підлягають примусовому виконанню на підставі виконавчих документів визначені статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно частини другої цієї статті виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності з частиною третьою цієї статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 18 Закону вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Частиною першою та другою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 75 цього Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Як вбачається із матеріалів справи 09 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про примусове виконання рішення Київського окружного адміністративного суду у справі №320/6814/18.

У своїй заяві стягувач зокрема вказав, що боржником в добровільному порядку рішення суду у справі №320/6814/18 від 13 травня 2019 року не виконане, що підтверджується протоколом розрахунку пенсії від 13 листопада 2020 року, в якому зазначено умовою призначення пенсії статтю 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не частину третю статті 59 цього Закону, як це передбачено рішенням суду. Тому стягувач змушений звернутися за примусовим виконанням відповідного рішення суду.

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) постановою від 15 лютого 2021 року відкрито виконавче провадження ВП №64439325 з примусового виконання виконавчого листа №320/6814/18, виданого 10 грудня 2019 року Київським окружним адміністративним судом про зобов`язання Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (; місцезнаходження: 09117, Київська область, м. Біла Церква, вул. Я. Мудрого, 2) з 19 листопада 2018 року провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням вже виплачених сум.

Пунктом 2 резолютивної частини вказаної постанови визначено обов`язок боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №64439325 від 15 лютого 2021 року отримана боржником 19 лютого 2021 року.

У відповідь на вказану постанову Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області листом від 02 березня 2021 року №1000-0903-5/21572 повідомило державного виконавця, що рішення Київського окружного адміністративного суду у справі №320/6814/18 виконано, що підтверджується розпорядженням від 07 серпня 2019 року №46. Крім того повідомлено, що у вересні 2019 року було нараховано доплату в сумі 11413,66 грн за період з 19 листопада 2018 року по 18 липня 2019 року. Дана сума облікована та включена до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. З 19 липня 2019 року виплата пенсії ОСОБА_1 проводиться з урахуванням рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року по справі №320/6814/18 та ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2019 року.

За наведених обставин боржник просив закінчити виконавче провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, як слідує із матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем 18 березня 2021 року винесено постанову у ВП №64439325, якою на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області накладено штраф у розмірі 5100,00 грн за «невиконання рішення суду».

Так, державним виконавцем у вказані постанові зазначено, що «…Згідно відповіді ГУ ПФУ у Київській області від 02.03.2021 №1000-0903-5/21572, на виконання рішення суду боржником проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та нараховано доплату по перерахунку у розмірі 11413,66 грн. Дана сума включена до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Натомість, згідно заяви стягувача від 04.03.2021 - рішення суду боржником не виконується».

Враховуючи наведене, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець наклав на боржника штраф.

Надаючи оцінку оскаржуваній постанові відповідача від 18 березня 2021 року суд виходив з такого.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої цієї статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналізуючи постанову державного виконавця від 18 березня 2021 року про застосування до боржника штрафних санкцій на її відповідність критеріям, визначеним зокрема частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що зазначена постанова державного виконавця як рішення суб`єкта владних повноважень у розумінні норм чистини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, не відповідає вказаним критеріям.

Так, зокрема, рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим, тобто враховувати усі обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), та прийняте добросовісно.

В той же час державним виконавцем жодним чином не надано оцінки доказам, які були надані боржником листом за вих. №1000-0903-5/21572, до якого долучено копію протоколу від 07 серпня 2019 року №46, а також довідку про нараховані суми на виконання рішення суду за особовим рахунком ОСОБА_1 . Добросовісно не проаналізовано виконання/невиконання/часткове виконання рішення суду боржником згідно цих доказів.

У своїй заяві про примусове виконання рішення суду, зареєстрованій Відділом 09 лютого 2021 року, стягувач вказував як на умову невиконання боржником у добровільному порядку рішення суду на те, що за протоколом розрахунку пенсії від 13 листопада 2020 року умовою призначення пенсії зазначено статтю 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не частину третю статті 59 цього Закону, як це передбачено рішенням суду.

В свою чергу, державний виконавець у постанові про накладення штрафу на боржника, ані підтвердив доводи стягувача, ані спростував їх на підставі отриманих від боржника доказів, лише вказав, що «…згідно заяви стягувача від 04.03.2021 - рішення суду боржником не виконується».

Крім того, з системного аналізу статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що покладення на боржника негативних наслідків у вигляді грошового стягнення (штрафу) може бути застосовано виконавцем у разі невиконання рішення без поважних причин у встановлений виконавцем строк.

«Поважність причин» це оціночне поняття.

Поважні причини - це обставини, що діють на волю суб`єкта, з яким законодавець пов`язує звільнення цього суб`єкта від виконання покладених на нього обов`язків або від визначених законодавством негативних наслідків його поведінки.

До поважних причин можуть бути віднесені будь-які обставини навколишнього світу. Це можуть бути як дії фізичних або юридичних осіб, так і явища, які не залежать від волі людини. Такі обставини мають впливати на волю суб`єкта відповідних правовідносин. Саме внаслідок дії цих обставин, що виникли раптово або закономірно, він не має змоги належним чином виконувати покладені на нього обов`язки.

Обставини, що визначаються законом як поважні причини, звільняють суб`єкта цих правовідносин від виконання покладених на нього обов`язків або негативних для нього наслідків.

Вказуючи в оскаржуваній постанові, що штраф накладено «за невиконання рішення суду», державний виконавець не вказує про наявність або ж відсутність поважних причин у боржника, в зв`язку з чим, як вважає відповідач, боржником не виконано рішення суду. Водночас, при цьому відповідач посилається на відповідь ГУ ПФУ у Київській області від 02 березня 2021 року щодо проведення останнім перерахунку пенсії ОСОБА_1 та нарахуванні доплати по перерахунку у розмірі 11413,66 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач не виконав покладеного на нього обов`язку щодо доведеності правомірності прийнятого ним рішення.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог, а відтак вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241-246, 287, 251 Кодексу адміністративного судочинства України Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18 березня 2021 року у ВП №64439325 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Стягнути на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40, ) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01001, м. Київ, пр-к Музейний, буд. 2-Д, ) понесені витрати у вигляді судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 287, 296 - 297, з урахуванням перехідних положень, Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко