Справа № 420/3432/21
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3432/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:

- Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_1 стажу роботи на посаді психіатра-нарколога з 19.08.1983 р. по 31.10.1984р. в Березівській районній лікарні та з 01.01.2004 у Одеській обласній психіатричній лікарні № 2 по дату призначення пенсії у подвійному розмірі.

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити розрахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з дати її призначення з урахуванням стажу роботи на посаді психіатра-нарколога з 19.08.1983 р. по 31.10.2004 р. в Березівській районній лікарні та з 01.01.2004 у Одеській обласній психіатричній лікарні № 2 по дату призначення пенсії у подвійному розмірі з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вважає протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не подвоєння стажу роботи на посаді психіатра-нарколога з 19.08.1983 р. по 31.10.1984р. в Березівській районній лікарні та з 01.01.2004 у Одеській обласній психіатричній лікарні № 2 по дату призначення пенсії (16.05.2015 року).

02.03.2021 року до суду від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого Управління вважає, що позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки Позивачка звернулась до Головного управління не із заявою за додатком 3 до Порядку №22-1, а із заявою довільної форми, така заява була розглянута Головним управлінням в порядку Закону України "Про звернення громадян".

З урахуванням наведеного Головне управління листом на звернення від 24.02.2021 за вих. № 2528-2208/К-02/8-1500/21, було надано обґрунтоване та вмотивоване роз`яснення щодо пенсійного забезпечення листом, який було направлено поштою на вказану у зверненні адресу.

Оскільки Позивачка з відповідною заявою про перерахунок пенсії не зверталась, рішення про відмову в зарахуванні стажу роботи з 19.08.1983 по 31.10.1984 в Березівській районній лікарні та з 01.01.2004 у Одеській обласній психіатричній лікарні № 2 по дату призначення пенсії у подвійному розмірі Головним управлінням не приймалось.

Також зазначено, що є непідтвердженими та необґрунтованими посилання Позивачки у позові, які б підтверджували протиправність дій Головного управління, щодо не зарахування до стажу роботи у подвійному розмірі період роботи з 19.08.1983 по 31.10.1984 в Березівській районній лікарні та з 01.01.2004 у Одеській обласній психіатричній лікарні № 2 по дату призначення пенсії, оскільки у Головного управління немає законних підстав для зарахування до стажу період роботи з 19.08.1983 по 31.10.1984 в Березівській районній лікарні та з 01.01.2004 у Одеській обласній психіатричній лікарні № 2 по дату призначення пенсії у подвійному розмірі.

Щодо задоволення позовної вимоги Позивачки в частині зобов`язання Головного управління здійснити розрахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з дати її призначення з урахуванням стажу роботи на посаді психіатра-нарколога з 19.08.1983 по 31.10.2004 в Березівській районній лікарні та з 01.01.2004 у Одеській обласній психіатричній лікарні № 2 по дату призначення пенсії у подвійному розмірі з урахуванням вже отриманих сум пенсії призведе до втручання в дискреційні повноваження Головного управління.

Заяв чи клопотань від сторін, до суду не надходило.

Процесуальні дії вчиненні судом.

Ухвалою суду від 19.03.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Обставини справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 16.05.2015 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду оаїни в Одеській області (далі - Відповідач) та отримує пенсію за віком.

Для призначення пенсії Позивачкою до Відповідача подавались оригінал трудової книжки серїі НОМЕР_1 з якої вбачається, що вона дійсно працювала на посаді лікаря психіатра-нарколога з 19.08.1983 р. по 18.08.1986р. в Березівській районній лікарні та з 02.03.1987 в Одеській обласній психіатричній лікарні № 2 по дату призначення пенсії та працює до цього часу.

12.02.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Відповідача із заявою в якій просила повідомити чи зараховано для призначення пенсії стаж роботи на посаді лікаря психіатра- нарколога з 19.08.1983 р. по 18.08.1986р. в Березівській районній лікарні та з 02.03.1987 по дату призначення пенсії (16.05.2015р.) у Одеській обласній психіатричній лікарні № 2 у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та просила зарахувати вищевказані періоди роботи у подвійному розмірі з дати призначення пенсії.

Листом від 24.02.2021 р. № 2528-2208/К-02/8-1500/21, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило, що відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначенння права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

До страхового стажу в подвійному розмірі зараховано періоди роботи по 31.12.2003.

Проводити обчислення стажу в подвійному розмірі після 01.01.2004 немає правових підстав.

Позивачка не погоджуючись із зазначеною відповіддю, звернулась до суду із даним позовом.

Джерела права й акти їх застосування.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Законом України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції, чинній на момент призначення пенсії) відповідно до Конституції України гарантовано всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за цим Законом призначаються трудові пенсії (за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років) та соціальні пенсії.

Згідно зі статтею 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи та період роботи, є трудова книжка, оригінал, якої надавався до Відповідача для призначення пенсії.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 9 липни 2003 року (далі - Закон № 1058-ІV), виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 8 цього Закону передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положенням ч. 1 ст. 9 Закону Закон № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

У відповідності до абзацу першого частини першої статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУвід 09.07.2003 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

В силу приписів статті 3 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992 № 2801-XII (зі змінами та доповненнями), заклад охорони здоров`я - юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

У розумінні статті 1 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22.02.2000 № 1489-III, психіатричний заклад - психоневрологічний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад, центр, відділення тощо всіх форм власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (зі змінами та доповненнями) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (зі змінами та доповненнями), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Висновки суду.

Надаючи оцінку правомірності дій суб`єкта владних повноважень, суд з урахуванням приписів ч. 2 ст. 2 КАС України, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із записів трудової книжки Позивачки № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 працювала з 19.08.1983р. по 18.08.1986 р. на посаді психіатра-нарколога в Березівській районній лікарні, а з 02.03.1987 року та по сьогоднішній день працює у Одеській обласній психіатричній лікарні № 2 на посаді зав. відділенням лікар-психіатра (а.с. 10-11).

Проте, як вбачається із листа Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 24.02.2021 р. № 2528-2208/К-02/8-1500/21, до страхового стажу в подвійному розмірі зараховано періоди роботи по 31.12.2003.

Період роботи позивачки, зокрема з 01.01.2004 до 16.05.2015 року (дата призначення пенсії), у закладі з надання психіатричної допомоги є підтвердженим.

Наведене відповідачем під сумнів не ставилося та не заперечувалося.

Відтак, суд приходить до висновку, що період роботи позивачки у Одеській обласній психіатричній лікарні № 2 з 01.01.2004 до 16.05.2015 року (дата призначення пенсії), під час призначення їй пенсії за віком належав до зарахування до її трудового стажу у подвійному розмірі в силу вимог статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

При цьому суд наголошує, що вимоги статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII є чинними, неконституційними визнані не були, відтак пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах, передбачені цієї статтею, надаються працівнику закладу охорони здоров`я під час призначення пенсії як до так і після 01.01.2004.

Таким чином, суд вважає, що посилання відповідача в листі від 24.02.2021 на те, що пільговий стаж позивача за період після 01 січня 2004 року не підлягає врахуванню в подвійному розмірі з підстав набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є хибними. Вказаний Закон жодних обмежень щодо застосування ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» під час обчислення пільгового стажу для призначення пенсії не містить.

Суд звертає увагу на те, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, 8, частиною 2 статті 19, 22, 23 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене або обмежене.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що період роботи позивачки з 01.01.2004 до дати призначення пенсії за віком безпідставно відповідачем не зараховано у подвійному розмірі до її страхового стажу.

Також, суд зазначає, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Дії суб`єкта владних повноважень, натомість, це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може виражатись, як приклад, у певних рішеннях, актах, листах тощо (тобто мати певне матеріальне вираження), які негативно впливають на права, свободи, інтереси фізичної чи юридичної особи.

Отже, невиконання суб`єктом владних повноважень своїх повноважень, встановлених законодавством становить бездіяльність цього суб`єкта, а дії, вчинені ним під час здійснення управлінських функцій є діями суб`єкта владних повноважень у розумінні ст. 5 КАС України.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, а саме щодо визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_1 стажу роботи з 01.01.2004 у Одеській обласній психіатричній лікарні № 2 по дату призначення пенсії у подвійному розмірі та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити розрахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з дати її призначення з урахуванням стажу роботи з 01.01.2004 у Одеській обласній психіатричній лікарні № 2 по дату призначення пенсії у подвійному розмірі з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

Також, під час вирішення даної справи, суд ураховує, що положеннями статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 6, 72-73, 77, 139, 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107) - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_1 стажу роботи з 01.01.2004 у Одеській обласній психіатричній лікарні № 2 по дату призначення пенсії у подвійному розмірі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з дати її призначення з урахуванням стажу роботи з 01.01.2004 в Одеській обласній психіатричній лікарні № 2 по дату призначення пенсії у подвійному розмірі з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), судові витрати за сплату судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна,83, м. Одеса, 65012, ).

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Бутенко А.В.