Справа № 140/1022/21
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року ЛуцькСправа № 140/1022/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними щодо відмови у перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки Волинської обласної прокуратури від 04.11.2020 №21-60 вих. 20 відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ІІ (у редакції, що діяла на час призначення пенсії), первинної редакції частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VIІ у розмірі 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати без обмеження суми пенсії максимальним розміром; зобов`язання провести з 01.10.2020 перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ІІ (у редакції, що діяла на час призначення пенсії), первинної редакції частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VIІ у розмірі 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, вказаної у довідці Волинської обласної прокуратури від 04.11.2020 №21-60 вих. 20, без обмеження суми пенсії максимальним розміром з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в органах прокуратури Волинської області працювала на прокурорсько-слідчих посадах з 03.03.1987 по 12.10.1989, з 30.09.1991 по 27.02.2014 та з 15.05.2014 по 20.03.2015 та набула право на пенсію за вислугою років, у зв`язку з чим з 1 липня 2008 року отримую пенсію, призначену на підставі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХП (далі - Закон №1789) у розмірі 90% від середнього місячного заробітку за посадою начальника відділу прокуратури Волинської області.

Вказала, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020 відбулося підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури згідно Закону України "Про прокуратуру", що є підставою для проведення перерахунку пенсій працівників прокуратури. Однак, за результатами розгляду заяв позивача від 24.11.2020 про перерахунок пенсії на підставі довідки Волинської обласної прокуратури від 04.11.2020 №21-60 вих. 20, відповідач листом від 29.12.2020 №0300-0305-8/45631 відмовив у такому перерахунку, виходячи з того, що розрахунки пенсії будуть проведені у розмірі 60% від заробітної плати, а виплата буде обмежена десятьма прожитковими мінімумами.

Зазначає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, яка діяла на момент призначення пенсії. Відтак, до розміру її пенсії не можуть застосовуватись обмеження максимального розміру пенсії та зменшуватися відсотковий розмір пенсії від суми місячної заробітної плати, оскільки такі обмеження виникли після призначення їй пенсії та звужують її права. Також звертає увагу, що її право на отримання пенсії, виходячи із розміру 90 відсотків від суми місячної заробітної плати та без обмеження максимальним розміром уже встановлено в постанові Луцького міськрайонного суду від 13.08.2015 у справі №2-а/161/381/15, яка набрала законної сили у встановленому законом порядку. Позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 28.01.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

У відзиві на позов (а.с.21-23) відповідач позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав. В обґрунтування своєї позиції вказав, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як одержувач пенсії за вислугу років згідно зі статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991. Розмір пенсії позивача визначено на виконання рішення Луцького міськрайонного суду (справа справа №2-а/161/381/15) без обмеження максимальним розміром в сумі 19112,70 грн.

Законом України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ, крім, зокрема, частини 3, 4, 6 та 11 статті 50-1. Відповідно до частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 (в редакції, чинній на 01.03.2019) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Дане положення частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України. Зазначеним Рішенням Конституційний Суд України установив, що частина 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 зі змінами підлягає застосуванню в первинній редакції. Таким чином, перерахунок пенсій працівникам прокуратури здійснюється відповідно до частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014, при цьому діють норми вказаної статті щодо обмеження максимального розміру пенсій десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність (17120 грн).

Наказом Генерального прокурора від 08.09.2020 №414 "Про день початку роботи обласних прокуратур" визначено днем початку роботи обласних прокуратур з 11.09.2020, про що опубліковано в газеті "Голос України" 09.09.2020, тому підстави для проведення перерахунку пенсій працівникам обласних прокуратур настали з 01.10.2020.

Розглянувши заяву позивача та додану до неї довідку, ГУ ПФУ у Волинській області прийнято рішення про недоцільність проведення перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру", оскільки її розмір, визначений із урахуванням вищезазначеного Закону, становитиме 17120,00 грн (тобто максимальний розмір), а розмір пенсії, яку отримує позивач на даний час, становить 19112,70 грн. і фактично є більшим.

Також щодо допуску негайного виконання рішень суду про присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць, представник відповідача зазначив, що пенсія позивачу виплачується щомісячно в межах встановленої суми, що забезпечує його належне існування та соціальний захист, в позовній заяві вимогою є не присудження виплати пенсії, а її перерахунок, а відтак необхідності для допуску негайного виконання рішення суду про присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць немає підстав. З врахуванням наведеного, представник відповідача просив в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.07.2008 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за вислугу років згідно зі статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ, яка призначена в розмірі 90% місячної заробітної плати.

Волинською обласною прокуратурою 04.11.2020 видано ОСОБА_1 довідку №21-60 вих. 20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій станом на 11.09.2020. Довідка видана відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру" та рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020 (а.с.19). Згідно з даною довідкою розмір заробітної плати (грошового забезпечення) за нормами, чинними на 11.09.2020 за відповідною (прирівняною) посадою начальник відділу, становить: посадовий оклад - 46160,00 грн., надбавка за вислугу років (40%) - 18464,00 грн., матеріальні допомоги (для оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань) (1/12) - 5385,33грн. х 2, а всього 75394,66 грн.

24.11.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії на підставі зазначеної довідки .

У листі від 29.12.2020 №0300-0305-8/45631 відповідач зазначив про недоцільність проведення перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру", оскільки її розмір визначений із урахуванням вищезазначеного Закону, становитиме 17120,00 грн. (1712,00 грн. - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність х 10), а розмір пенсії, яку отримує позивач на даний час, становить 19112,70 грн. і є більшим (а.с.21-23).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Вимогами ч. 3 ст. 291 КАС України передбачено, що при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Справа, що розглядається, відповідає ознаками типової справи, визначеним в постанові Верховного Суду у зразковій справі № 560/2120/20, оскільки позивачем є особа, яка отримує пенсію, призначену відповідно до Закону № 1789-ХІІ; відповідачем територіальний орган ПФУ; предмет спору вимога зобов`язати відповідача перерахувати пенсію відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ; звернення позивача до територіального органу ПФУ за перерахунком пенсії відбулося після 13.12.2019.

Правовідносини у зразковій справі № 560/2120/20 за предметом та підставами позову є аналогічними справі, що розглядається.

Так, на час призначення позивачу пенсії особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначалися статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (далі - Закон № 1789-ХІІ):

-прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Така пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку (частина перша статті 50-1);

-обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина дванадцята статті 50-1);

-призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина сімнадцята статті 50-1).

До статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ вносилися зміни Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI), внаслідок яких наведена вище частина 17 ст. 50-1Закону № 3668-VI з 01.10.2011 стала 18, - тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.

14.10.2014 ухвалено новий Закон України "Про прокуратуру" № 1697-VІІ (далі - Закон № 1697-VІІ).

За ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VІІ у первинній редакції призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Відтак, первісна редакція ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VІІ та ч. 17 (з 01.10.2011 - 18) ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.

Розділ XII Прикінцеві положення Закону № 1697-VІІ щодо набрання ним чинності (в розрізі конкретних статей закону) неодноразово змінювався, переважна більшість статей (у т.ч. стаття 86) цього Закону набрали чинності з 15.07.2015. Водночас з 15.07.2015 втратив чинність Закон № 1789-XII (крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів).

01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 76-VIII), яким, з-поміж іншого, внесено такі зміни:

-ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ (діяла до 15.07.2015) викладено в такій редакції: Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України;

-ч. 20 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 "Про прокуратуру" № 1697-VІІ (набрала чинності 15.07.2015) викладено у такій редакції: 20. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, починаючи з 01.01.2015 в Україні жоден закон не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України "Про прокуратуру", законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України.

Разом з цим, Кабінетом Міністрів України впродовж 2015-2019 років не визначено умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Така бездіяльність Кабінету Міністрів України призвела до чисельних судових спорів між пенсіонерами, які отримують пенсію відповідно до Закону України "Про прокуратуру" та Пенсійним фондом України.

У грудні 2019 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив рішення від 13.12.2019 № 7-р(II)/2019, яким визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно рішення Конституційного Суду положення ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення № 7-р(II)/2019:

-ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

-ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Зазначене рішення Конституційного Суду України стало підставою для звернення пенсіонерів, які отримують пенсію відповідно до Закону України "Про прокуратуру", за отриманням актуальних довідок про заробітну плату та згодом до органів Пенсійного фонду України із заявами про перерахунок пенсії.

Відтак, з урахуванням висновків Верховного Суду у зразковій справі суд приходить до висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до ст. 86 Закону № 1697-VII на підставі довідки Волинської обласної прокуратури від 04.11.2020 за №21-60 вих-20.

Щодо наявності правових підстав для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з урахуванням відсоткового значення 90 % та без обмеження його розміру, суд звертає увагу, що Верховний Суд у зразковій справі № 560/2120/20 зазначив, що такі вимоги є передчасними, оскільки ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на перерахунок його пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури.

Однак, суд у цій справі не може прийняти ці висновки до цього спору, оскільки ключовим питанням даної позовної заяви є саме рішення пенсійного фонду про перерахунок пенсії позивача, здійсненого без врахування відсоткового значення 90 % та з обмеженням розміру пенсії.

Отже, зі спірного рішення відповідача вбачається, що відповідачем здійснено перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам, відповідно до положень ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру".

Законом № 213-VІІ внесено зміни до ч. 15 ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ, згідно з якою максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте, вказана норма набрала чинності після призначення пенсії позивачу і, не може застосовуватися до нього, відповідно до ст. 58 Конституції України.

Разом з цим, ч. 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VІ передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

В контексті викладеного, застосування нових положень до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, суперечить вимогам ч. 1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність.

Відтак, відповідач безпідставно застосував до позивача норми Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VІІ в частині визначення розміру пенсії 60% та застосувавши обмеження її розміру, оскільки вказаний Закон поширює свою дію на прокурорів та слідчих органів прокуратури, яким пенсія призначена та виплачується саме за нормами цього Закону з дати набрання ним чинності.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України видокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Відтак, з огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати позивачу пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, що діяла на час призначення пенсії, та ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII з 01.10.2020 з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки прокурати Волинської області від 04.11.2020 за №21-60 вих-20 без будь-якого обмеження суми пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат; зобов`язання здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ, що діяла на час призначення пенсії, та ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII з 01.10.2020 з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки прокурати Волинської області від 04.11.2020 за №21-60 вих-20, без будь-якого обмеження суми пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат підлягають до задоволення.

Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Разом з тим, вимога позивача здійснити негайне виконання рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Так, в силу приписів пункту 1 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, суд допускає негайне виконання рішення суду лише в разі вирішення спору про стягнення відповідних сум пенсій чи інших періодичних платежів.

В даному випадку спір вирішено в межах заявлених позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2020 з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки прокурати Волинської області від 04.11.2020 за №21-60 вих-20, без будь-якого обмеження суми пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат, а не шляхом стягнення з управління відповідних сум пенсії, відтак підстави допустити негайне виконання рішення у суду відсутні.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 908 грн., сплачений згідно з квитанцією від 27.01.2021 №0.0..1 (а.с.10).

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України "Про прокуратуру", суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 за вислугу років на підставі довідки Волинської обласної прокуратури від 04 листопада №21-60 вих. 20 відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ (у редакції, що діяла на час призначення пенсії), первинної редакції частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ з 01 жовтня 2020 року у розмірі 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, без обмеження суми пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести ОСОБА_1 з 01 жовтня 2020 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ (у редакції, що діяла на час призначення пенсії), первинної редакції частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Волинської обласної прокуратури від 04 листопада 2020 року №21-60 вих. 20, без обмеження суми пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ).

Головуючий-суддя В.Д. Ковальчук