Справа № 420/3997/19
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/3997/19
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

секретар П`ятіна В.В.,

за участю: представника позивача - Черевкова М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року по справі № 420/3997/19 за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одеса про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом, в якому просив зобов`язати Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі нарахувати з 01.10.2017 пенсію в розмірі 15 355,61 грн, з урахуванням вимог частини 3 статті 27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось про порушення Центральним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі приписів пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо підвищення пенсії» відповідно до яких у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії з 01.10.2017 з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1%, як це передбачено п.4.3 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що оскільки до 01.10.2017 розмір пенсії позивача, з урахуванням ч.3 ст.27 Закона України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 складав 10 740,00 грн. результатами перерахунку пенсії позивача з 01.12.2017 згідно Закона № 2148 позивачу встановлено доплату до розміру пенсії 10 740,00 грн, чим дотримано норми, передбачені п.2 Розділу ІІ Закона № 2148.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 05 вересня 2019 року зобов`язав Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі (65121, м.Одеса, вул.Ільфа і Петрова,4-а, ) нарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з 01.10.2017 пенсію в розмірі 15 355,61 грн. з урахуванням вимог ч.3 ст.27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі (65121, м.Одеса, вул.Ільфа і Петрова,4-а, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та рух справи

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не врахував, що 01.12.2017 згідно Закону № 2148 позивачу встановлено доплату до розміру пенсії 10 740,00 грн, чим дотримано норми, передбачені п.2 Розділу ІІ Закона № 2148;

- неправомірним є задоволення судом першої інстанції позовної вимоги щодо стягнення на користь позивача суми судового збору в розмірі 768,40 грн., оскільки незаконне витрачання коштів Пенсійного фонду України тягне за собою дефіцит бюджету Пенсійного фонду, що породжує соціальну напругу у суспільстві і може сприяти невиконанню державою своїх функцій по соціальному забезпеченню громадян.

- інші доводи апеляційної скарги відтворюють зміст відзиву до позову.

П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 05.11.2019 апеляційну скаргу задовольнив частково . Провадження у справі закрив на підставі пункту 4 частини 1 статі 238 КАС України.

31.03.2021 Верховний суд у складі колегії Касаційного адміністративного суду постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2019 скасував , справу №420/3997/19 направ до П`ятого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 звернувся до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою від 16.03.2019 щодо виплати пенсії, за наслідками розгляду якої Центральним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі на адресу заявника надіслано Лист № 1600/09 від 19.04.2019 щодо відмови у задоволенні звернення від 16.03.2019, оскільки до 01.10.2017 розмір пенсії ОСОБА_1 , з урахування частини 3 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 складав 10 740 грн., за результатами перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2017 р. згідно Закону №2148, ОСОБА_1 встановлено доплату до розміру пенсії до 10 740грн., у зв`язку з чим, дотримано приписи пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо підвищення пенсії».

Не погодившись з означеною відповіддю Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі, викладеною в Листі № 1600/09 від 19.04.2019р., позивач - ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою про зобов`язання Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі нарахувати з 01.10.2017 пенсію в розмірі 15 355,61грн. з урахуванням вимог частини 3 статті 27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.09.2018, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2019, по справі № 1540/3516/18, позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі зарахувати до стажу ОСОБА_1 період військової служби з 29.07.1972 по 04.08.2000 у пільговому обчислені загальним строком 33 роки 10 місяців 14 днів, у тому числі строк пільгової військової служби в періоди з 13.10.1977 по 13.06.1978, з 13.06.1978 по 23.04.1982, з 23.04.1982 по 10.07.1984, з 10.07.1984 по 07.01.1985, з 07.01.1985 по 24.12.1985, з 24.12.1985 по 01.09.1988, з 01.09.1990 по 08.12.1990, з 08.12.1990 по 28.06.1991на пільгових умовах один місяць служби за півтора та провести з 22.02.2017 перерахунок і виплату пенсії за віком враховуючи фактично сплачені суми коштів.

На виконання Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.09.2018, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2019, по справі № 1540/3516/18, Центральним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м.Одесі рішенням від 26.03.2019 здійснено розрахунок розміру пенсії ОСОБА_1 , розмір якої станом на 30.09.2017 склав 15 355,61 грн., яка виплачувалась позивачу з урахуванням максимального розміру пенсії, встановленого частиною 3 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Однак за наслідками здійснення Центральним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі перерахунку пенсії ОСОБА_1 сума пенсії позивача зменшилась до 14 315,54грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Протоколу/розпорядження щодо призначення/перерахунку пенсії від 26.03.2019.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розмір фактичної пенсійної виплати позивача, визначено з урахуванням обмеження її максимального розміру відповідно до вимог закону, не є тотожним загальному розміру пенсії позивача, розрахованому згідно з формулою, наведеною у частині 1 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 9 липня 2003 року ( далі Закон № 1058-IV) виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Частиною 3 статті 27 Закону № 1058-IV передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

11.10.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VIII, яким розділ XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено пунктом 4-3 наступного змісту: "Пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Відповідно до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закона № 2148-VIII, у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що у раніше встановленому розмірі зберігається саме пенсія, а не пенсійна виплата.

При цьому, суд першої інстанції звернув увагу на те, що розмір фактичної пенсійної виплати позивача, визначено з урахуванням обмеження її максимального розміру відповідно до вимог закону, не є тотожним загальному розміру пенсії позивача, розрахованому згідно з формулою, наведеною у ч.1 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Тобто, обмежена максимальним розміром пенсія є сумою, яка підлягала виплаті позивачу з урахуванням усіх обмежень, натомість, раніше встановленим розміром пенсії була, зокрема, сума 15 355,61грн.

Як встановлено апеляційним судом, рішенням відповідача від 13.02.2019 № 97 позивачу за період з 01.05.2017-30.09.2017 встановлено розмір пенсії з надбавками у розмірі 15 535 грн, за період з 01.10.2017-30.11.2017 - 15 053 грн , за період з 01.12.2017- 31.12.2017 -15 387,81 грн; за період 01.01.2018 - 30.06.2018 -15 053,85 грн, за період 01.07.2018-30.11.2018 -15 053,85 грн, за період 01.12.2018-31.12.2018 15 053,85 грн, за період з 01.01.2019 - 30.06.2019 -15 053,85 грн, за період з 01.07.2019-31.11.2019 15 413,57 грн ,відповідно. ( а.с. 11-12).

Водночас, цим же рішенням відповідача призначено до виплати позивачу пенсії у період з 22.02.2017 по 31.12.2017 у розмірі 10 740,00 грн, за період з 01.01.2018 по 30.06.2018 в розмірі 13 730,00 грн, за період з 01.07.2018 по 31.11.2018 в розмірі 14 350,00 грн , за період з 01.12.2018 по 30.06.2019 в розмірі 14 970,00 грн, за період з 01.07.2019 по 31.11.2019 в розмірі 15 413,00 грн, за період з 01.12.2019 по 20.06.20 (довічно) у розмірі 15 430,59 грн відповідно.

Таким чином, з огляду на положення пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закона № 2148-VIII, за яким, у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі., відповідач прийнявши рішення від 13.02.2019 № 97 зобов`язаний був продовжувати виплачувати пенсію у зазначеному розмірі

Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, пенсія позивача ОСОБА_1 має виплачуватися у раніше (до 01.10.2017) встановленому розмірі 15 355,61 грн.

Беручи до уваги вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку щодо безпідставності та необґрунтованості зменшення Центральним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м.Одесі розміру пенсії ОСОБА_1 , та відповідно наявності законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі нарахувати з 01.10.2017р. пенсію в розмірі 15355,61грн. з урахуванням вимог ч.3 ст.27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Вищевикладене спростовує твердження відповідача, наведені у письмовому відзиві на адміністративний позов.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про зобов`язання вчинити певні дії, правомірні, документально підтверджені, обґрунтовані, базуються на положеннях чинного законодавства, отже підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведений висновок суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом перевірки апеляційного суду та щодо яких не наведено мотивів відхилення такого аргументу.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги в частині протиправного стягнення судом з Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одеса на користь позивача судового збору, оскільки незаконне витрачання коштів Пенсійного фонду України тягне за собою дефіцит бюджету Пенсійного фонду.

Так, частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки позивачем при поданні позову сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн., суд першої інстанції обґрунтовано стягнув дану суму збору з відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року по справі № 420/3997/19 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Дата складення та підписання повного тексту судового рішення 20 травня 2021 року.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Семенюк Г.В. Федусик А.Г.