Справа № 200/4801/21
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2021-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2021 р. Справа№200/4801/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Хохленкова О.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, місто Слов`янськ, пл.Соборна, 3, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

21 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив службу в органах внутрішніх справ України на різних посадах, та в липні 2005 року його було звільнено з органів внутрішніх справ за вислугою років у зв`язку з виходом на пенсію.

З цього часу він перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУ ПФУ в Донецькій області) та йому призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На момент виходу на пенсію ОСОБА_1 мав вислугу років 29 років, на підставі чого ГУ ПФУ в Донецькій області було розраховано основний розмір пенсії 82 % відповідних сум грошового забезпечення, із розрахунку - 55 % за 20 років вислуги (як звільненому у відставку), та 3% за кожні рік, понад 20 років вислуги.

В травні 2018 року позивачу було перераховано пенсію, але при перерахунку пенсії ГУ ПФУ в Донецькій області було безпідставно та неправомірно зменшено основний розмір для обчислення пенсії з 82 % до 70 %.

21.01.2021 року позивач звернувся із заявою (запитом) до ГУ ПФУ в Донецькій області в якому просив повідомити про перерахунок пенсії із визначенням відсоткового значення розміру грошового забезпечення пенсії з моменту її призначення по теперішній час.

В своїй відповіді від 28.01.2021 року № 0500-0301-8/2085 ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило ОСОБА_1 , що Законом України від 08.07.2011 року №3668-Vl «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який вступив в дію 01.10.2011 року, внесені зміни до ч.2 ст. 13 Закону №2262 стосовно порядку обчислення максимального розміру пенсії за вислугу років, розрахункову ставку знижено з 90 до 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення. Пунктом 23 Закону України від 27.03.2014 року №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи і створення передумов для економічного зростання в Україні», також внесені зміни до ч. 2 ст. 13 Закону №2262, за якими максимальний розмір пенсії за вислугу років не повинен перевищувати 70 відсотків сум грошового забезпечення за будь-якою із підстав, зазначеною в ст. 63 Закону №2262. Враховуючи вищенаведене, ГУ ПФУ в Донецькій проведено перерахунок пенсії відповідно до вимог ч.2 ст. 13 Закону №2262, виходячи з сум грошового забезпечення на рівні 70 %, підстав для перерахунку пенсії з урахуванням 82% відповідних сум грошового забезпечення немає.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, 23.02.2021 року позивач звернувся із заявою до ГУ ПФУ в Донецькій області, в якій просив здійснити перерахунок пенсії і виплат в основному розмірі 82 % сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2016 року та отримання відповідних копій документів.

В своїй відповіді від 25.03.2021 року № 2781-2230/К-03/8-0500/21 ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило, що підстав для перерахунку пенсії з урахуванням 82% відповідних сум грошового забезпечення немає. Пенсія обчислена відповідно до норм чинного законодавства.

На підставі викладеного вище, позивач вважає, що дії відповідача які полягають у безпідставному зниженні загального проценту для нарахування вислуги років до 70% під час перерахунку пенсії згідно діючого законодавства за вислугу років з 01.01.2016 року, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є протиправними та бездіяльність відповідача, яка полягає в відмові при перерахунку пенсії застосувати основного розміру пенсії 82% також є протиправною та просить суд :

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, які полягають у безпідставному зменшені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , при перерахунку пенсії за вислугу років МВС з 01.01.2016 року, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», основного розміру пенсії з 82 відсотків до 70 відсотків.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , застосовуючи основний розмір пенсії 82 відсотків від грошового забезпечення, та виплатити різницю недоотриманої мною пенсії починаючи з 01.01.2016 року.

Встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

22 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та виклику (повідомлення) учасників справи, про що постановлена відповідна ухвала. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

11 травня 2021 року відповідач надав через канцелярію суду відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволені позовних вимог.

Управління зазначає, що позивач є одержувачем пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262 від 09 квітня 1992 року (далі - Закон № 2262) 12 линия 2005 року.

Одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України у пункті 2.1 рішення від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 зазначив, то Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина іа проводити полі гику у сфері соціальної о захисту.

Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України.

Таким чином. Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок копі гів Державного бюджету України.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 201 І року № 3668-VI, який набув чинності 01 жовтня 2011 року, було внесено зміни до низки актів, в тому числі статті 13 Закону № 2262 про розмір пенсії за вислугу років у відсотках.

Враховуючи зміни до статті 13 Закону № 2262, внесені Законом України «Щодо внесення змін в деякі закони України по питання пенсійного забезпечення і соціального захисту військовослужбовців» № 3591-IV, максимальний розмір пенсії , що призначаються за вислугу років, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80% відповідних сум грошового забезпечення.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII внесено зміни до статті 13 Закону № 2262, згідно яких максимальний розмір пенсії за вислугу років, не повинен перевищувані 70 %сум грошового забезпечення за будь-якою із підстав зазначеною в статті 63 Закону № 2262.

Перерахунок пенсії проведено з 01 січня 2016 року на підставі довідки нового зразка №9852лк від 11 травня 2018 року. Перерахунок пенсії проведено 23 травня 2018 року.

Основний розмір пенсії після проведення перерахунку з 01 січня 2016 року складає 6479 гривень 84 копійки Пенсія виплачується в повному обсип.

У зв`язку зі збільшенням грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу (посадового окладу, окладу за військовим званням, тощо) змінився ироцені відповідних сум грошового забезпечення та на даний час складає 70% від грошового забезпечення.

Управління зазначає, що основний розмір пенсії до перерахунку становив 3667 гривень 56 копійок та складав 82% грошового забезпечення, після проведення перерахунку розмір пенсії становить 6479 гривень 84 копійки та складає 70% грошового забезпечення.

З урахуванням викладеного, Головне управління вважає, що оскільки управлінням не допущені порушення при здійсненні владних повноважень відносно позивача, то підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, про що свідчить копія паспорту НОМЕР_2 , виданий Гірницьким РВ УМВС України в Донецькій області 15.10.1999 року. Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 8-10).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке є юридичною особою , 84122, Донецька область, місто Словянськ, площа Соборна, 3 та є суб`єктом владних повноважень.

Позивач перебуває на пенсійному обліку відповідача та має право на пенсію за вислугу років, про що свідчить пенсійне посвідчення серії № НОМЕР_3 , видане 12.07.2005 року УМВСУ в Донецькій області (а.с. 11).

Позивачу була довічно призначена пенсія з 12.07.2005 року у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». (а.с. 14-15).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» проведено перерахунок пенсії позивача, про що свідчить відповідний протокол. При цьому, з протоколу про перерахунок пенсії слідує, що відповідачем при перерахунку з 01.01.2018 року застосовано основний розмір пенсії, що не перевищує 70% грошового забезпечення при вислузі 29 (22 календарних років).

21.01.2021 року позивач звернувся із заявою (запитом) до ГУ ПФУ в Донецькій області в якому просив повідомити про перерахунок пенсії із визначенням відсоткового значення розміру грошового забезпечення пенсії з моменту її призначення по теперішній час.

В своїй відповіді від 28.01.2021 року № 0500-0301-8/2085 ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило ОСОБА_1 , що Законом України від 08.07.2011 року №3668-Vl «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який вступив в дію 01.10.2011 року, внесені зміни до ч.2 ст. 13 Закону №2262 стосовно порядку обчислення максимального розміру пенсії за вислугу років, розрахункову ставку знижено з 90 до 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення. Пунктом 23 Закону України від 27.03.2014 №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи і створення передумов для економічного зростання в Україні», також внесені зміни до ч. 2 ст. 13 Закону №2262, за якими максимальний розмір пенсії за вислугу років не повинен перевищувати 70 відсотків сум грошового забезпечення за будь-якою із підстав, зазначеною в ст. 63 Закону №2262. Враховуючи вищенаведене, ГУ ПФУ в Донецькій проведено перерахунок пенсії відповідно до вимог ч.2 ст. 13 Закону №2262, виходячи з сум грошового забезпечення на рівні 70 %, підстав для перерахунку пенсії з урахуванням 82% відповідних сум грошового забезпечення немає.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо нарахування позивачу пенсії, виходячи з 70% розміру грошового забезпечення, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262 (в редакції що діяла на момент призначення пенсії позивачу), максимальний розмір пенсії що призначається за вислугу років не повинен перевищувати 90% сум грошового забезпечення.

Відповідно до ЗУ від 27.03.2014 року №1166-VІІ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України», який набрав чинності 01.04.2014 року п.23 було внесено зміни до в ч.2 ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ (на підставі якої позивачеві обраховується пенсія), де цифри « 80» замінили на цифри « 70» (максимальний розмір пенсії), що передбачає, необхідність проведення перерахунку пенсії позивача в розмірі 70% від грошового забезпечення. Прикінцевими положеннями цього закону пункт 23 який вносить зміни до ст..13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262 вводиться в дію з 01 травня 2014 року.

Також,відповідно до виписки з пенсійної справи позивачу була призначена пенсія з 12.07.2005 року довічно. Тобто, в період коли максимальний розмір пенсії не повинен був перевищувати 90% відповідних сум грошового забезпечення йому було призначено пенсію в розмірі 90% суми грошового забезпечення.

Пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі - Порядок) встановлено, що перерахунок раніше призначених відповідно до зазначеного Закону пенсій проводить у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорії військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із веденням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103, відповідно до пункту 1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом №2262-ХІІ до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до Постанови КМУ №704.

Пунктом 2 Постанови КМУ №103 встановлено, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах:

з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків;

з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків;

з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням доплат до попередніх розмірів пенсій згідно з пунктом 4 Порядку та підвищень, передбачених абзацом першим цього пункту, не можуть перевищувати розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону виходячи з грошового забезпечення, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 01 квітня 2012 року, отже відповідачем не обмежується розмір пенсій, а приводиться у відповідність до інших нормативно-правових актів.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення.

Оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до частини 2 статті 13 Закону Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 відсотків грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, отже при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Стаття 13 Закону №2262-ХІІ регулює порядок призначення пенсій, а стаття 63 визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку.

Зміни до статті 63 Закону №2262-ХІІ ні Законом №3668-VI, ні Законом №1166-VII у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися.

Постанова КМУ №45 і Постанова КМУ №103 також не містять жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.

Відповідно до статті 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

За таких обставин у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Ця правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними в постанові від 24.04.2018 року у справі 686/12623/17.

Також, рішенням Верховного Суду від 04.02.2019 року розглянута справа № 240/5401/18 як зразкова з вказаних правовідносин в якої Верховний Суду вказав, що на інше застосування норм матеріального права, ніж у зразковій справі, може впливати подальша зміна законодавства, що регулює ці правовідносини, та інший предмет спору у подібних правовідносинах.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання відповідача в своєму відзиві на постанову Верховного Суду України від 18.06.2014 року по справі № 21-38а 14 є помилковим.

У вказаній постанові йде мова про те, що з самого визначення поняття "пенсія" випливає, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк. У цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії. Тому виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка має виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

Тобто, правовідносини які розглядалися у вказаній справі у ВСУ та ті що розглядаються у даній справі не є тотожними.

Тому цю постанову не можна застосовувати у даному випадку, тим більше що Верховного Суду України вже не існує, а як вказувалося вище відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов`язкам органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб кореспондує право фізичних та юридичних осіб очікувати що ці органи та посадові особи будуть діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принцип юридичної визначеності в свою чергу, є складовій принципу верховенства права.

Тому, правомірні очікування позивача на те, що орган державної влади буде діяти тільки на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, не здійснилися.

І таким чином, його право було порушено.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші протии Україн" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, які полягають у безпідставному зменшені ОСОБА_1 при перерахунку пенсії за вислугою років МВС з 01.01.2016, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», основного розміру пенсії з 82 відсотків до 70 відсотків та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , застосовуючи основний розмір пенсії 82 відсотків від грошового забезпечення, та виплатити різницю недоотриманої пенсії починаючи з 01.01.2016 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю, суд зазначає наступне.

Встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України), є правом суду, а не обов`язком. Його відсутність не виключає обов`язковості судового рішення до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України). Застосування судом зазначеного права має бути вмотивованим.

Суд у даній справі не вбачає підстав для сумнівів у можливості виконання його рішення відповідачем, інших загроз обов`язковості рішення суду.

Тому з урахуванням відсутності відповідного мотивування у клопотанні позивача, суд вважає за необхідне не встановлювати судовий контроль за виконанням власного рішення.

Отже, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з квитанцією від 13.04.2021 року позивач сплатив судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень (а.с.1).

Саме ця сума судового збору підлягає стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, місто Слов`янськ, пл.Соборна, 3, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, які полягають у безпідставному зменшені ОСОБА_1 при перерахунку пенсії за вислугу років МВС з 01.01.2016 року, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», основного розміру пенсії з 82 відсотків до 70 відсотків.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, місто Слов`янськ, пл.Соборна, 3, ) здійснити перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) застосовуючи основний розмір пенсії 82 відсотків від грошового забезпечення, та виплатити різницю недоотриманої пенсії починаючи з 01.01.2016 року.

У задоволенні позовної вимоги в частині встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (Донецька область, м. Словянськ, пл.. Соборна,3, 84100, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті та підписано суддею головуючим 21 травня 2021 року.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Хохленков