Справа № 200/3491/21
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 р. Справа№200/3491/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

31 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про:

визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачеві разової грошової допомоги до 5 травня згідно з Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше виплаченого розміру допомоги у 2020 році;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві разову грошову допомогу до 5 травня згідно з Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше виплаченого розміру допомоги у 2020 році.

Враховуючи, що сторонами не оспорюється той факт, що позивачеві не виплачувалась разова грошова допомога до 5 травня за 2020 рік з причин невключення до переліку осіб, які мають право на отримання зазначеної допомоги, то зазначення у позовних вимогах «з урахуванням раніше виплаченого розміру допомоги у 2020 році» суд розцінює як описку.

Крім того, позивач просить встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, що встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій, до яких відноситься виплата разової грошової допомоги до 05 травня в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, але всупереч висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020, відповідач протиправно не виплатив таку допомогу за 2020 рік.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

23 квітня 2021 року представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що у 2020 році розміри разової грошової допомоги до 5 травня визначено постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»» від 19 лютого 2020 року № 112. Також зазначає, що у переліку осіб, які мають право на отримання зазначеної допомоги, позивач не значиться. Особисто позивач до департаменту за нарахуванням та виплатою зазначеної допомоги у встановлений законодавством строк до 30 вересня не звертався. Підстави для виплати разової грошової допомоги відсутні.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 09 жовтня 2019 року.

24 березня 2021 року позивач звернулась до відповідача із заявою від 22 березня 2021 року про нарахування та виплату разової грошової допомоги до 5 травня.

Листом Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 29 березня 2021 року № В-1828-11-1.1.1 повідомлено, що за 2020 рік позивачеві не виплачено вказану допомогу в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань»» № 112 від 19 лютого 2020 року, оскільки органи Пенсійного фонду України або військові формування, установи, організації не надали до органів соціального захисту населення відомості щодо включення позивача до переліку осіб, які мають право на отримання зазначеної допомоги;

особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22 жовтня 1993 року (далі - Закон № 3551-XII) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України № 3551-XII (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-XIV) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Підпунктом «б» підпункту 1 пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28 грудня 2007 року частину 5 статті 12 Закону України № 3551-XII викладено у такій редакції: «щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення підпункту «б» підпункту 1 пункту розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону № 107-VI.

За змістом пункту 5 вказаного Рішенням Конституційного Суду України положення Закону № 107-VI, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, що відповідає приписам частини другої статті 152 Конституції України.

Таким чином, на момент нарахування і виплати у 2020 році учасникам бойових дій разової грошової допомоги діяла стаття 12 Закону № 3551-XII у редакції Закону № 367-XIV, яка передбачала розмір допомоги до 5 травня для учасників бойових дій - 5 мінімальних пенсій за віком.

Паралельно правовідносини щодо нарахування, виплати та розмірів одноразової грошової допомоги до 5 травня з 01 січня 2015 року було врегульовано пунктом 26 розділу VI Бюджетного кодексу України.

Відповідно до пункту 26 розділу VI Бюджетного кодексу України норми і положення […] статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» […] застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На реалізацію приписів цієї норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»» від 19 лютого 2020 року № 112 (далі - постанова № 112), абзацами 2, 7 підпункту 1 пункту 1 якої передбачено, що районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у таких розмірах: учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1390 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року у справі № 1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України, окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За змістом пункту 2 вказаного Рішення Конституційного Суду України положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, що відповідає приписам частини другої статті 152 Конституції України.

Таким чином, з 27 лютого 2020 року позивач набула право на виплату разової грошової допомоги у розмірах статті 12 Закону № 3551-XII у редакції Закону № 367-XIV.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294 установлено, що у 2020 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2020 року становить 1638,00 грн.

Отже, розмір разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій у 2020 році становить 8 190,00 грн (1638,00 грн х 5).

Судом встановлено, що позивач не отримувала разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік.

Відтак, невиплата позивачеві в 2020 році разової грошової допомоги в розмірі, встановленому статтею 12 Закону № 3551-XII у редакції Закону № 367-XIV, свідчить про порушення його прав на отримання такої допомоги у належному розмірі.

Слід зазначити, що незвернення позивача до відповідача за отриманням допомоги до 30 вересня 2020 року не позбавляє його права звернення до суду щодо отримання цієї допомоги, оскільки частина четверта статті 17-1 Закону № 3551-XII, передбачаючи, що «особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги», встановлює лише обмеження строком, протягом якого здійснюється виплати органами соціального захисту в безспірному порядку та є датою, з якої обчислюється строк звернення до суду щодо захисту свого порушеного права.

При дослідженні питання щодо можливості виплат разової грошової допомоги до 5 травня при незверненні позивача до відповідача за отриманням допомоги до 30 вересня 2020 року суд також враховує, що виплата допомоги здійснюється за списками, а обов`язок їх формування покладено на державні органи.

Тому для належного способу захисту порушеного права слід зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік згідно із Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

Щодо вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачеві разової грошової допомоги до 5 травня згідно з Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, то суд зазначає, що протиправність дій відповідача відсутня, оскільки позивача не включено до списків. З огляду на це позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо встановлення судового контролю суд зазначає, що в силу положень частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Наведена норма процесуального закону не є імперативною та передбачає право суду на власний розсуд, виходячи з фактичних обставин справи, приймати рішення про необхідність чи недоцільність зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення.

З огляду на викладене та, враховуючи, що примусове виконання судового рішення здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII і доводи про можливість ухилення від виконання рішення суду в майбутньому є припущенням, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 243-246, 255, 263, 295 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення певних дій задовольнити частково.

Зобов`язати Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради (, місцезнаходження: просп. Миру, буд. 70, м. Маріуполь, Донецька область, 87500) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) разову грошову допомогу до 5 травня згідно з Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20 травня 2021 року.

Суддя Ю.М. Льговська