Справа № 160/14858/20
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бондар М.В.
при секретарі судового засідання Серпіковій А.Ю.
позивача ОСОБА_1
представників позивача: Олійника С.І., Цапліна О.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними і скасування рішення та картки відмови,-
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпровської митниці Держмитслужби (далі Дніпровська митниця, відповідач), в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА110130/2020/000105/1 від 25.09.2020 року;
Ухвалою суду від 22.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
18.01.2021 та 03.02.2021 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що за результатами здійснення митного контролю було встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що впливають на числові значення складових митної вартості товару та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а отже, на думку відповідача, оскаржувані рішення та картка відмови прийнято митницею відповідно до норм чинного законодавства.
На підставі ухвали від 22.02.2021 року суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.
24.03.2021 року судом оголошено перерву у підготовчому засіданні до 05.04.2021 року.
30.03.2021 року позивач надав до суду відповідь на відзив, в якій підтримав доводи, викладені в позовній заяві.
05.04.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 29.04.2021 року.
29.04.2021 року у судовому засіданні позивач та представники позивача підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов в повному обсязі; представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Заслухавши пояснення позивача та його представників, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 21.02.2020 року між ФОП ОСОБА_1 та «GUANGZHOU CHENSAI AUTO PARTS CO., LTD» (Китай) був укладений зовнішньоекономічний контракт №210220.
За умовами даного контракту, «GUANGZHOU CHENSAI AUTO PARTS CO., LTD» (Китай) (Продавець) продає, а ФОП ОСОБА_1 (Покупець) купує на умовах FOB TIANJIN (відповідно до Інкотермс-2010) продукцію - U-болти, гайки для U-болтів, центральні болти ресор (надалі - товари), в асортименті, кількості та за ціною зазначених в Інвойсах, які є невід`ємною частиною даного контракту.
Відповідно до п. 2 Контракту, загальна сума Контракту становить $100 000 (сто тисяч доларів США). В ціну виробу включена вартість упаковки та маркування. Ціни на товари, що постачаються, вказуються в інвойсах до цього Контракту. Валютою ціни і валютою платежу є долар США.
21.02.2020 року сторонами підписано Специфікацію №1 до вказаного контракту.
З метою митного оформлення товару декларантом позивача ТОВ Енелайз 24.09.2020 року подано до Дніпровської митниці Держмитслужби митну декларацію МД №UA110130/2020/027213. Митна вартість товару була визначена декларантом за ціною контракту 1,364 євро/кг.
На підтвердження митної вартості товарів до митного органу було надано наступні документи:
1. Пакувальний лист б/н від 15.07.2020;
4. Коносамент №WJXG200810302N від 02.08.2020;
5. Автотранспортна накладна А№378937 від 21.09.2020;
7. Акт №CLL494/20 здачі-прийняття робіт від 08.09.2020;
8. Платіжні доручення №(MUR)5 від 20.07.2020; №3JBKLK3 від 04.03.2020;
9. Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №CLL494/20 від 08.09.2020;
10.Банківський платіжний документ, що підтверджує оплату транспортних послуг №2682 від 18.09.2020;
12. Зовнішньоекономічний договір від 21.02.2020 №210220;
13. Специфікація від 21.02.2020 №1 до договору;
14. Договір про надання послуг митного брокера №49від 12.08.2015;
15. Договір про перевезення №К-90/17 від 20.12.2017;
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, відповідачем встановлено наступне.
Якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до положень частини другої статті 53 МК України, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Декларантом надані банківські платіжні відомості системи свіфт від 04.03.2020. У призначенні платежу вказано інвойс №CSQJ, проте до митного оформлення зазначений інвойс не надано.
Враховуючи зазначене, відсутність у банківських платіжних документах (копії swift) посилання на платіжні документи, які надано до митного оформлення (проформа-інвойс, інвойс) унеможливлює ідентифікацію оплати партії товару, що задекларована.
Така ж правова позиція сформована Вищим адміністративним судом України: платіжне доручення без вказівки у ньому на рахунок-фактуру (інвойс), на підставі яких здійснено платіж (у разі коли відповідно до умов відповідних зовнішньоекономічних договорів такий авансовий платіж мав здійснюватися лише після отримання декларантом рахунку-фактури, інвойсу), не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару (Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року - постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 №2).
Згідно договору транспортного експедирування №К-90/17 оплата за надані послуги здійснюється протягом 2х днів після підтвердження заявки та отримання рахунку. Рахунок на транспортно-експедиційне обслуговування датовано 08.09.2020 натомість платіжне доручення №2682 видано 18.09.2020.
Позивачу запропоновано надати додаткові документи:
1)за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
2)транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
3)виписку з бухгалтерської документації) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
5)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Листом декларанта від 25.09.2020 повідомлено про неможливість надати інші документи, окрім тих, які вже надано до митного органу протягом 10-ти днів.
За наслідком проведених консультацій відповідачем до товару №1 застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-г - резервний метод та винесено відповідне рішення про коригування митної вартості товару. Визначена митна вартість товару №1 ґрунтується на раніше визначеній митній вартості відповідно до рівня вартості подібних/аналогічних товарів, оформлених, за ЕМД від 24.09.2020 №ІІА100390/2020/755307 -1,924 дол. США/кг.
Позивач не погоджується із зазначеними рішеннями митного органу, внаслідок чого звернувся за захистом порушеного права до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Пунктом 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України (надалі - МК України) визначено, що митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно - правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно з Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).
Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно з частиною 1 статтею 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 статті 53 МК України визначено документи, які підтверджують митну вартість товарів: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок - фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі - продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно зі статтею 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Оцінюючи висновки відповідача про наявність розбіжностей у документах, наданих до митного оформлення, що стали підставою для витребування додаткових документів та коригування заявленої позивачем митної вартості, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 117 Кодексу торговельного мореплавства України передбачено, що морський агент оформляє митні документи та документи на вантаж, інкасує суми фрахту та інші суми для оплати вимог судновласника, що виникають з договору перевезення, залучає вантажі для морських ліній, здійснює збір фрахту, експедирування вантажу, виступає від імені вантажовласника, а також договірною стороною учасників перевезення вантажів.
Статтею 137 Кодексом торговельного мореплавства України встановлено, що після приймання вантажу до перевезення перевізник вантажу, капітан або агент перевізника зобов`язані видати відправнику коносамент, який є доказом прийому перевізником вантажу, зазначеного в коносаменті.
Коносамент був виданий фірмою WORLD JAGUAR LOGISTICS INC, лінійним транспортним агентом, яка за дорученням ТОВ «КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС» здійснювала оформлення товару в Китаї і відправку його до території України.
Лист від експедитора ТОВ «КЕРРІЛЕНД ЛОЕІСТИКС» (вих.№359 від 05.10.2020 року) про те, що фipмa «WORLD JAGUAR LOGISTICS INC» була залучена в якості лінійного транспортного агента для перевезення зазначеного вище товару, наданий до митного органу в якості додаткового документу (лист до Дніпровської митниці вих. № 5 від 06.10.2020 року).
Проведена на умовах 100% передплати оплата імпортованої партії товарів підтверджує її заявлену митну вартість.
Умовами контракту №210220 від 21.02.2020 року або положеннями чинного законодавства не передбачена зміна вартості товару в залежності від того, що сума здійсненої передплати відрізняється від розрахункової.
Щодо доводі відповідача про те, що перевірки умов оплати з поданих до митного оформлення документів неможливо встановити дату прийняття замовлення у виробництво, суд зазначає таке.
Умовами контракту № 210220 від 21.02.2020 року не передбачено узгодження дати прийняття замовлення в виробництво.
Положенням МК України не передбачено обов`язкове визначення дати прийняття замовлення у виробництво для підтвердження митної вартості товарів.
Щодо доводів відповідача про те, що декларантом надані банківські платіжні відомості системі свіфт від 04.03.2020 року та у призначенні платежу вказано інвойс №CSQJ, проте до митного оформлення зазначений інвойс не надано, суд зазначає таке.
Щодо доводів відповідача про те, що згідно з договором транспортного експедирування №K-90/17 оплата за надані послуги здійснюється протягом 2-х днів після підтвердження заявки та отримання рахунку. Рахунок на транспортно-експедиційне обслуговування датовано 08.09.2020 року натомість платіжне доручення №2682 видано 18.09.2020 року, суд зазначає таке.
Згідно з пунктом 4.1. договору від 20.12.2017 року №К-90/17 на транспортно- експедиторське обслуговування зовнішньоторговельних і транзитних вантажів передбачено, що вартість послуг виконавця узгоджується сторонами у заявці і оплачується на підставі виставленого виконавцем рахунку. Жодним положенням вказаного договору не передбачена зміна суми оплати за надані послуги в залежності від терміну, в який був оплачений виставлений рахунок.
За таких обставин, сума транспортної складової митної вартості товару не залежить від простроченості узгодженого терміну оплати рахунку; ця сума чітко визначена і підтверджена наданими під час декларування документами (заявка, рахунок, акт виконаних робіт).
В якості додаткового документу до митного органу надано лист від експедитора ТОВ «КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКО вих.№ 06/10/20 від 05.10.2020 року. В листі отримувач платежу зазначає, що не заперечує проти оплати вказаного рахунку на транспортно-експедиційне обслуговування 18.09.2020 року, при цьому вартість транспортно-експедиторських послуг залишається незмінною.
Відповідно до частини 6 статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно із частиною 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
За встановлених обставин справи та норм матеріального права, суд дійшов висновку, що зазначені відповідачем підстави для проведення коригування заявленої митної вартості товарів жодним чином не перешкоджали митному органу перевірити митну вартість імпортованого товару на підставі наданих позивачем документів.
Водночас, відповідачем до суду не надано доказів недостовірності заявленої позивачем вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Таким чином, висновок відповідача про встановлення розбіжностей у поданих позивачем документів, які не містять даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, як на підставу для здійснення коригування заявленої позивачем митної вартості товарів, суд вважає необґрунтованим та безпідставним.
До того ж, наявність певних незначних недоліків (технічних помилок, розбіжностей) у первинних документах, наданих на підтвердження митної вартості товару, не повинно розцінюватися як обставина, яка виключає можливість врахування таких документів для митного оформлення товарів та не є підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у них міститься, якщо за результатами дослідження інших даних (сукупності решти відомостей, що викладені в документах) та доказів можна достовірно визначити митну вартість товару.
Аналогічна правова позиція вже була висловлена у постанові Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі №420/2315/19.
Отже, надані ФОП ОСОБА_1 документи для проведення митного оформлення підтверджують заявлену митну вартість товарів за основним методом (за ціною договору), а ті розбіжності, які стали підставою для прийняття спірного рішення не впливають на рівень заявленої митної вартості, тому доводи відповідача про те, що подані позивачем документи не дозволяли у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни, не відповідають встановленим фактичним обставинам справи.
Суд також критично оцінює інші доводи Дніпровської митниці щодо наявності розбіжностей в поданих документах, які викладені у відзиві на позов, оскільки додатково зазначені розбіжності не були підставою для прийняття оскаржуваного рішення.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню повністю.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 4 204 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №2737 від 05.11.2020 року.
Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 4 204 грн.
Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України,-
ВИРІШИВ:
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UА110130/2020/000105/1 від 25.09.2020 року.
Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби судові витрати у розмірі 4 204 (чотири тисячі двісті чотири) гривні.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі складено 21.05.2021 року (з урахуванням вихідних, святкових днів та перебування судді у відпустці).

Суддя М.В. Бондар