Справа № 361/56/20
Суддя: Радзівіл А. Г.
Дата ухвалення: 2021-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 361/56/20
провадження № 2-аз/361/6/21

УХВАЛА

21 травня 2021 року Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г., розглянувши в письмовому провадженні заяву про забезпечення адміністративного позову подану представником ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

17 травня 2021 року представник позивача звернувся до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову в якому просив постановити ухвалу про заборону відповідачу вчиняти дії, щодо проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання норм законодавства у сфері містобудівної діяльності у приміщенні позивача, що розташоване за адресою: м. Бровари, вул. Шевченка, 26.

Заява обґрунтована тим, що 05 лютого 2021 року посадовими особами Управління інспекції та контролю Броварської міської ради Київської області при проведенні планового (позапланового) заходу державного нагляду здійснено перевірку приміщення позивача, що розташовано за адресою: м. Бровари, вул. Шевченка, 26.

За результатом даної перевірки було складено наступні документи: Акт № Т-0502/1 від 05.02.2021 р.;припис № С-0502/1 від 05.02.2021 р;протокол № Л-3-0502/1 від 05.02.2021 р.

25 лютого 2021 року приватним акціонерним товариством МЕРКУРІЙ-ТОРГ, отримано у поштовому відділенні, поштове відправлення № 2406 з постановою № 3-1802/1/1802/9-вих від 18.02.2021 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Вище вказану постанову № 3-1802/1/1802/9-вих від 18.02.2021 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, позивач у справі наразі оскаржує у Київському окружному адміністративному суді.

Станом на дату звернення до Київського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови по вище вказаній справі, всупереч положенням ч. 1 ст. 61 Конституції України, відповідач у справі намагається двічі притягнути до відповідальності позивача за одне й те саме спірне правопорушення, а саме за невиконання вимог припису № С-0912/1 від 09.12.2019 р.

Також, на поштову адресу позивача, відповідачем у справі було направлено поштове відправлення № 198 у якому містилось повідомлення про чергове направлення з перевіркою дотримання вимог припису № С-0502/1 від 05.02.2021 р. щодо невиконання припису № С-0912/1 від 09.12.2019 р.

23.04.2021 року відповідачем у справі, за результатом перевірки знов було складено акт № Т -2304/1, який у свою чергу свідчить про те, що відповідач у справі намагається вже втретє притягнути до адміністративної відповідальності позивача за невиконання вимог припису № С-0912/1 від 09.12.2019 р.

Під час проведення останньої перевірки, представник позивача повідомляв керівника відповідача, що оскаржує у судовому порядку винесені ним постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності і наголошував на тому, що двічі притягнути до відповідальності позивача за одне й те саме спірне правопорушення - незаконно. Проте, керівник відповідача, ОСОБА_2 зазначив, що відсутність ухвали про забезпечення позову шляхом заборони проведення перевірок, дає останньому право на здійснення таких перевірок і притягнення до відповідальності позивача.

Представник позивача зазначив, що відповідач демонструє явну зневагу до Конституції України і зловживає правом на перевірки, оскільки ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, тим більше що ніякого порушення з точки зору та зі свого боку позивач не вбачає.

Розглянувши в письмовому провадженні заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі - Порядок № 553) (станом на момент виникнення спірних правовідносин) державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу.

Періодичність проведення планових перевірок суб`єктів містобудування на об`єктах будівництва визначається відповідно до критерію, за яким оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності у сфері містобудування та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю) органами державного архітектурно-будівельного контролю.

Планові перевірки об`єктів будівництва, замовниками яких є фізичні особи (громадяни), проводяться не частіше ніж один раз на півроку.

Строк проведення планової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів.

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 5 Закону України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон № 877-V) планові заходи здійснюються відповідно до річних планів, що затверджуються органом державного нагляду (контролю) не пізніше 1 грудня року, що передує плановому. Внесення змін до річних планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) не допускається, крім випадків зміни найменування суб`єкта господарювання та виправлення технічних помилок.

Річні плани здійснення планових заходів державного нагляду (контролю) на відповідний плановий період з урахуванням узгоджених дат початку та строків здійснення визначених у плані здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) затверджують органи державного нагляду (контролю), оприлюднюють на своїх офіційних веб-сайтах та вносять відомості до інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю) до 1 грудня року, що передує плановому.

Частиною четвертою статті 5 Закону № 877-V передбачено, що органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб`єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

Повідомлення повинно містити: дату початку та дату закінчення здійснення планового заходу; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; найменування органу державного нагляду (контролю).

Повідомлення надсилається рекомендованим листом та/або за допомогою електронного поштового зв`язку або вручається особисто під розписку керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі.

Суб`єкт господарювання має право не допускати посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення планового заходу в разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу.

Частиною третьою статті 5 Закону № 877-V визначено, що щороку до 1 квітня органи державного нагляду (контролю) готують звіти про виконання річних планів заходів державного нагляду (контролю) за попередній рік з урахуванням виконання відповідно до компетенції плану комплексних заходів державного нагляду (контролю), оприлюднюють на своїх офіційних веб-сайтах та вносять відомості до інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю).

Відповідно до частини 1 та 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до частини 2 статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а також відомі заявнику: реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (ч. 3, 4 ст. 152 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 153 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Суть поданої заявником заяви про забезпечення позову зводиться до того, що у випадку не вжиття судом заходів забезпечення позову, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Однак, заявником не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Також суд звертає увагу, що всі докази, які додані до заяви, свідчать проведення перевірки на об`єктів будівництва по вул. Шевченка, 27 в м.Бровари, а не за адресою м.Бровари, вул. Шевченко, 26 щодо якої просить представник позивача застосувати заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 цієї статті).

Заявником не доведено існування обставин, вказаних у ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 150-154, 156, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову подану представником ОСОБА_1 , - відмовити.

Відповідно до частини статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Радзівіл А.Г.