Справа № 520/4004/21
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19 травня 2021 року № 520/4004/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бадюкова Ю.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаунч Україна» (вул. Шевченка, буд. 317, м. Харків, 61033, ) до Слобожанської митниці Держмитслужби (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, 61003, ) про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лаунч Україна» (далі по тексту позивач, ТОВ «Лаунч Україна», товариство) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Слобожанської митниці Держмитслужби (далі по тексту відповідач, митний орган, митниця, владний суб`єкт, Слобожанська митниця), в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд:

- визнати протиправною і скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного значення № UА807180/2021/00178 від 10.02.2021 р.;

- визнати незаконним та скасувати рішення № UА807000/2021/000026/2 від 10.02.2021р. інспектора Слобожанської митниці Державної митної служби України Азаренкової Ольги Петрівни про коригування митної вартості товарів за товарною митною декларацією UА 807170/2021/007051 від 10.02.2021 р.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час митного оформлення товарів за митною декларацією UА 807170/2021/007051 від 10.02.2021 р., які ввозилися на митну територію України, декларантом було правомірно визначено митну вартість за основним методом - за ціною договору (контракту), позаяк на підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів ним було надано митному органу документи, які відповідають переліку, визначеному в частині другій статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), підтверджують митну вартість товарів та містять об`єктивні відомості про складові митної вартості товарів, та які не містять будь-яких розбіжностей.

Натомість, як вказує позивач, митницею зазначених документів не враховано, як достовірних та достатніх для обрахування митної вартості, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядного методу про що ним було прийняте спірне рішення.

У подальшому, з метою випуску задекларованих товарів у вільний обіг, позивач подав до митниці нову митну декларацію, в якій скоригував митну вартість товарів з урахуванням спірного рішення владного суб`єкта, сплатив митні платежі і перерахував на депозитний рахунок органу казначейства різницю між сумою митних платежів (гарантійне зобов`язання), обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, і сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 відкрито провадження у справі 520/4004/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач у поданому відзиві на позов від 16.04.2021 за №7.14-08-10/7.14-10/8.19/5029 пред`явлені позовні вимоги заперечив, мотивуючи тим, що під час опрацювання документів позивача, поданих для підтвердження митної вартості товару встановлено, що документи подані для підтвердження митної вартості товару не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, а відтак просив суд в позові відмовити повністю.

Позивач у відповіді на відзив не погодився з аргументами відповідача, наведеними у відзиві. Просив позов задовольнити.

Інших заяв по суті справи на адресу суду від учасників справи не надходило.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 10.02.2021 року до відділу митного оформлення «Центральний» митного поста «Вантажний» Слобожанської митниці Держмитслужби представником ТОВ «Лаунч Україна» була подана до митного контролю та митного оформлення електронна митна декларація (далі - ЕМД) №UА807170/2021/007051 на товари «Ручні інструменти із недорогоцінних металів, країна виробництва: Індія. Відправник: Еastman Сast & Forge LTD, Індія, який надійшов на адресу ТОВ «Лаунч Україна» за зовнішньоекономічним контрактом № 13/01 від 13.01.2017, укладеного з «Еastman Сast & Forge LTD», Індія, з рівнем митної вартості на товар № 2 - 1,7497 дол. США/кг.; товар №3 - 1,8771 дол. США/кг.

У графі 44 вказаної ЕМД декларантом зазначені наступні документи:

за кодом « 0380» - рахунок - фактура (інвойс) від 19.12.2020 №ЕХР/20/6063;

за кодом «d 0705» - коносамент від 03.01.2021 №ZIMURQL6125169;

за кодом «d 0730» - автотранспортна накладна від 08.02.2021 №4142;

за кодом « 0862» - декларація про походження товару від 19.12.2020 №ЕХР/20/6063;

за кодом «d 3001» - платіжний документ, що стосується товару від 06.01.2021 №215;

за кодом «d 3004» - рахунок - фактура про надання транспортно- експедиційних послуг від 01.02.2021 № РФ-11277;

за кодом «d 3007» - довідка про транспортні витрати від 01.02.2021 №884331/21;

за кодом «d 3014» - прайс-лист від 01.07.2020 №б/н;

за кодом «d 4103» - доповнення до зовнішньоекономічного договору №1 від 20.08.2018;

за кодом «d 4104» зовнішньоекономічний договір №13/01 від 13.01.2017;

за кодом «m 9000» - каталог від 01.01.2017.

Під час здійснення співробітником підрозділу митного оформлення митного контролю ЕМД №ИА807170/2021/007051 від 10.02.2021 спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів, зокрема за кодами:

105-2 (Контроль правильності визначення митної вартості товарів) та 106-2 (Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів): «По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: (2,3) Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 МКУ».

За результатом аналізу інформації та співставлення вказаних документів митним органом було встановлено наступне:

1. задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні митницями раніше, а саме: товар № 2 рівень митної вартості згідно ЄАІС - 2,72 дол. США/кг., задекларований рівень митної вартості - 1,7497 дол. США/кг.; товар № 3 рівень митної вартості згідно ЄАІС - 2,51 дол. США/кг., задекларований рівень митної вартості - 1,8771 дол. США/кг., про що свідчать копії витягів з ЦБД ЄАІС Держмитслужби із зазначенням рівня цін, номерів митних декларацій, умов поставки, країни походження та ін.;

2. довідка та рахунок щодо транспортних витрат надані від підприємства, яке безпосередньо не транспортувало товар, виходячи з наданого до митного оформлення коносаменту від 03.01.2021 № ZIMURQL 6125169.

Так, разом з ЕМД №UА807170/2021/007051 від 10.02.2021 декларантом до Слобожанської митниці Держмитслужби були надані наступні транспортні (перевізні) документи:

за кодом «d 0705» - коносамент від 03.01.2021 № ZIMURQL 6125169;

за кодом «d 3004» - рахунок - фактура про надання транспортно- експедиційних послуг від 01.02.2021 № РФ-11277;

за кодом «d 3007» - довідка про транспортні витрати від 01.02.2021 №884331/21.

Згідно коносаменту від 03.01.2021 № ZIMURQL 6125169 перевізником товару є «ZIM Integrated Shipping Services Ltd». Вантажоотримувач та особою, яку необхідно повідомити у коносаменті зазначено ТОВ «Лаунч Україна».

Водночас, рахунок - фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 01.02.2021 № РФ-11277 та довідка про транспортні витрати від 01.02.2021 №884331/21 видані ТОВ «КЛЕВЕР ТІМ», тобто підприємством, яке не здійснювало перевезення товару та не є перевізником.

У зв`язку з чим посадовою особою митниці під час аналізу документів, наданих разом з ЕМД №UА807170/2021/007051 від 10.02.2021 р. було виявлено, що вони не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме, складової, передбаченої п.5 ч.10 ст.58 МКУ - витрати на транспортування оцінюваних товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.02.2021 декларанта було повідомлено (запит 17316), що на виконання вимог стаття 54 МКУ та відповідно до вимог статті 53 МКУ у зв`язку з тим, що документи, зазначені у частині 2 статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, передбачені частиною 3 статті 53 МКУ, а також зазначено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження митної вартості.

У відповідь на повідомлення митниці декларантом 10.02.2021 було надіслано листа за вих. № 10/02-01 наступного змісту: «На запит митниці щодо представлення додаткових документів для підтвердження заявленої по МД №UА807170/2021/007051 митної вартості товару повідомляю, що наявні документи, було додано до МД та зазначено в гр. 44. Додаткові документи надати не маю можливості. Прошу Вас, сьогодні, визначити митну вартість товару МД №UА807170/2021/007051, з використанням документів доданих до МД».

10.02.2021 р. митницею було прийняте рішення про неможливість визначення митної вартості товарів за першим методом (за ціною угоди), та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2021/000026/2 за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів). За основу взято наявну в митниці цінову інформацію, що міститься в ціновій базі ЄАІС про подібні товари, митне оформлення яких вже здійснено за рівнем митної вартості: товар № 2- 2,72 дол. США/кг., товар № 3 - 2,51 дол. США/кг.

Як зазначено у спірному рішенні, підстави обрання другорядного (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) методу визначення митної вартості, джерела зазначені у графі 33 рішення про коригування митної вартості, згідно якої: « У відповідності до вимог пункту 5 статті 55 та пункту 4 статті 57 Митного кодексу України проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Результати проведеної консультації наведено у електронному повідомленні, направленим декларанту, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст.ст.: 54, 55, 57, 58, 59 Митного кодексу України:

1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містить всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично плачена або підлягає сплаті за ці товари (не надано договір на перевезення товарів, значно зменшилась вартість товару №3), а також в зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених п. 3 ст.53 МКУ, та вимогою декларанта надати рішення про коригування митної вартості;

2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари.

Джерелом інформації для даного Рішення є наявна в митному органі цінова інформація про митні оформлення подібних товарів митне оформлення вже здійснено у максимально наближений термін за фактами митних оформлень що наявні у ЄАІС та АСМО Інспектор №UА500080/2021/1303 від 31.01.2021, №UА100310/2020/680716 від 16,12.2020, №UА100310/2020/680716 від 16.12.2020. При прийнятті даного рішення застосовані Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджені наказом ДФС країни від 11 09.15 № 689. Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) у відповідності до статті 60,61 МК України. Розрахунок митної вартості складає товар 2) 2,72 $/кг., товар 3) 2,51 $/кг. Вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених пунктом 3 статті 53 Митного кодексу України, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом наведено у електронному повідомленні декларанту.

Слобожанською митницею Держмитслужби була оформлена оскаржувана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного значення № UА807180/2021/00178 від 10.02.2021 р. у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2021/000026/2.

10.02.2021 декларантом подано митну декларацію №807170/2021/007208, за якою товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України.

Позивач, не погодившись з рішенням Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 10.02.2021 №UА807000/2021/000026/2, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Так, частиною першою статті 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина друга статті 57 Митного кодексу України).

Відповідно до частин третьої і четвертої статті 57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з частинами п`ятою і шостою статті 57 Митного кодексу України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статті 64 цього Кодексу (частина восьма статті 57 Митного кодексу України).

Відповідно до частин першої і другої статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно частин першої та другої статті 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, частиною другою статті 53 Митного кодексу України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з приписами частин першої та другої статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другої та третьої статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 Митного кодексу України).

Так, частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно частини першої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З системного аналізу вищенаведених норм, суд дійшов висновку про те, що правовою підставою для винесення рішення про коригування митної вартості є: виявлення обставин, що заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірного визначення митної вартості товарів; невірне проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другої-четвертої статті 53 цього Кодексу; відсутності у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Крім цього, обов`язок доведення митної вартості ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16 квітня 2019 року у справі № 804/16271/15, від 15 травня 2018 року № 809/1260/17.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

В постанові від 02 квітня 2019 року по справі №826/14258/15 Верховний Суд дійшов таких правових висновків: Основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено, проте надання документів, які підтверджують митну вартість товарів, що визначені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, є обов`язком декларанта. До таких документів які підтверджують митну вартість товарів відносять зокрема такі документи як рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), банківські платіжні документи, або інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що стосуються оцінюваного товару та які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Так, під час здійснення Слобожанською митницею Держмитслужби контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією встановлено, що в поданих документах які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містить всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично плачена або підлягає сплаті за ці товари (не надано договір на перевезення товарів, значно зменшилась вартість товару №3).

Отже з огляду на суперечність поданих декларантом документів, суд вважає, що у митного органу були підстави для сумніву в правильності митної оцінки товару. За таких обставин митний орган обґрунтовано запропонував позивачу надати додаткові документи.

В свою чергу, з листа ТОВ "Лаунч Україна" від 10 лютого 2021 року № 10/02-01 вбачається, що позивачем надано всі документи. При цьому, інших документів позивач не має змоги надати.

Отже, за наведених обставин суд зазначає, що позивач не усунув обґрунтовані сумніви митного органу щодо заявленої митної вартості товару, у зв`язку з чим відповідач обґрунтовано дійшов висновку про неможливість визначення митної вартості товарів, які ввозяться позивачем в Україну за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Також суд відзначає, що відповідно до частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару.

Як вбачається з матеріалів справи, копії договорів транспортного експедирування № 11/01-2016 від 11.01.2016 р., №3009/20/04 від 30.09.2020, укладених між ТОВ «Клевер Тім» та ТОВ «Лаунч Україна», Генеральний договір № 18/04 від 31.03.2017 року між позивачем та ТОВ «Грейнком Шиппінг» та інші договори на транспортне експедирування, які до митниці а ні разом з ЕМД №ІІА807170/2021/007051 від 10.02.2021, а ні в порядку ч. 8 ст. 55 МКУ до митниці не подавалися.

Як вбачається з наданих до суду копій документів відповідно до умов контракту №13/01 від 13.01.2017 р. та оформлених на підставі цього контракту документів товар поставляється на адресу покупця ТОВ «Лаунч Україна» (Україна, м. Харків) від постачальника «Еastman Сast & Forge LTD» (Індія, Лудиана) упакованим, на умовах FОВ порт м. Мундра, Індія в порт м. Одеса, Україна.

FOB (… named port of shipment) англ. Free On Board, або Франко борт (… назва порту відвантаження) термін Інкотермс 2000 та 2010, який означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом.

Крім того, в міжнародній автотранспортній накладній (СМR№4142) 10.02.2021 р. товар за коносаментом № ZIMURQL 6125169, відвантажено для доставки по території України з м. Одеси до м. Харків транспортним засобом ВН77-15НР/ НОМЕР_1 перевізником ТОВ «ТК «БЛАСКО».

Проте, оплата згідно рахунку-фактури № РФ 11277 від 01.02.2011 року, як за морське перевезення вантажу за межами України так і за транспортно-експедиційне обслуговування на території України сплачено позивачем ТОВ «Клевер Тім» у розмірі 60062, 67 грн., що підтверджується копіями вказаного рахунку та платіжного доручення № 2938 від 11.02.2021 р.

При цьому, довідка про вартість транспортування № 884331/21 від 01.02.2021 р. ТОВ «Клевер Тім» не містить вартості транспортно-експедиційного обслуговування на території України.

Водночас, на підставі генерального договору №18/04 від 31.03.2017 р. експедитором ТОВ «ГРЕЙНКОМ ШИППІНГ» оформлено рахунок №111 від 09.02.2021 р. на оплату послуг з експедиції та транспортування на суму 19033,59 грн. (без ПДВ) та ПДВ 3806,72 грн. на загальну суму 22840,31 грн.

На підставі цих документів вартість послуг експедитора ТОВ «ГРЕЙНКОМ ШИППІНГ» з перевезення і експедирування товару по території України в сумі 22840,31 грн. 11.02.2021 р. була сплачена позивачем платіжним дорученням №2916 від 16.02.2021 р.

Таким чином, до суду позивачем надано копії документів, що підтверджують оплату вартості транспортно-експедиційного обслуговування на території України одного й того ж самого вантажу як ТОВ «Клевер Тім» так і ТОВ «ГРЕЙНКОМ ШИППІНГ».

Таким чином, з наданих позивачем до суду документів не вбачається наявності правовідносин між перевізниками та транспортно-експедиційними компаніями, а тому позивачем не доведено правильності та порядку формування вартості перевезення товару з Індії на умовах FОВ порт м. Мундра, Індія в порт м. Одеса, Україна і далі до м. Харкова.

Крім того, у поданих суду копій документів встановлено відсутність відомостей про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Суд вважає, що у відповідача були обґрунтовані сумніви, щодо заявленої митної вартості товару, оскільки позивачем на підтвердження заявленої митної вартості не було подано у повному обсязі, зокрема, документи, які передбачені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, на підтвердження понесення транспортних витрат.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що в оскаржуваному рішенні митний орган навів достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, вказано джерела інформації, що використовувались відповідачем для визначення митної вартості, зазначено послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований метод, що передує методу, обраному митним органом. А рішенню про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару передувала процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості транспортного засобу відповідно до вимог статей 59 і 60 Митного кодексу України, як це встановлено частиною 4 статті 57 цього Кодексу, а також витребувано відомості на підтвердження митної вартості вказаного товару.

За наявності обґрунтованого сумніву у правильному визначенні митної вартості товару у зв`язку з відсутністю у наданих декларантом документах, що дозволяють чітко ідентифікувати оцінюваний товар відомостей про об`єктивні і достовірні дані на підтвердження митої вартості імпортованого товару за ціною договору, у відповідача були правові підстави для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, однак позивач на його вимогу не надав.

За таких обставин, суд погоджується з відповідачем, що документи, надані позивачем до митної декларації, не містять достатньої інформації щодо заявленої вартості товару, а враховуючи ненадання декларантом додаткових документів на пропозицію митного органу, дії відповідача щодо коригування є цілком правомірними.

Таким чином, дослідивши надані позивачем документи, суд прийшов до висновку про наявність у відповідача обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, а відтак і правильності визначення митної вартості.

З огляду на встановлені судом обставини справи, оскільки надані митному органу документи не містили достатніх даних для визначення заявленої митної вартості, митним органом правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості від 10.02.2021 №UA807170/2021/007051.

З вираховуванням наведеного, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відтак, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаунч Україна» (вул. Шевченка, буд. 317, м. Харків, 61033, ) до Слобожанської митниці Держмитслужби (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, 61003, ) про визнання протиправними та скасування рішень залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 19.05.2021 р.

Суддя Бадюков Ю.В.