Справа № 360/2179/21
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

20 травня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2179/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі також позивач), в інтересах якого звернувся адвокат Статівка Олександр Євгенович (далі також представник позивача), до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі також відповідач 1, ГУПФУ в Луганській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі також відповідач 2, ГУПФУ в Луганській області), в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% до 70% сум грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», «Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, та постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % сум грошового забезпечення, та здійснити виплату перерахованої пенсії однієї сумою з урахуванням виплачених сум та з нарахуванням і виплатою компенсації втрат частини доходу;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 05.03.2019 в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 05.03.2019, з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, та здійснити виплату перерахованої пенсії однієї сумою з урахуванням виплачених сум та з нарахуванням і виплатою компенсації втрат частини доходу.

Також просить встановити судовий контроль за виконанням судового рішення Луганського окружного адміністративного суду шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області, як суб`єкта владних повноважень, подати у десятиденний строк з моменту набрання рішенням суду законної сили звіту про виконання судового рішення за даною позовною заявою.

Позивач вважає, що дії ГУПФУ в Харківській області щодо зменшення з 01.01.2018 відсоткового значення розміру пенсії позивача ОСОБА_1 з 90 % сум грошового забезпечення до 70 % сум грошового забезпечення, та зменшення ГУПФУ в Харківській області розміру пенсії позивача за рахунок виплати з 05.03.2019 в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, є протиправними, а тому наявні підстави для визнання дій ГУПФУ в Харківській області протиправними та зобов`язати ГУПФУ в Луганській області здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії відповідно до вимог чинного законодавства України.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області позов не визнало, про що подало відзив на позовну заяву та просило відмовити у задоволенні позову (арк. спр. 112).

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області позов не визнало, про що подало відзив на позовну заяву (арк. спр. 93-97).

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що позивач на момент перерахунку пенсії перебував на обліку в головному управління Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-Х1І від 09.04.1992 (далі - Закон №2262).

Позивачу проведено перерахунок пенсії на підставі довідки від 30.03.2018 № ФХ, виданої Харківським обласним військовим комісаріатом про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій.

Після перерахунку з 01.01.2018 позивачу виплачувалася пенсія у розмірі 6371,97 грн.: попередній розмір пенсії - 3497,04 грн та 50% від підвищення - 2874,93 грн.

З 01.01.2019 з урахуванням 75% від підвищення.

З 01.01.2020 пенсія позивачу виплачується з урахуванням 100% від підвищення.

Вважає, що виплата пенсії здійснюється відповідно до діючого законодавства з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі також - Постанова №103), яка була чинна станом на момент перерахунку.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103.

Відповідно до частини 2 статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Вважає, що скасування з 05.03.2019 в судовому порядку пунктів 1 та 2 Постанови №103 не впливає на результат розгляду цієї справи, оскільки станом на час виникнення спірних правовідносин ці норми Постанови №103 були чинними та правомірно застосовувались відповідачем.

Після рішення Окружного адміністративного суду України від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, яким визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови № 103 було прийнято порядок виплати пенсій, визначений у постанові Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 14.08.2019 № 804 (далі - Постанова № 804), в якій зазначено: установити, що виплата пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 р. з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року.

Тому виплата пенсії позивачу повинна здійснюватись у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року.

Рішеннями Луганського окружного адміністративного суду по справах №360/3351/20 та №360/3866/20, які прийняті за наслідками розгляду аналогічних позовних вимог, вирішено зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести перерахунок та виплату пенсії лише за період з 05.03.2019 по 03.09.2019.

На час здійснення головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області перерахунку пенсії позивача, діяла вже інша редакція Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992, а саме редакція Закону № 2262-ХІІ від 13.03.2018, згідно якої максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення (стаття 13).

Таким чином, відповідач 1 з врахуванням положень Закону України № 2262-ХІІ з 13.03.2018 перерахував з 01.01.2018 позивачу пенсію, виходячи із розрахунку вже 70 % грошового забезпечення.

Відповідач 2 вважає, що строк для звернення до суду почав плинути з 05.03.2019.

Як вбачається з ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 по справі № 360/2179/21, позивач звернувся до суду лише 22.04.2021.

За таких обставин вважають, що позивачем пропущений шестимісячний строк для звернення до суду.

Просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 26.04.2021 відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (арк. спр. 85-86).

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином (арк. спр. 89-91).

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки сторони про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином, відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, судом встановлено таке.

Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 03.01.2017 № 44460, виданої управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, фактичним місцем проживання/перебування позивача є - АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 (арк. спр. 53).

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в ГУПФУ в Луганській області як одержувач пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по лінії Міністерства оборони України з 02.09.1999 (арк. спр. 54, 100).

Відповідно до атестатів про зняття з обліку № 239, № 504 в період з 01.11.2014 по 01.02.2020 позивач перебував на обліку в ГУПФУ в Харківській області, пенсія виплачена по 31.01.2020 (арк. спр. 106 зв. бік 107, 113).

У лютому 2020 позивач звернувся до ГУПФУ в Луганській області із заявою про призначення/перерахунок пенсії (арк. спр. 109).

Листом за вих. № 1200-010301-8/4872 від 01.03.2021 на адвокатський запит від 17.02.2021 ГУПФУ в Луганській області відмовило у наданні довідки про розмір пенсії позивача ОСОБА_1 за період з вересня 1999 року по теперішній час з детальною роздруківкою нарахованої та виплаченої йому пенсії за вказаний період з розшифруванням складових, з яких складалася виплачена ОСОБА_1 пенсія після кожного перерахунку пенсії у вказаний період на підставі відповідних довідок про розмір грошового забезпечення, виданих уповноваженими органами, та належним чином завірених копій грошового атестату та довідки, або інших документів, на підставі яких позивачу ОСОБА_1 у вересні 1999 році була нарахована та призначена пенсія, та всіх довідок уповноважених органів про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, про розмір грошового забезпечення позивача ОСОБА_1 , на підставі яких в період з вересня 1999 року по теперішній час Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області були здійснені позивачу ОСОБА_1 перерахунки пенсії за вислугу років, які маються в матеріалах його пенсійної справи (арк. спр. 55-56, 57).

У листі від 17.03.2021 № 1200-010301-8/6236 на адвокатський запит від 09.03.2021 ГУПФУ в Луганській області зазначило, що надати копії документів, на підставі яких було призначено пенсію та проводились перерахунки до жовтня 2014 року, не вбачається можливим. В період з 01.11.2014 по 30.04.2020 ОСОБА_1 перебував на обліку в ГУПФУ в Харківській області. За цей період перерахунок пенсії запитуваній особі ГУПФУ в Харківській області було здійснено з 01.01.2018 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» за довідкою про розмір грошового забезпечення, від 30.03.2018 № ФХ, наданою Харківським обласним військовим комісаріатом, яке складає 12795,00 грн., а саме: посадовий оклад - 7050,00 грн.; оклад за військовим званням 1480,00 грн.; надбавка за вислугу років 50% - 4265,00 грн (арк. спр. 58-61, 74).

З розрахунку пенсії за вислугу років станом на 01.12.2017 по пенсійній справі № ФЕ для ОСОБА_1 , здійсненого ГУПФУ в Луганській області, вбачається, що основний розмір пенсії позивача ОСОБА_1 складав 90 % грошового забезпечення (вислуга років 34 років) у розмірі 2769,39 грн. Пенсія позивачу була обчислена з наступних сум грошового забезпечення на загальну суму 3077,10 грн., а саме: посадовий оклад -1164,00 грн.; оклад за військовим званням -135,00 грн.; процентна надбавка за вислугу років 40% -519,60 грн.; надбавка за кваліфікацію військовослужбовця 2 клас 5 % - 58,20 грн.; секретність 15% -174,60 грн.; надбавка за особливо важливі завдання 50 % - 909,30 грн.; премія 10 % -116,40 грн (арк. спр. 62, 103).

З 01.01.2018 на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», за довідкою про розмір грошового забезпечення від 30.03.2018 № ФХ, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , ГУПФУ в Харківській області було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , до якої були включені лише основні види грошового забезпечення у розмірі 12795,00 грн., а саме: посадовий оклад 7050,00 грн.; оклад за військовим званням 1480 грн; надбавка за вислугу років 50% - 4265,00 грн, основний розмір пенсії позивача - 70 % грошового забезпечення (вислуга років 34 років) (арк. спр. 63, 104, 105).

Відповідно до розрахунків пенсії за вислугу років станом на 01.01.2019 та на 01.01.2020 по пенсійній справі № ФЕ для ОСОБА_1 зазначено, що основний розмір пенсії позивача - 70 % грошового забезпечення (вислуга років 34 років) (арк. спр. 64-65, 106, 108, 111).

29.03.2021 представник позивача звернувся до ГУПФУ в Луганській області з заявою від 29.03.2021 вих. № 29/03-21-14 про проведення перерахунку пенсії пенсіонеру ОСОБА_1 , в якій просив: здійснити з 01.01.2018 позивачу перерахунок його пенсії відповідно до статті 63 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, та постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», у порядку і розмірах, визначених до 05.03.2019 постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % сум грошового забезпечення, та здійснити пенсіонеру ОСОБА_1 виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум; здійснити з 05.03.2019 позивачу перерахунок його пенсії в розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, та здійснити пенсіонеру ОСОБА_1 виплати перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум (арк. спр. 66-74).

Листом від 09.04.2021 № 1242-1478/П-З3/8-1200/21 ГУПФУ в Луганській області, посилаючись на вимоги частини 4 статті 63 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанову Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та постанову Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», відмовило здійснити з 01.01.2018 позивачу перерахунок його пенсії, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % сум грошового забезпечення, та роз`яснило, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 було здійснено ГУПФУ в Харківській області з 01.01.2018 за довідкою про розмір грошового забезпечення від 30.03.2018 № ФХ, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме у розмірі 70 % відповідних сум грошового забезпечення, тобто згідно вимог чинного законодавства. ГУПФУ в Луганській області, посилаючись на пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та постанову Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», відмовило здійснити з 05.03.2019 позивачу перерахунок його пенсії в розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, та роз`яснило, що виплата пенсії ОСОБА_1 у 2019 році була здійснена в розмірі 75 % суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018, тобто згідно вимог чинного законодавства (арк. спр. 74).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Статтею 291 КАС України визначено особливості провадження у типовій справі, зокрема, згідно з частиною третьою цієї статті при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

З огляду на обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права, викладені у рішенні Верховного Суду від 04 лютого 2019 року у зразковій справі № 240/5401/18, суд визнає дану адміністративну справу типовою до зразкової справи № 240/5401/18 та вважає за необхідне розглянути її з урахуванням правових висновків Верховного Суду, викладених у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Матеріалами справи встановлено, що станом на 01.12.2017 основний розмір пенсії позивача складав 90 % грошового забезпечення.

З 01.01.2018 з урахуванням Постанови № 103 ГУПФУ в Харківській області було здійснено перерахунок пенсії позивачу, за результатами якого основний розмір пенсії позивача склав 70 % грошового забезпечення.

Перерахунок призначених відповідно до Закону № 2262 пенсій визначений статтею 63 Закону № 2262 (в редакцій, чинній на час проведення перерахунку пенсії станом на 01.01.2018), відповідно до якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону № 2262 усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 затверджений Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Порядок № 45).

Згідно з пунктами 2, 3 Порядку № 45 (в редакцій, чинній на час проведення перерахунку пенсії станом на 01.01.2018) Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку. Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України (редакція, чинна на момент перерахунку пенсії позивача).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Пунктом 5 Порядку № 45 визначено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, зокрема, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 2 постанови). Також цією постановою установлені тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схема тарифних розрядів за основними типовими посадами, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями.

У подальшому Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», пунктом 1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Таким чином, відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону № 2262 на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається із наведених норм, такі складові пенсії, як їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України.

Разом з тим, відсоткове співвідношення, встановлене статтею 13 Закону № 2262, вже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії.

Позивачу пенсія була призначена 02.09.1999, її розмір складав 90 % від сум грошового забезпечення. Відповідно до частини другої статті 13 Закону № 2262 в редакції, чинній на час призначення, загальний розмір пенсії був обмежений 90 % відповідних сум грошового забезпечення.

В подальшому стаття 13 Закону № 2262 неодноразово була змінена в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення.

Так, на момент виникнення спірних правовідносин було встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

Разом з тим, застосування цього показника до перерахунку пенсії відповідача є протиправним, як тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Отже, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовцям врегульований нормами статті 63 Закону № 2262, яка змін не зазнавала, а також нормами постанов Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 та від 21.02.2018 № 103, тому застосування статті 13 Закону № 2262, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Посилання відповідача на те, що у зв`язку із скасуванням пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», неможливо здійснити перерахунок пенсії позивачу, суд вважає безпідставним та необґрунтованим з таких підстав.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

За правилами частини другої статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Відтак, пункт 2 Постанови № 103 щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії є нечинним на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019, а тому пенсія позивачу підлягає виплаті у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії саме з 05.03.2019.

Посилання відповідача на те, що після проведеного перерахунку позивач отримує пенсію у більшому розмірі, ніж до перерахунку, що не звужує його прав, судом також не приймаються, оскільки при проведенні перерахунку пенсії позивача з розрахунку основного розміру грошового забезпечення 90 %, останній буде отримувати пенсію ще у більшому розмірі.

Суд вважає безпідставними посилання відповідача про відсутність нормативно-правових актів щодо визначення умов та порядку перерахунку пенсії позивачу після визнання протиправними та нечинними пунктів 1, 2 Постанови № 103, оскільки порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393». Постановою № 704, яка набрала чинності з 01.03.2018 і є чинною на момент виникнення спірних правовідносин, встановлені розміри грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Строки перерахунку призначених пенсій визначаються статтею 51 Закону № 2262-ХІІ.

Згідно з частиною третьою статті 52 Закону № 2262-ХІІ виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія. Пунктами 1, 2 Постанови № 103 були врегульовані строки виплати пенсій. Питання строків виплати доплат до пенсії за результатами проведеного перерахунку, тобто частини пенсії особи, а також розмірів такої доплати не охоплюються поняттям «порядок проведення перерахунку пенсії».

За приписами частини другої статті 55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, законодавець розмежував наступні поняття «строки перерахунку пенсії», «строки виплати пенсії» та «порядок перерахунку пенсії».

Залишаючи без змін рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі № 826/3858/18, Верховний Суд у постанові від 12.11.2019, серед іншого вказав на те, що системний аналіз статей 51, 52, 55, 63 Закону № 2262-ХІІ свідчить, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати порядок перерахунку пенсії не є тотожним та не визначає право встановлювати відстрочку або розстрочку виплати пенсії, тобто змінювати часові межі виплати.

При вирішенні даного спору суд відповідно до приписів частини третьої статті 291 КАС України враховує правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.08.2019 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у зразковій справі №160/3586/19 (Пз/9901/12/19), які полягають у такому: у зв`язку із скасуванням пункту 2 Постанови № 103 рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано. З огляду на викладене Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду вказав, що з 05.03.2019 пенсія позивачу підлягає виплаті у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії. Велика Палата Верховного Суду погодилася із висновком суду першої інстанції, що на момент ухвалення рішення у цій зразковій справі дії Головного управління ПФУ щодо зменшення розміру пенсії позивачу за рахунок виплати з 05.03.2019 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, є протиправними.

З наведеного слідує, що із набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, пункт 2 Постанови № 103 втратив чинність, а тому виплата позивачу пенсії в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії за цим пунктом постанови надалі є безпідставною, оскільки з 05 березня 2019 року позивач має право на отримання пенсійних виплат у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені також у постанові Верхового Суду від 09.04.2020 у справі № 640/19928/18.

Водночас, 14.08.2019 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» (далі - Постанова № 804, набрала чинності з 04.09.2019), якою установлено, що виплата пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 01.01.2018 з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018.

Аналіз змісту Постанови КМУ № 804 дає підстави для наступних висновків суду.

Вказана постанова містить положення щодо перерахунку пенсії, призначеної згідно із Законом № 2262 з 1 березня 2018 року, з урахуванням відповідних виплат, що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови КМУ від 30 серпня 2017 року № 704, та здійснення виплат таких пенсій у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018.

Таким чином, Постановою КМУ № 804 визначений порядок, яким виплата сум підвищення перерахованої пенсії фактично зменшена (виплата 75 відсотків) та розстрочена на значний термін (протягом десяти місяців 2019 року), що порушує право позивача на отримання усієї суми підвищеної пенсії, яка повинна була розрахована та виплачена відповідачем на підставі постанови КМУ від 13 лютого 2008 року №45 Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262, та внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 17 липня 1992 року №393 (далі-Порядок №45).

Вказаний висновок суду ґрунтується на таких законодавчо визначених положеннях.

Постановою КМУ № 804 встановлена процедура виплати сум перерахованої пенсії у зменшеному розмірі та сама виплата різниці у сумі перерахованої пенсії розстрочена на тривалий період.

Однак суд зазначає, що нормами Закону № 2262 зовсім не було визначене питання стосовно того, що виплата перерахованих сум пенсій може бути розстрочена у зменшеному розмірі (75 відсотків).

Статтею 1-1 Закону № 2262 визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Постановою КМУ від 14.08.2019 № 804 зовсім не визначено на підставі яких норм законодавства вона прийнята.

Частиною 4 статті 63 Закону № 2262 визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, частиною 4 статті 63 Закону № 2262 прямо встановлено, що Кабінет Міністрів України визначає умови, порядок та розміри виключно «перерахунку» усіх призначених за цим Законом пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Частиною 4 статті 63 Закону № 2262 зовсім не визначене та не передбачене право Кабінету Міністрів України визначати умови, порядок та розміри «виплати» перерахованих пенсій, що в наявності в Постанові від 14.08.2019 № 804.

Загальний порядок виплати пенсій визначений статтею 52 Закону № 2262, відповідно до частини третьої якої виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

В свою чергу, частиною другою статті 55 Закону № 2262 передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Згідно з частиною 3 статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Норми Закону № 2262 (а саме ч. 3 ст. 52, ч. 2 ст. 55, ч. 4 ст. 63) мають вищу юридичну силу, ніж норми постанови Кабінету Міністрів України (а саме - постанови від 14.08.2019 № 804), які розвивають чи деталізують окремі положення зазначеного Закону, та не повинні суперечити положенням Закону.

Як наслідок, з урахуванням приписів ч. 3 ст. 113 Конституції України, ст. ст. 6, 7 КАС України положення Постанови КМУ № 804 відносно умов, порядку та розмірів виплати сум перерахованих пенсій до спірних правовідносин не повинні застосовуватися, оскільки відповідно до змісту частини 4 статті 63 Закону № 2262 зовсім не визначені такі повноваження Кабінету Міністрів України.

Крім того, Постановою КМУ № 804 не скасовувалася та не визнавалася нечинною Постанова КМУ № 45 від 13 лютого 2008 року. До останньої постанови були лише внесені зміни щодо змісту пунктів Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі Порядок № 45), відносно умов та розмірів перерахунку пенсії.

Зазначені обставини свідчать про необхідність відновлення права позивача на отримання у повному об`ємі належних йому сум за період з 05.03.2019, які повинні були розраховані та виплачені відповідно до чинних у зазначений період нормативно-правових актів без урахування розстрочки, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 804 від 14.08.2019.

Заявлені вимоги про здійснення виплати однією сумою недоплачений розмір перерахованої пенсії є нормативно необґрунтованими, оскільки відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць. Однак за спірних правовідносин виплата пенсії не присуджується, а зобов`язується відповідач виплатити різницю у розмірі призначеної пенсії та вже сплаченої, що не є тотожним.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача 2 нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Згідно статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Таким чином, компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію позивач набуває в момент отримання доходу.

Як вбачається з позовної заяви, звертаючись до суду, позивач просить нарахувати компенсацію на ще не виплачені суми доходу, що не відповідає вимогам закону. Фактично вимоги позивача з цього приводу заявлені передчасно, а тому не підлягають задоволенню.

Що стосується клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зауважує на таке.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.

Позиція відповідача стосовно пропуску строку звернення з позовом до адміністративного суду є незмістовною, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 55 ЗУ 2262 нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Позиція відповідача стосовно вимоги позивача стягнути за рахунок асигнувань відповідача сплаченого позивачем судового збору та відсутність, на його думку, правових підстав для такого стягнення з урахуванням положень частин першої та другої статті 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є хибною з огляду на таке.

Судовий збір є видом судових витрат, питання розподілу якого врегульовано главою 8 Кодексу адміністративного судочинства України та нормами Закону України «Про судовий збір». Питання стягнення судового збору не є позовними вимогами, а в обов`язковому порядку вирішується судом при вирішенні справи по суті.

Як наслідок, посилання відповідача на положення статті 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при вирішенні питання про розподіл судового збору є безпідставним.

Посилання відповідача на рішення Луганського окружного адміністративного суду по справах № 360/3351/20 та № 360/3866/20, які прийняті за наслідками розгляду аналогічних позовних вимог, та якими вирішено зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести перерахунок та виплату пенсії лише за період з 05.03.2019 по 03.09.2019, є незмістовним, оскільки суд по даній адміністративній справі надав оцінку постанові Кабінету Міністрів України № 804 від 14.08.2019 з урахуванням приписів частини 3 статті 113 Конституції України, ст. ст. 6, 7 КАС України та положень Закону № 2262, що не було зроблено по справах № 360/3351/20 та № 360/3866/20.

Крім того, згідно частини 5 статі 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах виключно Верховного Суду, а не судів першої та апеляційної інстанцій.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 11350,00 грн.

Згідно положень статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Аналіз положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (пункт 2 частини третьої статті 134 КАС України).

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд звертає увагу на те, що зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (постанова Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, законодавець визначив, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та при наявності зазначеного положення суд розглядає питання співмірності витрат.

Представником позивача на підтвердження оплати послуг адвоката надано квитанцію від 17.02.2021 № 733551 про сплату позивачем за надання правової допомоги по договору від 17.02.2021 у сумі 11350,00 грн (арк. спр. 78).

17.02.2021 укладено угоду про надання правової допомоги № 17/02-21-1 між адвокатом Статівкою О.Є. (надалі адвокат), з однієї сторони, та ОСОБА_1 (надалі клієнт), з іншої сторони (арк. спр. 75-77).

Підпунктом 1.1 пункту 1 Договору визначено, що Адвокат зобов`язується надавати Клієнту правовому допомогу по представництву інтересів та захисту прав Клієнта в усіх органах державної та виконавчої влади, судових органах та установах, в тому числі загальних, адміністративних, у тому числі Луганському окружному адміністративному суді, що стосується здійснення органами Пенсійного фонду України перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у відповідності до вимог Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та у відповідності до вимог інших нормативно-правових актів (надалі - Справа), а Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором.

Відповідно до підпункту 4.1 пункту 4 Договору сторони домовилися, що на надання Клієнту правничої допомоги, зазначеної у п. 1 цього Договору, Адвокатом буде затрачено не менше 10 годин, у зв`язку з чим за надання правової допомоги Клієнт сплачує Адвокату гонорар в розмірі 11350,00 грн, який розрахований у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 01.01.2021 - 2270 грн.) за 1 годину роботи.

Послуги адвоката з питань правової допомоги прийнято позивачем згідно з актом від 19.04.2021 приймання-передачі правової допомоги, відповідно до якого Клієнт прийняв надану Адвокатом станом на 19.04.2021 наступну правову допомогу (адвокатські послуги) на загальну суму 11350,00 грн: надання консультації, обговорення проблемних питань захисту законних прав та інтересів, укладання договору про надання правової допомоги (адвокатських послуг) 567,50 грн; складання та подання до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області адвокатського запиту за вих. № 17/02-21-1 від 17.02.2021 про надання інформації у вигляді довідки та копій документів 567,50 грн; отримання та аналіз листа Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області за вих. № 1200-010301-8/4872 від 01.03.2021 на адвокатський запит за вих. № 17/02-21-1 від 17.02.2021 567,50 грн; складання та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторного адвокатського запиту за вих. № 09/03-21-3 від 09.03.2021 про надання інформації у вигляді довідки та копій документів 567,50 грн; отримання та аналіз листа Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області за вих. № 1200-010301-8/6236 від 17.03.2021 з додатками на адвокатський запит за вих. № 09/03-21-3 від 09.03.2021 567,50 грн; визначення Законів та інші нормативно-правових актів, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин та судової практики 1135,00 грн; складання та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області заяви за вих. № 29/03-21-4 від 29.03.2021 про проведення перерахунку пенсії 2270,00 грн; отримання та аналіз листа Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області за вих. № 1242-1478/П-33/-8-1200/21 від 09.04.2021 року на заяву за вих. № 29/03-21-4 від 29.03.2021 1135,00 грн; підготовка та складання позовної заяви 3405,00 грн; продовження складання позовної заяви, складання акту прийому-передачі наданої правової допомоги, копіювання додатків до позовної заяви, комплектування матеріалів позовної заяви, спрямування позовної заяви з додатками до суду засобами поштового зв`язку 567,00 грн, всього затрачено 10 годин (арк. спр. 79).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23 січня 2014 року у справі East/West Aliance Limited проти України), обгрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на правову позицію Верховного Суду наведену у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 (провадження №К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Враховуючи викладене, суд на підставі частин шостої та сьомої статті 134 КАС України визнає неспівмірним розмір витрат на оплату послуг адвоката, які заявлені по даній справі у розмірі 11350 грн, оскільки справа не є складною, адвокат не приймав участі при розгляді справи у суді, правова позиція зі спірних питань вже висловлена Верховним Судом, та вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, до 2000 грн (з кожного відповідача у розмірі 1000,00 грн).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно норм КАС України по даній справі підлягали оплаті судові витрати за позовні вимоги немайнового характеру у сумі 908,00 грн.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 908,00 грн (арк. спр. 22).

Оскільки у даній справі позовні вимоги фактично підлягають задоволенню, на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 454,00 грн з кожного відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262, 263, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання переміщеної особи: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код 14099344, місцезнаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код 21782461, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% до 70% сум грошового забезпечення з 01.01.2018.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 05.03.2019 в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 05.03.2019, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % сум грошового забезпечення, враховуючи 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 1000,00 грн (одна тисяча грн 00 коп.).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 1000,00 грн (одна тисяча грн 00 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири грн 00 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири грн 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Борзаниця