Справа № 360/1557/21
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2021-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

21 травня 2021 року СєвєродонецькСправа № 360/1557/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В, розглянувши в письмовому провадженні клопотання Головного управління Національної поліції в Луганській області про витребування доказів у справі № 360/1557/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

29.03.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі - відповідач) в якій просить суд:

- визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2020 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції протиправною;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області здійснити виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період за 2020 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції.

До Луганського окружного адміністративного суду через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) представник відповідача разом з відзивом на позов надав клопотання про витребування доказів (арк. спр. 45-46).

В обґрунтування клопотання зазначено, що позивача звільнено 17.04.2020, а у ГУНП в Луганській області відсутні відомості щодо подальшого працевлаштування позивача після звільнення зі служби в поліції.

Розглянувши заявлене клопотання, суд зазначає таке.

Статус учасника бойових дій позивача підтверджено посвідченням серії НОМЕР_1 від 25.08.2015, а тому позивач має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (арк. спр. 12).

Відповідно до витягу з наказу № 304 о/с від 03.04.2020 «По особовому складу» звільнено зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону патрульної поліції особливого призначення «Луганськ-1» Головного управління Національної поліції в Луганській області за ст. 77 ч. 1 п. 2 (через хворобу), з 17.04.2020 (арк. спр. 8, 30).

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 від 17.07.1984 (арк. спр. 6-7) позивач після звільнення зі служби в поліції 17.04.2020, в червні 2020 року став на облік до Вінницького міського центру зайнятості та йому розпочата виплата допомога по безробіттю.

Записи трудової книжки свідчать, що позивач як з 01.06.2020 (запис 16), так і після 11.11.2020 (запис 18) не працевлаштований.

Крім того, відповідно до декларації ОСОБА_1 після звільнення, поданої позивачем 04.02.2021, останній не працевлаштований (https://public.nazk.gov.ua/documents/b18f5ad6-3699-4742-b978-038f227c81cb).

Частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено обов`язок суду вжити визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно з частинами першою, другою, третьою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (частина перша).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Частинами першою, третьою та четвертою статті 79 КАС України визначено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Частиною першою статті 80 КАС України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до частини другої статті 80 КАС України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

З вищевикладеного слідує, що відповідач як суб`єкт владних повноважень зобов`язаний самостійно надати до суду разом із відзивом на позов всі докази, якими підтверджено правомірність прийнятого ним рішення, вчинення дій, допущення бездіяльності.

У виключних випадках, обґрунтувавши неможливість самостійного надання доказів, зазначивши, яких заходів вжито суб`єктом владних повноважень для отримання таких доказів, разом із відзивом на позов відповідач може подати заяву про витребування доказів судом.

Всупереч вищевикладених вимог КАС України відповідачем у заяві не зазначено: чи існував такий доказ під час прийняття відповідачем рішення, вчинення дій чи допущенні бездіяльності, які є предметом оскарження у даній справі; чи був такий доказ покладений в основу оскаржуваного рішення; яких заходів вжив відповідач для отримання такого доказу самостійно з метою виконання свого обов`язку щодо надання такого доказу суду; обставини, що перешкоджали відповідачу подати клопотання про витребування доказів із дотриманням встановленого КАС України строку.

З огляду на недотримання відповідачем вищевказаним вимог КАС України, суд вважає заяву відповідача про витребування доказів необґрунтованою та такою, яка не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 9, 49, 77, 79, 80, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволені клопотання Головного управління Національної поліції в Луганській області про витребування доказів у справі № 360/1557/21 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя Т.В. Смішлива