Справа № 160/801/21
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2021 року Справа № 160/801/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якому просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 протиправними;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області врахувати в розрахунок пенсії ОСОБА_1 довідки про заробітну плату №219-223 Приватного підприємства Едмунд та виплатити суму не донарахованої пенсії з 01.09.2020 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у вересні 2020 року відповідач безпідставно зменшив її розмір з 4833,22 грн. до 2136,91 грн. Позивач зазначає, що на виконання постанови правління Пенсійного фонду України від 03.09.2019р. №19-1 «Про проведення у 2018-2019 роках інвентаризації пенсійних справ», якою затверджено Порядок проведення у 2018-2019 інвентаризації пенсійних справ було проведено відповідну інвентаризацію. Так, під час інвентаризації за довідками, виданими починаючи з 01.01.1992р., за якими в помісячному розрахунку розмір заробітної плати або сума доходу перевищує 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум, проводиться перевірка обґрунтованості їх видачі та відповідності зазначених у них сум заробітної плати (доходу) первинними документами, якщо в пенсійній справі відсутні матеріали такої перевірки. Позивач вважає, що пенсійний орган протиправно зменшив розмір його пенсії, що й змусило його звернутися до суду із даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року прийнято до свого провадження вказану справу та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За правилами частини 6 статті 120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Першим днем для прийняття рішення по даній справі є 25.03.2021 - що припадає на період перебування судді у відпустці, у зв`язку з чим, дане рішення прийнято першим робочим днем 30.03.2021р.
Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позову та зазначив, що на підставі наказу від 06.08.2020р. №217 та направлення від 07.08.2020р. №2588/КПР виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніппропетровській області проведено перевірку довідок про заробіток від 20.08.2004 №219 за 1992 рік, №220 за 1993 рік, №221 за 1994 рік, №222 за 1995 рік, №223 за 1996 рік для обчислення пенсії позивачу, виданих ПП Едмунд Солонянського району Дніпропетровської області. За результатами перевірки складено Акт №1485/10.2-13 від 13.08.2020 року, яким було встановлено розбіжності щодо сум заробітку між первинними даними та даними зазначеними в довідках від 20.08.2004 року №219 за 1992 рік, №220 за 1993 рік, №221 за 1994 рік, №222 за 1995 рік, №223 за 1996 рік. Враховуючи встановлене під час перевірки у пенсійного органу відсутні підстави для врахування довідок №219-223 Приватного підприємства Едмунд при обчисленні пенсії, тому відповідачем і було проведено перерахунок пенсії позивачу. Під час інвентаризації за довідками, виданими починаючи з 01.01.1992, за якими в помісячному розрахунку розмір заробітної плати або сума доходу перевищує 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум, проводиться перевірка обґрунтованості їх видачі та відповідності зазначених у них сум заробітної плати (доходу) первинним документам, якщо в пенсійній справі відсутні матеріали такої перевірки.
Від позивача 26 березня 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій остання заперечувала проти доводів відповідача та наполягала на задоволенні позовних вимог.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 30.11.2005 року отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
На підставі постанови правління Пенсійного фонду України від 03.09.2019 №19-1 «Про проведення інвентаризації пенсійних справ», якою затверджено Порядок проведення у 2018-2019 роках інвентаризації пенсійних справ було проведено інвентаризацію пенсійних справ. Інвентаризація проводилась з метою перевірки комплектності документів пенсійної справи, відповідності призначених (перерахованих) пенсій чинному законодавству та для формування електронних пенсійних справ на базі централізованих інформаційних технологій Пенсійного фонду України. На підставі наказу від 06.08.2020р. №217 та направлення від 07.08.2020р. №2588/КПР виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області проведено перевірку довідок про заробіток позивача від 20.08.2004 №219 за 1992 рік, №220 за 1993 рік, №221 за 1994 рік, №222 за 1995 рік, №223 за 1996 рік для обчислення пенсії позивачу, виданих ПП Едмунд Солонянського району Дніпропетровської області. За результатами перевірки складено Акт №1485/10.2-13 від 13.08.2020 року, яким було встановлено розбіжності щодо сум заробітку між первинними даними та даними зазначеними в довідках від 20.08.2004 року №219 за 1992 рік, №220 за 1993 рік, №221 за 1994 рік, №222 за 1995 рік, №223 за 1996 рік. Також встановлено, що в особових рахунках по заробітній платі простежується прізвище ім`я та по-батькові позивача - ОСОБА_1 , а згідно паспортних даних прізвище ім`я та по-батькові позивача ОСОБА_1 . Відповідно до наданих рекомендацій комунальною установою Трудовий архів Солонянського району пенсійному органу видано довідку про заробітну плату №А-04 від 17.08.2020 року згідно якої останнім і перераховано розмір пенсії та приведено у відповідність до вимог чинного законодавства. Розмір пенсії станом на 25.08.2020р. складає 2136,91 грн.
Не погодившись з діями Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо здійснення перерахунку пенсії, позивач звернулася до суду із даним позовом.
Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до ст.. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі по тексту Закон №1788-XII) (в редакції закону, чинній на момент виходу позивача на пенсію) передбачено, що право на пенсію за віком мають, зокрема, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Статтею 19 Закону №1788-XII встановлено, що пенсії за віком призначаються в розмірі 55 процентів заробітку (стаття 64), але не нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії.
Згідно ст. 64 Закону №1788-XII пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65-67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком з 30 листопада 2005 р.
Згодом, в серпні 2020 року пенсійним органом була здійснена інвентаризація пенсійних справ, після чого розмір пенсійних виплат був значно зменшений.
Механізм проведення інвентаризації пенсійних справ одержувачів пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), формування електронних пенсійних справ, а також оформлення результатів інвентаризації визначає Порядок проведення у 2018-2019 роках інвентаризації пенсійних справ, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 03 вересня 2018 року № 19-1 (далі по тексту Порядок № 19-1).
Пунктом 3 Порядку № 19-1 встановлено, що інвентаризація проводиться з метою: забезпечення контролю за проведенням пенсійних та інших виплат, що здійснюються Пенсійним фондом України; перевірки комплектності документів пенсійної справи та відповідності призначених/перерахованих пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) чинному законодавству; визначення якісного стану формування та обробки документів, на підставі яких призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання), визначено її розмір та здійснюється виплата; узгодження даних, отриманих у результаті проведення інвентаризації, з інформацією, що зберігається в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - база даних); вжиття за результатами інвентаризації Пенсійним фондом України та територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - орган Пенсійного фонду України) відповідних заходів.
Проведення інвентаризації забезпечується керівником органу Пенсійного фонду України, який утворює інвентаризаційну комісію, визначає її склад, строки проведення інвентаризації, забезпечує умови для її проведення.
До складу інвентаризаційної комісії залучаються спеціалісти підрозділів: фінансово-економічного, супроводження інформаційних систем та електронних реєстрів, з питань призначення та перерахунку пенсій, з питань виплати пенсій, контрольно-перевірочної роботи, юридичної служби.
Інвентаризаційна комісія: організовує проведення інвентаризації, здійснює інструктаж членів робочих інвентаризаційних комісій; здійснює контрольні перевірки правильності проведення інвентаризації, а також вибіркову перевірку пенсійних справ, за якими проведено інвентаризацію; перевіряє обґрунтованість занесення пенсійних справ до списку справ для з`ясування; проводить за рішенням керівника органу Пенсійного фонду України повторну інвентаризацію у разі встановлення порушень вимог цього Порядку; складає акт інвентаризації.
Як робочі органи інвентаризаційної комісії в органах Пенсійного фонду України утворюються робочі інвентаризаційні комісії.
До складу робочої інвентаризаційної комісії залучаються спеціалісти підрозділу з питань призначення та перерахунку пенсій та за наявності спеціалісти підрозділів з питань виплати пенсій, контрольно-перевірочної роботи, юридичної служби.
Робочі інвентаризаційні комісії: здійснюють інвентаризацію пенсійних справ; беруть участь у визначенні результатів інвентаризації і готують пропозиції щодо перегляду рішень про призначення (перерахунок, утримання, відрахування, припинення виплати) пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), обліку сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення; оформлюють протоколи засідання робочої інвентаризаційної комісії, на підставі яких складаються акти інвентаризації.
Відповідно до п.3 Розділу ІІ Порядку № 19-1 перевірка правильності обчислення розміру пенсійних виплат проводиться після з`ясування повноти та достовірності наявних у пенсійній справі документів.
Згідно п.6 Розділу ІІ Порядку № 19-1 якщо при обчисленні пенсії враховано заробітну плату за періоди до 01 липня 2000 року за сумісництвом, перевіряється наявність документів, що підтверджують роботу за сумісництвом. За довідками, виданими починаючи з 01 січня 1992 року, за якими в помісячному розрахунку розмір заробітної плати або сума доходу перевищує 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум, проводиться перевірка обґрунтованості їх видачі та відповідності зазначених у них сум заробітної плати (доходу) первинним документам, якщо в пенсійній справі відсутні матеріали такої перевірки.
Як встановлено судом, під час інвентаризації пенсійної справи позивача, відповідачем виявлено розбіжності щодо сум заробітку між первинними даними та даними зазначеними в довідках від 20.08.2004 року №219 за 1992 рік, №220 за 1993 рік, №221 за 1994 рік, №222 за 1995 рік, №223 за 1996 рік. Також встановлено, що в особових рахунках по заробітній платі простежується прізвище ім`я та по-батькові позивача - ОСОБА_1 , а згідно паспортних даних прізвище ім`я та по-батькові позивача ОСОБА_1 , що призвело до заниження розміру пенсійної виплати позивача з 4833,22 грн. до 2136,91 грн.
Тобто, підставою для заниження розміру пенсійних виплат з 4833,22 грн. до 2136,91 грн. стало не врахування уточнюючих довідок від 20.08.2004 року №219 за 1992 рік, №220 за 1993 рік, №221 за 1994 рік, №222 за 1995 рік, №223 за 1996 рік., виданих Приватним підприємством «Едмунд».
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (абз. 5 ч. 1 ст. 40 Закону № 1058).
Стаття 41 Закону № 1058 визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII, передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону № 1058 перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Згідно з ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Із аналізу зазначених положень законодавства слідує, що підставою для проведення розрахунку пенсії згідно з ч. 1 ст. 40 Закону № 1058 на основі довідки про заробітну плату, є підтвердження відомостей про таку заробітну плату - первинними чи іншими документами про нараховану та сплачену заробітну плату тим підприємством, де працював заявник.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку), затвердженого постановою управління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).
Відповідно до пп. 3 п. 2.1 Порядку № 22-1 для підтвердження заробітної плати за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
За правилами п. 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
Суд, враховуючи наведені положення законодавства, звертає увагу на той факт, що на момент призначення позивачу пенсії уточнюючі довідки від 20.08.2004р. №219-223 за період з 1992 року по 1996 рік були враховані для обчислення розміру пенсії, однак згодом, під час проведення інвентаризації пенсійної справи позивача, відповідачем було виявлено, що на вказані довідки мають неточності та розбіжності з первинними документами, у зв`язку з чим остання не була взята до уваги для розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 .
Суд зауважує, що неможливість підтвердження первинними документами уточнюючих довідок від 20.08.2004р. №219-223 не може ставити позивача в залежність, яка призводить до неврахування такої довідки для обчислення розміру пенсійних виплат, оскільки як встановлено судом, вказана довідка вже була врахована для розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 під час призначення останній пенсії.
Крім того, відповідачем не надано суду належних доказів, підтверджуючих недостовірність зазначених довідок про заробітну плату позивача.
Відповідно до п. 4.2 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Отже, обґрунтованість видачі підприємствами, установами, організаціями поданих для призначення пенсії документів та достовірність поданих відомостей про особу перевіряються пенсійним органом під час прийняття документів для призначення або перерахунку раніше призначеної пенсії.
При цьому перевірка раніше поданих документів, на підставі яких призначено пенсію і проводиться виплата пенсії, Законом № 1058-IV не передбачена.
За таких обставин суд вважає, що у відповідача відсутні підстави для перевірки обґрунтованості видачі та достовірності довідок виданих ПП «Едмунд», та відповідно для перерахунку пенсії без урахування вказаних довідок.
Водночас, необхідно наголосити, що право особи на отримання пенсійних виплат не може бути поставлене у залежність від неможливості провести перевірку даних щодо сум отриманої позивачем заробітної плати, зазначених у довідках ПП «Едмунд» на предмет відповідності первинним документам.
На час розгляду справи довідки про заробітну плату позивача, що видані ПП «Едмунд», підписані уповноваженими особами та засвідчені печаткою, є чинними.
На підставі вказаних довідок пенсія призначена та виплачувалася позивачеві до 01.09.2020 року.
При цьому приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення» не передбачено повноважень відповідача щодо скасування раніше призначеної пенсії чи зменшення її розміру.
Натомість, ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано питання стягнення суми пенсії надміру виплачених пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку, зокрема в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо, стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.
З аналізу наведених норм права видно, що підстави для зменшення нарахованої пенсії наступають виключно у випадках свідомого надання особисто пенсіонером недостовірної інформації або неповідомлення органу, який призначає пенсію, відомих йому обставин, що зумовлюють зменшення призначення пенсії.
Пенсійним фондом не ставиться питання встановлення факту фіктивності того чи іншого документа, який підпадає під ознаки такого діяння як використання підроблених документів, що відповідно до ст. 358 Кримінального кодексу України - є злочином.
Доказів порушення кримінального провадження за вказаним фактом, які б мали значення для встановлення об`єктивної істини у справі, відповідно до вимог ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем суду не надано, як і вироку суду у кримінальній справі, що набрав законної сили.
Так, пенсійний орган, здійснюючи перерахунок пенсії позивача без урахування його заробітної плати за період з 1992 року по 1996 рік, не спростував той факт, що позивач мав заробіток у вказаний період, як і факт того, що позивачем та підприємством, де він працював сплачувались внески (збір) до Пенсійного фонду із заробітної плати позивача. Жодних доказів з цього приводу не надав.
При цьому суд наголошує, що відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача врахувати для розрахунку розміру пенсії позивача довідки про заробіток для обчислення пенсії від 20.08.2004р. №219-223 за період з 1992 року по 1996 рік та здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з урахування довідок про заробіток для обчислення пенсії від 20.08.2004р. №219-223 за період з 1992 року по 1996 рік починаючи з 01.09.2020 року з урахуванням раніше виплачених сум..
Відповідно до вимог ч. 1ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частиною 1ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на викладене вище, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Статтею 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України. Згідно з частинами 3, 4 цієї статті для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інші проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
В наданому представником позивача клопотанні про стягнення витрат на правничу допомогу зазначено, що за подання даного позову, позивачем понесено судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4500,00 грн.
В матеріалах справи наявна копія Договору №136 про надання правничої допомоги від 10.11.2020р. укладеного між Адвокатським об`єднанням Смарт Юрист, в особі керуючого партнера Соколова Дмитра Ігоровича та ОСОБА_1 п.4.1 якого визначено, що надання правничої допомоги оплачується в розмірах і на умовах встановлених додатком до цього договору.
Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до п. 6 та п. 10 ч. 6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо: оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд звертає увагу, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року справа призначена до розгляду та розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.1 ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Разом із тим суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є явно не співмірним, або їх витрати не були необхідними у даній справі.
Суд, без розрахунку погодинної вартості правничої допомоги позбавлений можливості самостійно визначити розмір витрат на правничу допомогу.
Зі змісту ч. 3 ст. 143 КАС України слідує, що вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, здійснюється у разі, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та за умови подачі відповідної заяви до закінчення судових дебатів у справі.
Позивач вимоги ч. 3 ст. 143 КАС України не дотримав, оскільки не подав до закінчення розгляду справи заяви про стягнення витрат на правничу допомогу із підтверджуючими доказами та не обґрунтував поважності причини неподання такої заяви у визначені ст.143 КАС України строки.
Суд зазначає, що відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У пункті 269 Рішення у цієї справи суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55).
Європейський суд з прав людини при розгляді справ «Баришевський проти України» від 26.02.2015, «Пмайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, «ОСОБА_1 проти України» від 12.10.2006, «Меріт проти України» від 30.03.2004 зазначав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
З огляду на викладене, суд вважає не підтвердженими судові витрати позивача на правничу допомогу, оскільки до суду не надані докази на підтвердження розміру понесених витрат, обсягу наданих послуг (виконаних робіт), витрачених на виконання робіт (послуг), сплату позивачем означеного розміру, тощо.
Керуючись ст.ст. 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 протиправними.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області врахувати для розрахунку довідки про заробіток для обчислення пенсії від 20.08.2004 року №219 за 1992 рік, №220 за 1993 рік, №221 за 1994 рік, №222 за 1995 рік, №223 за 1996 рік виданих Приватним підприємством Едмунд та здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахування довідок про заробіток для обчислення пенсії від 20.08.2004р. №219-223 за період з 1992 року по 1996 рік починаючи з 01.09.2020 року з урахуванням раніше виплачених сум.
Згідно ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя Н.В. Турлакова