Справа № 200/47/21-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2021 р. Справа№200/47/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., при секретарі судового засідання Кудрявцеві О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки , в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не включення до довідок про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії за останні 24 місяці перед звільненням нарахованої та виплаченої позивачу винагороди згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 18 та постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889;

- зобов`язати відповідача опрацювати оновлені довідки про додаткові види грошового забезпечення та премії позивача для обчислення йому пенсії за останні 24 місяці перед звільненням, до яких включити нараховану та виплачену винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 18 та постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889;

- зобов`язати відповідача опрацьовані оновлені довідки про додаткові види грошового забезпечення та премії позивача для обчислення йому пенсії за останні 24 місяці перед звільненням, до яких включена нарахована та виплачена позивачу винагорода згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 18 та постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, направити до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області;

- зобов`язати відповідача провести позивачу компенсацію втрати частини вказаних доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є учасником бойових дій, в період з 15 квітня 2014 року по 17 серпня 2014 року безпосередньо брав участь в АТО/ООС, проходив військову службу з 1 серпня 1990 року по 19 лютого 2019 року на посаді заступника військового комісару - начальника мобілізаційного відділення Кальміусько-Нікольського об`єднаного районного військового комісаріату Донецької області.

Під час проходження служби в Кальміусько-Нікольському об`єднаному районному військовому комісаріаті Донецької області у складі грошового забезпечення отримував винагороди, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 18 та постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889.

У серпні 2020 року дізнався про те, що до довідок № 10/235 від 14 листопада 2019 року (період з лютого 2017 року по лютий 2018 року) та № 10/235/1 від 14 листопада 2019 року (період з березня 2018 року по січень 2019 року) про моє грошове забезпечення, які використовувались для обрахунку моєї пенсії, відповідачем не включено винагороди, що виплачувались мені у період проходження служби згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 18 та постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889.

26 листопада 2020 року позивач письмово звернувся до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з вимогою про включення щомісячних винагород, що виплачується йому згідно постанови Кабінету Міністрів України № 18 та постанови Кабінету Міністрів України № 889 до Довідки про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії за останніх 24 місяців.

Проте, листом № 09/02/65 від 8 грудня 2020 року позивачу було відмовлено у задоволенні його вимоги, а отже до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області оновлена довідка про грошове забезпечення з урахуванням винагород за постановою Кабінету Міністрів України № 18 та постановою Кабінету Міністрів України № 889 направлена не була.

Позивач вважає, що такими діями Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки порушив його права, у зв`язку із чим він був змушений звернутися до суду.

Також зазначає, що відповідач має провести компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Посилається на Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-III від 19 жовтня 2000 року (а.с. 5-7).

Ухвалою суду від 11 січня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі і справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 53-54).

У відзиві на позовну заяву, якій надійшов до суду 2 лютого 2021 року, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи свою позицію наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові види грошового забезпечення.

Відповідно до п. 2 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України № 260 від 7 червня 2018 року, грошове забезпечення до свого складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 2 цього порядку визначено, що до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія; до одноразових додаткових видів грошового забезпечення винагороди, допомоги.

Згідно ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Разом із цим передбачені постановами Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 18 та від 22 вересня 2010 року № 889 виплати мають додатковий одноразовий характер, які не входять у структуру грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія.

Враховуючи наведене відповідач просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог (а.с. 60-64).

У відповіді на відзив, якій надійшов до суду 10 лютого 2021 року, позивач зазначає, що згідно з ч.ч. 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Оскільки останні 24 місяців перед звільненням на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 889 додаткова грошова винагорода нараховувалась і виплачувалась позивачу щомісяця, а індексація грошового забезпечення - останні 24 місяці перед звільненням, підстави вважати такі виплати одноразовим видом грошового забезпечення відсутні.

Окрім того позивач зазначає, що проходив військову службу в районі АТО /ООС на постійній основі з 2014 року по 2019 рік, що також зумовлює віднести виплату за постановою Кабінету Міністрів України № 18 до виплат, які мали для позивача постійний характер.

Враховуючи наведене позивач вважає, що доводи Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки стосовно вірного опрацювання довідок про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії за останніх 24 місяців перед звільненням, до яких не включена нарахована та виплачена винагорода згідно постанови Кабінету Міністрів України №18 та постанови Кабінету Міністрів України №889 не мають законних підстав та не є самі по собі належним доказом (а.с. 65-69).

Ухвалою суду від 5 березня 2021 року справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 30 березня 2021 року (а.с. 78-79).

Ухвалою суду від 5 березня 2021 року підготовче засідання у справі відкладено на 15 квітня 2021 року (а.с. 95-96).

Ухвалою суду від 15 квітня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 17 травня 2021 року о 15-00 год (а.с. 110).

В судове засідання 17 травня 2021 року сторони не з`явились, про місце, дату та час проведення судового засідання повідомлялись судом належним чином.

6 травня 2021 року до суду від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі позивача (а.с. 120).

Відповідач заяв та клопотань з приводу участі представника центру у судовому засіданні суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце підготовчого засідання, беручи до уваги клопотання позивача про розгляд справи без його участі, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , згідно витягу з єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 1438- від 31 жовтня 2017 року зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29 серпня 2018 року № зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , має статус внутрішньо переміщеної особи (а.с. 11-14).

Відповідач, Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, , місцезнаходження: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Громової, буд. 67 (а.с. 114).

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 позивач перебував на військовій службі з 1 серпня 1990 року по 19 лютого 2019 року (а.с. 18-20).

Як встановлено судом з 9 січня 2015 року по 19 лютого 2019 року проходив військову службу на посаді заступника військового комісару - начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на фінансовому забезпеченні в Донецькому обласному військовому комісаріаті (а.с.21).

Згідно посвідчення серії НОМЕР_3 виданого 8 червня 2015 року позивач є учасником бойових дій (а.с. 15).

Як вбачається з довідки № 5/175 ОСОБА_1 в період з 15 квітня 2014 року по 17 серпня 2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції (а.с. 16).

Наказом Начальника Генерального штабу Головнокомандувачем Збройних Сил України від 11 січня 2019 року № 10 позивач звільнений з лав Збройних Сил України в запас (військовий квиток серії ГГ № 262925); з 19 лютого 2019 року перебуваючи в званні підполковник позивач наказом Військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнений з посади та виключений зі списків особового складу частини (а.с. 47).

Має право на пенсію за вислугу років відповідно до посвідчення № НОМЕР_1 виданого 13 червня 2019 року (а.с. 17).

З лютого 2020 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за вислугу років призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-XII (а.с. 37).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме архівної відомості № 1 нарахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого було сплачено страхові внески, під час проходження служби в Кальміусько-Нікольському об`єднаному районному військовому комісаріату Донецької області позивач отримував грошове забезпечення, у складі якого у спірний період (період, включений у довідку щодо грошового забезпечення позивача для призначення пенсії), а саме - з лютого 2017 року по квітень 2018 року, з червня по вересень 2018 року щомісячно була включена винагорода, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 18 та з лютого 2017 року до лютого 2018 року щомісячна додаткова винагорода, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України 889 (а.с. 115, 21, 26-27).

Як встановлено судом, позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з питання розміру призначеної пенсії та складових грошового забезпечення, з якого цей розмір вираховувався (а.с. 32).

Отримавши у серпні 2020 року від пенсійного органу копії документів, які Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки направляв до Головного управління для призначення позивачу пенсії, ОСОБА_1 встановив, що до довідки про його грошове забезпечення для обрахунку пенсії відповідачем не було включено винагороди, що виплачувались йому у період проходження служби згідно постанови Кабінету Міністрів України № 18 та постанови Кабінету Міністрів України № 889 (а.с. 41-42).

26 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся з листом до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з вимогою про включення щомісячних винагород, що виплачувалася позивачу згідно постанови Кабінету Міністрів України № 18 та постанови Кабінету Міністрів України № 889 до Довідки про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії за останніх 24 місяців (а.с. 28-29).

Листом № 09/02/65 від 8 грудня 2020 року позивачу було повідомлено про те, що законних підстав включити в Довідку про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії ОСОБА_1 винагороди, яка виплачувалась позивачу у період проходження служби згідно Постанов Кабінету Міністрів України № 18 та № 889, не має (а.с. 30-31).

Будучи не згодним із відмовою відповідача надати оновлену Довідку про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії позивачу, в яку має бути внесено відомості про отриману позивачем протягом останніх 24 місяців перед звільненням щомісячної додаткової винагороди, передбачено постановою Кабінету Міністрів України № 889, та винагороди за участь в АТО, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 18, останній звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам суд виходить із наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно ч.ч. 1-4 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Частиною 1 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

При обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Суд зауважує, що факт виплати одноразового додаткового виду грошового забезпечення протягом тривалого періоду не змінює природу такої виплати, а факт сплати єдиного внеску при цьому не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій (далі - Постанова № 889) установлена щомісячна додаткова грошова винагорода.

Відповідно до п. 2 вказаної Постанови граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої п. 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Згідно пп. 2 п. 1 цієї постанови щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Аналіз наведених вище нормативно-правових приписів свідчить про те, що вказана щомісячна додаткова грошова винагорода є додатковим видом грошового забезпечення та носить щомісячний характер, а тому згідно з ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-XII, постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" № 393 від 17 липня 1992 року, повинна враховуватись при обчисленні пенсії.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» установлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Генеральної прокуратури України, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони та поліцейським за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством соціальної політики, у межах бюджетних призначень. Розміри винагороди визначаються пропорційно часу участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

На виконання цієї постанови були видані накази Міноборони від 15 листопада 2010 року № 595, від 24 жовтня 2016 року № 550 "Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України".

Згідно п. 8 розділу ІІ цієї Інструкції винагорода виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних та за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах, заходах ЗНБО чи в АТО, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва), психічних та поведінкових розладів.

Аналіз наведених нормативно-правових приписів свідчить про те, що винагорода за участь в антитерористичній операції, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 18, є додатковою виплатою військовослужбовцям, яких залучено до участі у ній.

При цьому, виплата такої винагороди залежить від певних умов та лише в означений період, а також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні після отриманих у такий період поранень (контузії, травми, каліцтва).

Тобто, така виплата не є постійною і не має систематичний характер, а її розмір залежить як від днів участі в антитерористичній операції так і від виконаних завдань, що визначається наказом командира.

За таких обставин, винагорода за участь в антитерористичній операції за юридичною природою не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, який є складовим елементом грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, відповідно до ст. 43 Закону № 2262-ХІІ.

Аналогічна правова позиція щодо відсутності підстав для включення до складу грошового забезпечення винагороди за участь в антитерористичній операції висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 18 квітня 2019 року (справа №431/703/17), у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2020 року (справа № 428/883/17), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 6 лютого 2019 року (справа №522/2738/17).

Велика Палата Верховного Суду у вказаному рішенні, крім зазначеного, вирішила за необхідне відступити від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові цього суду від 10 березня 2015 року (№ 21-70а15).

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій відповідача щодо не включення до довідок про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії за останні 24 місяці перед звільненням нарахованої та виплаченої позивачу винагороди згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 18 та постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 та зобов`язання відповідача опрацювати оновлені довідки та направити їх до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області - підлягають частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача провести позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати, суд зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок № 159).

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців; виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі розуміються грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення).

Компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету (ст. 6 Закону № 2050-ІІІ).

Відповідно до п. 3 Порядку № 159 компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, в тому числі пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Згідно ст.ст. 3, 4 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період не виплати доходу; виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Аналогічні приписи містяться і у 5 Порядку № 159, в якому зазначено, що сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Отже, розрахунок та виплата компенсація здійснюється одночасно при виплаті заборгованості.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 6 лютого 2018 року у справі № 681/423/15-а, від 4 березня 2021 року у справі № 520/34/17, від 16 грудня 2020 року у справі № 521/21718/16-а.

Враховуючи, що станом на час розгляду справи виплата позивачу пенсії, донараховної з врахуванням оновленої довідки, до якої включено отриману позивачем щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, не відбулась, позовні вимоги позивача в частині стягнення компенсаційних нарахувань є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 13 ч. 1ст. 5 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» позивач є звільнений від сплати судового збору.

Згідно ч. 2 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, тому в силу вимог ст. 139 КАС України питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 72-77, 94, 139, 242-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (, місцезнаходження: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Громової, буд. 67) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не включення до довідки про додаткові види грошового забезпечення та премії ОСОБА_1 для обчислення пенсії за останні 24 місяців перед звільненням, щомісячної додаткової грошової винагороди, нарахованої та сплаченої позивачу відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 у період з 1 лютого 2017 року по 29 лютого 2018 року.

Зобов`язати Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки опрацювати та виготовити оновлену довідку про додаткові види грошового забезпечення та премії ОСОБА_1 для обчислення йому пенсії за останні 24 місяці перед звільненням, до якої включити нараховану та виплачену йому щомісячну додаткову грошову винагороду, нараховану та виплачену позивачу відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 у період з 1 лютого 2017 року по 29 лютого 2018 року.

Зобов`язати Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки направити оновлену довідку про додаткові види грошового забезпечення та премії ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суд прийнято у нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивні частини складені та підписані 17 травня 2021 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 21 травня 2021 року.

Суддя Н.П. Волгіна