Справа № 420/2218/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2021-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2218/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Лиманського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: 67500, Одеська обл., смт. Доброслав, вул. Центральна, 75) про визнання протиправною та скасування постанови №53728026 від 29.09.2020 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 35019,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 15 лютого 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Лиманського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: 67500, Одеська обл., смт. Доброслав, вул. Центральна, 75) про визнання протиправною та скасування постанови №53728026 від 29.09.2020 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 35019,00 грн.

Ухвалою від 03 березня 2021 року після усунення недоліків, що зумовили залишення позову без руху, прийнято до розгляду та відкрито провадження за окремою категорією термінових справ в адміністративній справі.

Позовні вимоги обгрунтовао тим, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки була винесена після закінчення виконавчого провадження № 53728026, відкритого на підставі виконавчого листа № 2-4281/11, виданого Приморським районним судом міста Одеси 13.08.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» грошової суми у розмірі 356180,52 грн., та повернення виконавчого документа стягувачу.

Так, позивач зазначив, що у рамках виконавчого провадження № 53728026, відкритого на підставі виконавчого листа № 2-4281/11 виданого Приморським районним судом міста Одеси 13.08.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь TОB «ОТП Факторинг Україна»» грошової суми у розмірі 356180.52 грн. на рахунок виконавчої служби щомісяця з пенсії боржника відраховувались кошти, 10 % з яких йшло на сплату виконавчого збору та оскільки будь-яких інших коштів не стягнуто з ОСОБА_1 , то жодних правових підстав для винесення 29.09.2020 року Лиманським районним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса постанови № 53728026 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 35019.00 грн. у державного виконавця не було.

Також, позивач послався на постанову Великої палати Верховного суду від 11 березня 2019 року у справі № 2540/3203/18, в якій зазначається, що суд першої інстанції дійшов висновку, що у разі стягнення виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-УІІІ без реального стягнення суми боргу створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду. Тому стягнення виконавчого збору можливе лише у разі фактичного виконання виконавчого документа.

Таким чином, позивач вважає, що постанова Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 53728026 від 29.09.2020 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 35019,00 грн. підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 09 березня 2021 року зупинено провадження у справі №420/2218/21,- до одержання витребуваних судом копій матеріалів виконавчого провадження №53728026.

До суду 05 квітня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що на виконанні у відділі перебував виконавчий лист Приморського районного суду міста Одеси від 13.08.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь TОB «ОТП Факторинг Україна» грошової суми у розмірі 356180.52 грн. та при виконанні зазначеного виконавчого документу кошти стягувалися з пенсії боржника у розмірі 20% згідно вимог ст. ст. 68,68,70 Закону України «Про виконавче провадження».

Також, відповідач зазначив, що в процесі виконання 14.09.2020 року на адресу відділу надійшов лист від «ОТП Факторинг Україна» про повернення документу стягувачу на підставі ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», тому керуючись вимогами ст. ст. 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 29.09.2020 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

Таким чином, відповідач вважає, що постанова про стягнення виконавчого збору від 29.09.2020 року винесено відповідно до вимог Закону України, так як згідно з ст. 27 Закону україни «Про виконавче провадження» у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання, а тому твердження позивача, що винесення постанови призведе до стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору не відповідає дійсності.

Також, до суду від відповідача надійшли матеріали виконавчого провадження

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання 18 травня 2021 року поновлено провадження у справі зі стадії, на якій воно було зупинено.

Позивач на відкрите судове засідання не зявився, до суду 17 травня 2021 року (вхід. № ЕП/13304/21) від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його пердсатвника.

Відповідач на відкрите судове засідання не зявився, до суду 18 травня 2021 року (вхід. № 24952/21) від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З цих підстав, суд постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 18 травня 2021 року, про продовження розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, матеріали виконавчого провадження, суд встановив таке.

13 серпня 2012 року Приморським районним судом міста Одеси видано виконавчий лист № 2-4281/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» грошової суми у розмірі 356180,52 грн. (а.с.70-71).

Матеріалами справи підтверджено, що 16 квітня 2017 року старшим державним виконавцем Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого 13 серпня 2012 року Приморським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» грошової суми у розмірі 356180,52 грн. (а.с.72-73).

Відповідно до даних з Автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем було прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до якої звернено стягнення на дохід божника, що отримує дохід у Суворовському обєднаному управлінні ПФУ в м. Одеса, за адресою Одеська обл., Лиманський р-н, смт Доброслав, зобовязано здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача за наступними реквізитами: р/р 4688 МФО 820172 ОКПО 35067404 Отримувач Лиманський РВ ГТУЮ в Одеській області, банк отримувача УДК В Одеській обл. у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу 392067.57 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до розпоряджень № 53728026 з ОСОБА_1 стягувались грошові кошти в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого 13 серпня 2012 року Приморським районним судом міста Одеси (а.с.74-86), та відповідно до цих розпоряджень 10 % виконавчого збору з стягнутих сум перераховались до управління казначейства у Лимансьому районі, а саме: від 23 липня 2019 року в сумі 317, 28 грн. та в сумі 31, 72 грн. - виконавчий збір; 08.10.2019 року 1008, 19 грн., виконавчий збір - 109, 09 грн.; від 23 жовтня 2019 року 363, 64 грн., виконавчий збір - 36, 36 грн., від 15 листопада 2019 року 363, 64 грн., виконавчий збір - 36, 36 грн., від 23 грудня 2019 року в сумі 363, 64 грн., виконавчий збір - 36, 36 грн., від 28 січня 2020 року в сумі 363, 64 грн., виконавчий збір - 36, 36 грн., від 24 лютого 2020 року в сумі 363, 64 грн., виконавчий збір - 36, 36 грн., від 25 березня 2020 року в сумі 363, 64 грн., виконавчий збір - 36, 36 грн., від 22 квітня 2020 року в сумі 363, 64 грн., виконавчий збір - 36, 36 грн., від 22 травня 2020 року в сумі 381,82 грн., виконавчий збір - 38, 18 грн., від 23 червня 2020 року року в сумі 381,82 грн., виконавчий збір - 38, 18 грн, від 13 липня 2020 року в сумі 381,82 грн., виконавчий збір - 38, 18 грн., від 20 серпня 2020 року в сумі 381,82 грн., виконавчий збір - 38, 18 грн.

Також суд встановив, що 14.09.2020 року на адресу Лиманського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м. Одеса) від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надійшла заява про повернення виконавчого документа, відповідно до якої заявник просив винести постанову про повернення виконавчого документа на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.87).

Також, суд встановив, що 29 вересня 2020 року головним державним виконавцем Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Луценко І.І. винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 53728026 з ОСОБА_1 у розмірі 35618,05 грн. (а.с.89).

30 вересня 2020 року головним державним виконавцем Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Луценко І.І. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про вионавчн провадження».

У пункті 2 постанови про повернення виконавчого документу стягувачу зазначено, що постанову про стягнення виконавчого зборру № 53728026 від 29.09.2020 року (залишок складає 35019, 00 грн.) винести в окреме виконавче провадження.

Позивач не погоджуючись із постановою про стягнення виконавчого збору, звернувся з даним позовом до суду.

Проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд зробив висновки щодо задоволення позову повністю, з таких підстав.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, тощо.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з п.1 ч.1, ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Таким чином, примусове виконання рішення суду розпочалося прийняттям державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження), виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Частинами 6- 9 ст. 27 цього закону встановлено, що у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі.

У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, з аналізу ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що виконавчий збір належить стягненню за дії примусового виконання та з фактично стягнутих коштів.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до розпоряджень № 53728026 з ОСОБА_1 стягувались грошові кошти в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого 13 серпня 2012 року Приморським районним судом міста Одеси (а.с.74-86), та відповідно до цих розпоряджень 10 % виконавчого збору з стягнутих сум перераховались до управління казначейства у Лимансьому районі, а саме: від 23 липня 2019 року в сумі 317, 28 грн. та в сумі 31, 72 грн. - виконавчий збір; 08.10.2019 року 1008, 19 грн., виконавчий збір - 109, 09 грн.; від 23 жовтня 2019 року 363, 64 грн., виконавчий збір - 36, 36 грн., від 15 листопада 2019 року 363, 64 грн., виконавчий збір - 36, 36 грн., від 23 грудня 2019 року в сумі 363, 64 грн., виконавчий збір - 36, 36 грн., від 28 січня 2020 року в сумі 363, 64 грн., виконавчий збір - 36, 36 грн., від 24 лютого 2020 року в сумі 363, 64 грн., виконавчий збір - 36, 36 грн., від 25 березня 2020 року в сумі 363, 64 грн., виконавчий збір - 36, 36 грн., від 22 квітня 2020 року в сумі 363, 64 грн., виконавчий збір - 36, 36 грн., від 22 травня 2020 року в сумі 381,82 грн., виконавчий збір - 38, 18 грн., від 23 червня 2020 року року в сумі 381,82 грн., виконавчий збір - 38, 18 грн, від 13 липня 2020 року в сумі 381,82 грн., виконавчий збір - 38, 18 грн., від 20 серпня 2020 року в сумі 381,82 грн., виконавчий збір - 38, 18 грн.

Відповідно до п.1 ч.1, ч.3,4 ст.37, ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо, зокрема, стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

У разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1,3,4,6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Так, суд встановив, що 14.09.2020 року на адресу Лиманського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м. Одеса) від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надійшла заява про повернення виконавчого документа, відповідно до якої заявник просив винести поставноу про повернення виконавчого документа на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону україни «Про виконавче провадження» (а.с.87).

Також, суд встановив, що 29 вересня 2020 року головним державним виконавцем Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Луценко І.І. винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 53728026 з ОСОБА_1 у розмірі 35618,05 грн. (а.с.89).

30 вересня 2020 року головним державним виконавцем Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Луценко І.І. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про вионавчн провадження».

У пункті 2 постанови про повернення виконавчого документу стягувачу зазначено, що постанову про стягнення виконавчого збору № 53728026 від 29.09.2020 року (залишок складає 35019, 00 грн.) винести в окреме виконавче провадження.

Таким чином, із досліджених судом доказів у справі, суд встановив, що відповідачем винесено оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору від 29 вересня 2020 року в розмірі 35618, 05 грн., тобто на повну суму 10 % від загальної суми заборгованості за виконавчим листом в сумі 356180, 52 грн., та у п. 2 постанови про повернення виконавчого документа вказано, що постанову про стягнення виконавчого збору № 53728026 від 29.09.2020 року (залишок складає 35019, 00 грн.) винести в окреме виконавче провадження.

Наведені докази доводять, що відповідачем винесено в окреме виконавче провадження залишок виконавчого збору на суму, яке фактично не було стягнуто.

Оцінюючи надані докази, з одночасним аналізом ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», законодавчого визначення поняття виконавчого збору та порядку прийняття постанови про стягнення виконавчого збору у разі повернення виконавчого документу, передбаченого ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», суд доходить висновку, що відповідачем допущено порушення норм цього Закону, та до цієї справи релевантні висновки Великої палати Верховного Суду, викладені у постанові від 11.03.2020 року у справі № 2540/3203/18, з огляду на таке.

Так, у постанові Великої палати Верховного Суду, викладені у постанові від 11.03.2020 року у справі № 2540/3203/18 зазначено, що Закон № 1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією, розробленою відповідно до законів № 1403-VIII і № 1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню. Отже, положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Так, положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

Вказані положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII кореспондуються з нормою абзацу четвертого пункту 8 розділу III Інструкції.

Натомість частина друга статті 27 Закону № 1404-VIII передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

При цьому пункт 21 розділу ІІІ Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону № 1404-VІІІ, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 вказаного Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця. Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Крім цього, пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону № 1404-VIII. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За таких обставин Велика Палата Верховного Суду вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Повертаючись до обставин у цій справі, суд звертає увагу, що на підставі відповідних розпоряджень на користь стягувача з ОСОБА_1 стягувались кошти та з кожної даної суми 10 % від цих сум перераховувались до державного бюджету як виконавчий збір, що в цілому склало загальну суму 599,05 грн., та саме за виключенням цієї суми у пункті 2 постанови про повернення виконавчого документу стягувачу зазначено, що постанову про стягнення виконавчого збору № 53728026 від 29.09.2020 року (залишок складає 35019, 00 грн.) винести в окреме виконавче провадження.

Згідно з частинами 1-2 статті 27 Закону №1404 в редакції, чинної на час прийняття оскаржуваної постанови, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною 6 статті 27 цього Закону передбачено, що у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Таким чином, із встановлених судом обставин суд доходить висновку, що за умови повернення виконавчого документу стягувачу та наявності у стягувача права на повторну подачу виконавчого документа до примусового виконання, та одночасного разом з поверненням виконавчого документу відокремлення у окреме виконавче провадження постанови про стягнення виконавчого збору на залишок суми, яка фактично не була стягнута з боржника на користь стягувача, дійсно можливе виникнення подвійного стягнення виконавчого збору, що суперечить положенням Закону України «Про виконавче провадження» та законодавчому визначенню поняттю виконавчого збору.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору діяв не на підставі та не успосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставівикладеного, керуючись положенням Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження»,ст.ст. 6, 14, 77, 90, 139, 161, 255, 271, 269, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Лиманського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: 67500, Одеська обл., смт. Доброслав, вул. Центральна, 75) про визнання протиправною та скасування постанови №53728026 від 29.09.2020 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 35019,00 грн.,- задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову Лиманського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: 67500, Одеська обл., смт. Доброслав, вул. Центральна, 75) №53728026 від 29.09.2020 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 35019,00 грн

Стягнути з Лиманського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: 67500, Одеська обл., смт. Доброслав, вул. Центральна, 75) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок)

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в сроки, встановлені ст.287 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України. Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя: Л.Р. Юхтенко