Справа № 540/4042/20
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/4042/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасуванння вимоги про сплату (боргу) недоїмки та рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплати єдиного внеску,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі-відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату (боргу) недоїмки від 13.11.2020р. №Ф-4264-23 та рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплати єдиного внеску від 11.11.2020р. №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є платником єдиного податку. 27.11.2020 року позивач отримала вимогу № Ф-4264-23 про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2020р. про необхідність сплати недоїмки в розмірі 19272,89 грн., яка виникла станом на 31.10.2020р

Крім того, позивач отримала копію рішення ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та в м. Севастополі № від 11.11.2020р. про застування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 7818,28 грн.

Вказані вимогу про сплату боргу (недоїмки) та рішення позивач вважає незаконними та такими, що підлягають скасуванню з огляду на те, що нею сплачений єдиний внесок у 2018-2019 роках у повному обсязі. Позивач вказує на те, що 30.11.2018р. сталася пожежа, внаслідок якої було знищено її майно та документація діяльності ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується актом про пожежу.

Оскільки відповідачем у оскаржуваній вимозі про сплату боргу не вказано період часу, за який позивачем не було сплачено ЄСВ, вона виходить із розрахунку штрафних санкцій, який складено за період 2018-2019 років та зазначає, що всі передбачені чинним законодавством України платежі ЄСВ за вказаний період нею здійснені у повному обсязі.

Позивач зазначає, що в неї збереглися квитанції про сплату ЄСВ у 2018-2019р.р., згідно яких ЄСВ за вказаний період сплачений.

З огляду на викладене позивач вважає, що вимога про сплату недоїмки та рішення про нарахування штрафних санкцій та нарахування пені, які складені відповідачем є безпідставними та підлягають скасуванню, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 18.12.2020р. позов залишено без руху, позивачу наданий строк на усунення недоліків.

Ухвалою від 29.12.2020р. провадження у справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У період з 11.01.2021р. по 18.02.2021р. головуючий суддя перебував на лікарняному.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що податковий орган позов не визнає. Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що на підставі даних ІКП позивача з ЄСВ встановлено факт несвоєчасної сплати позивачем зобов`язань з ЄСВ. Позивачем подавалися звіти про суми нарахованої заробітної плати. Починаючи з 20.05.2015 у позивача утворився борг з ЄСВ, який наразі не переривався. Борг утворився за рахунок того, що у 2015 році позивачем сплачувався ЄСВ у сумі меншій, ніж було задекларовано.

Відповідач зазначає, що усі платежі, внесені позивачем зараховувалися в рахунок погашення боргу згідно з черговістю його виникнення.

Також відповідач заважує, що відповідно до ч. 16 ст. 25 Закону №2464, строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

З огляду на викладене відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Позивачем надана відповідь на відзив, зі змісту якої вбачається, що позивач вважає нарахування заборгованості необґрунтованою, з огляду на те, що станом на 01.01.2016р. при зазначенні заборгованості 7357,44 грн. має місце переплата до бюджету у сумі 8194,22 грн.

Позивач просить задовольнити позов.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою-підприємцем 23.04.1999р., номер запису про включення відомостей до ЄДР 0009673.

З матеріалів справи вбачається, що податковим органом винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 11.11.2020р. №, відповідно до якого за несвоєчасну сплату єдиного внеску до позивача застосовані штрафні санкції, а саме: штраф у розмірі 3437,21 грн. та пеня у розмірі 4381,07 грн.

Крім того, Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2020р. №Ф-4264-23, відповідно до якої вимагається сплатити борг з ЄСВ у сумі 19 272,89 грн.

Не погоджуюсь з правомірністю вказаних акті індивідуальної дії позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до Конституції України визначають принципи та загальні правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні.

Частиною 1 статті 7 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначені особи, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, а частиною другою цієї статті встановлено, що перелік, доповнення та уточнення кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, а також конкретних видів загальнообов`язкового державного соціального страхування, до яких належать особи, визначаються законами України за видами.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08 липня 2010 року №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі-Закон №2464-VI).

Положеннями статті 2 Закону №2464-VI встановлено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок, ЄСВ) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI).

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VІ установлено, що платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону №2464-VI узяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Відповідно до частин другої - четвертої, восьмої, дванадцятої статті 9 Закону № 2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

Відповідно до ч. 10 ст. 9 Закону № 2464 днем сплати єдиного внеску вважається:

у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів;

у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа та переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно ч. 6 ст. 25 Закону № 2464 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 10 ст. 25 Закону № 2464). Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (ч. 13 ст. 25 Закону № 2464).

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску страхувальниками, визначеними Законом № 2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 (далі-Інструкція №449).

Абзацом другим пункту 2 розділу VI Інструкції № 449 установлено, що у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Підпункт 2 пункту другого розділу VII Інструкції №449 встановлює, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Як встановлено судом, Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від11.11.2020р. №, відповідно до якого до позивача застосовано штраф у розмірі 20% за період з 21.06.2018р. до 16.10.2020р. в сумі 3437,21 грн. та пеню в у розмірі 0,1% суми недоїмки, що становить 4381,07 грн.

Отже, загальна сума штрафних санкцій та пені за вказаним рішенням становить 7818,28 грн.

Крім того, судом встановлено, що з 2015 року позивачем вносилась оплата єдиного внеску з порушеннями встановлених строків оплати, що призвело до нарахувань штрафів та пені та у зв`язку з чим усі сплачені позивачем грошові кошти зараховувались в рахунок погашення недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Так, з інтегрованої картки позивача з ЄСВ за період з 2015 по 2020 роки вбачається наявність недоїмки, яка виникла за рахунок сплати ЄСВ з порушенням строків.

Щодо розрахунків у 2015 році, судом встановлено наступне.

Сальдо на початок року - переплата 1,17 грн. Станом на 31.12.2015р. позивачем сплачено за 2015р. ЄСВ на загальну суму 3099,61 грн. Однак у зв`язку з внесенням оплат з простроченням, контролюючим органом нараховувались штрафи та пеня, яка станом на 31.12.2015р. склала 7357,44 грн. Таким чином за результатами 2015 року у позивача наявна недоїмка в розмірі 7357,44 грн.

Щодо розрахунків у 2016 році, судом встановлено наступне.

Сальдо на початок року - недоїмка в розмірі 7357,44 грн. Станом на 31.12.2016р. позивачем нараховано ЄСВ за 2016р. 4862,22 грн., а сплачено 6143,90 грн. З неведеного вбачається, що станом на 31.12.2016р. наявна переплата у сумі 1 281,68 (6143,90 - 4862,22). Разом з тим, станом на 01.01.2016р. за позивачем рахувалась недоїмка в розмірі 7357,44 грн. Тому, грошові кошти, що надходили як оплата ЄСВ зараховувалась контролюючим органом в рахунок погашення недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення, у зв`язку з чим на кінець 2016 року за позивачем рахувалась недоїмка в розмірі 6075,76 грн. (7357,44 - 1281,68).

Щодо розрахунків у 2017 році, судом встановлено наступне.

Сальдо на початок 2017 року - недоїмка в розмірі 6075,76 грн. За 2017 рік позивачем всього нараховано ЄСВ в сумі 8096 грн. та сплачено 8096 грн. Недоїмка станом на 31.12.2017р. становить 6075,76 грн.

Щодо розрахунків у 2018 році, судом встановлено наступне.

Сальдо на початок 2018 року - недоїмка в розмірі 6075,76 грн. За 2018 рік позивачем всього нараховано ЄСВ в сумі 9713,66 грн. та сплачено 9713,66 грн. Недоїмка станом на 31.12.2018р. становить 6075,76 грн.

Щодо розрахунків у 2019 році, судом встановлено наступне.

Сальдо на початок 2019 року - недоїмка в розмірі 6075,76 грн. За 2019 рік позивачем всього нараховано ЄСВ на суму 24637,36 грн., при цьому сплачено всього 18862,80 грн. Крім того, протягом 2019р. контролюючим органом нараховано пені на загальну суму 7422,63 грн.

Так само, як і у попередні роки суми оплаченого позивачем єдиного внеску зараховані в рахунок погашення недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. Отже, за результатами 2019 року за позивачем рахується недоїмка в сумі 14688,96 грн. (без врахування пені).

Таким чином, станом на 31.12.2019р. за позивачем рахується недоїмка в загальній сумі 19272,95 грн. (24637,36 - 18862,80 + 6075,76 + 7422,63).

Щодо розрахунків у 2020 році, судом встановлено наступне.

Сальдо на початок року: недоїмка 14688,96 грн., залишок несплаченої пені 4583,99 грн. Всього заборгованість 19272,95 грн.

За 2020 рік позивачем всього нараховано ЄСВ в сумі 12339,61 грн. та сплачено 12339,67 грн. Недоїмка станом на 31.12.2020р. становить 19272,89 грн.

Отже, з наведеного вбачається, що заборгованість позивача зі сплати ЄСВ виникла у зв`язку з порушення строків сплати єдиного внеску, у зв`язку з чим з 2015 року відповідачем нараховувались штрафні санкції, а тому сплачувані позивачем грошові кошти в рахунок оплати ЄСВ нараховувались контролюючим органом в рахунок погашення недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Правомірність нарахованих грошових зобов`язань з ЄСВ (недоїмка, штраф та пеня) встановлена судом в ході розгляду даної справи за результатами дослідження звітності позивача, квитанцій про оплату ЄСВ та інтегрованої карти позивача з ЄСВ за період з 2015 по 2020 роки.

З огляду на викладене суд дійшов до висновку про правомірність вимоги від 13.11.2020р. №Ф-4264-23 та рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплати єдиного внеску від 11.11.2020р. №.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав до суду достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності свого рішення, натомість позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту своєчасної сплати ЄСВ за період з 2015 по 2020 роки.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (дивитися рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, пункт 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, пункт 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, пункт 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37, від 25 листопада 2008 року).

В силу принципу пропорційності втручання в право особи безперешкодно користуватися та розпоряджатися своїм майном можливе лише за умови дотримання "справедливої рівноваги" між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що податковим органом дотримана процедура визначення податкового зобов`язання відповідача, нарахування недоїмки, штрафу та пені, а також повідомлення позивача про наявність боргу.

З огляду на викладене суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та про відсутність підстав для задоволення позову.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату (боргу) недоїмки та рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплати єдиного внеску - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний

кат. 111060000