Справа № 233/724/21
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2021-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2021 р. Справа№233/724/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

З Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області за підсудністю надійшла справа за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому позивач просила суд:

визнати протиправним та скасувати рішення № 15 від 11 лютого 2021 року, щодо відмови у призначенні пенсії за віком,

зобов`язати повторно розглянути заяву від 06 лютого 2021 року про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до положень пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»,

стягнути моральну шкоду, яку позивач зазначила таким текстом: «у розмірі 19 200 (дев`ять тисяч шістсот) грн.».

Уточнень щодо суми моральної шкоди позивач не надала.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в грудні 2020 року звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії з пакетом необхідних документів. В січні 2021 року згідно рішень Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області додатково надавала уточнюючі документи, та врешті отримала рішення № 15 від 11.02.2021 року про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах в зв`язку з не зарахуванням до пільгового стажу періоду роботи на заводі «Автоскло» з 03.08.1983 року до 05.06.1995 року на посаді відпальника скловиробів.

Позивач зазначає про неможливість надання додаткових документів на підтвердження спірного періоду роботи в зв`язку з відсутністю відповідних документів у ліквідатора підприємства та архівній установі. Проте, ОСОБА_1 вважає, що ненадання довідки не є достатньою підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу, оскільки записи в трудовій книжці виконані належним чином. На підставі наведеного позивач просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою від 23 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач підтвердив викладені позивачем обставини справи просив відмовити у задоволенні позовних вимог зазначив, що діяв у межах та у спосіб, передбачений положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV), Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу на пільгових умовах або за вислугою років, затверджених постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року № 18-1.

В зв`язку з ненаданням позивачем довідок, які підтверджують пільговий стаж роботи та документів на розгляд Комісії з питань підтвердження стажу роботи на пільгових умовах, ОСОБА_1 не зараховано до пільгового стажу періоду роботи на заводі «Автоскло» з 03.08.1983 року до 05.06.1995 року та відмовлено в призначенні пенсії.

З`ясовуючи обставини справи, судом встановлено таке.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

Відповідач рішенням № 239 від 28.12.2020 року відмовив в призначенні пільгової пенсії за віком на підставі того, що позивач не надала документ на підтвердження зміни дівочого прізвища, та довідку про підтвердження стажу роботи на заводі «Автоскло», визнали за ОСОБА_1 страховий стаж у розмірі 22 роки 11 місяців (а.с.19-21).

Надавши документ на підтвердження зміни дівочого прізвища позивач отримала рішення № 260 від 27.01.2021 року, в якому відмовлено у призначенні пільгової пенсії за віком на підставі того, що у дипломі про навчання в Костянтинівському індустріальному технікумі за спеціальністю «Технологія скла та виробів з нього» був відсутній підпис секретаря, що було передбачено бланком, і визнали за ОСОБА_1 страховий стаж у розмірі 37 років 10 місяців (а.с.22-25).

Втретє підготувавши комплект документів, позивач отримала рішення № 15 від 11.02.2021 року про відмову в призначенні пільгової пенсії за віком на підставі не врахування пільгового стажу роботи на заводі «Автоскло» з 03.08.1983 року до 05.06.1995 року на посаді відпальника скловиробів, оскільки не надано довідок, які підтверджують пільговий стаж роботи на заводі. У зазначеному рішенні відповідач визнав за ОСОБА_1 страховий стаж у розмірі 41 рік 03 місяці (а.с.12-15).

На підтвердження стажу роботи на пільгових умовах ОСОБА_1 надано копію трудової книжки № НОМЕР_2 , згідно записів з якої позивач працювала на Костянтинівському заводі «Автоскло» з 03.08.1983 року до 05.06.1995 року відпальником скловиробів (а.с.34). Запис містить підпис посадової особи, посилання на номера та дати наказів, дефектів записи не мають.

Також позивачем надано копію довідки від 10.04.1997 року з печаткою та підписом, про те, що ОСОБА_1 працювала в цеху № 8 на посаді «відпальник скловиробів» (мовою оригіналу «отжигальщик») з 03.08.1983 року до 05.06.1995 року (а.с.45).

На підтвердження позовних вимог щодо неможливості отримання документів у ліквідатора підприємства та архівній установі позивачем надана копію рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08.11.2017 року у справі № 233/3831/17, в якому встановлені такі обставини:

«…З довідки від 17 січня 2017 року № 05-01-31/12 вбачається, що документи з кадрових питань (особового складу) Костянтинівського заводу «Автоскло» ім. К.Т.Бондарева на державне зберігання в архів не надходили. Згідно інформації ліквідатора заводу «Автоскло» ім.К.Т. Бондарева від 08 квітня 2011 року № 3/5Б в період з 23 лютого 2011 року по 10 березня 2011 року невстановленою особою вчинено крадіжку архіву підприємства-банкрута у зв`язку з чим подано відповідну заяву та порушено кримінальну справу за ст.357 ч.1 КК України» (а.с.47-52).

Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії на пільгових умовах позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України № 1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо не включення в страховий стаж для призначення пенсії періодів роботи, які мали місце до впровадження системи персоніфікованого обліку.

При обчисленні страхового стажу позивача, до складу якого входять періоди роботи до впровадження системи персоніфікованого обліку, відповідач мав керуватися документами та порядком, визначеним законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-ІV, а саме трудовою книжкою та положеннями Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ).

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України №1058-ІV, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Згідно з підпунктами 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до пункту 7 параграф "б" цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктами 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок № 383).

Відповідно до пункту 3 Порядку, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461 затверджено Список 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. У розділі XVIII встановлено, що до Списку 2 відносяться робітники, які здійснюють Підготовку шихти, виробництво всіх видів скла, виробів із скла та шлакоситалу, зокрема відпальники скловиробів.

Судом встановлено, що підставою для не призначення пенсії на пільгових умовах позивачу є не зарахування до пільгового стажу роботи періоду роботи ОСОБА_1 на Костянтинівському заводі «Автоскло» з 03.08.1983 року до 05.06.1995 року відпальником скловиробів.

Відповідач, погоджуючись з тим, що Костянтинівське державне підприємство завод «Автоскло» ім. К.Т. Бондарева припинило свою діяльність 11.07.2012 року на підставі рішення суду, вимагає від позивача надати довідки, які підтверджують пільговий стаж роботи та документи на розгляд Комісії з питань підтвердження стажу роботи на пільгових умовах.

При цьому, як встановлено судом, рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08.11.2017 року у справі № 233/3831/17 вже встановлена неможливість надання додаткових документів в зв`язку з крадіжкою архіву підприємства-банкрута.

Таким чином, відповідач ставить перед позивачем завідомо нездійснені вимоги та не враховує інші надані позивачем документи на підтвердження пільгового стажу роботи, головним серед яких є трудова книжка і як додаток довідка заводу «Автоскло» м. Костянтинівка від 10.04.1997 року.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, в котрій записи про прийняття та звільнення з роботи позивача виконані належним чином, конституційне право позивача на соціальний захист, в зв`язку неможливістю додаткового підтвердження пільгового трудового стажу, суд дійшов висновку що відповідач не спростував належними та допустимими доказами відмову у зарахуванні до пільгового трудового стажу спірних періодів роботи ОСОБА_1 та прийняв рішення про відмову у зарахуванні частини трудового стажу без врахування всіх обставин, всупереч вимогам частини 2 статті 2 КАС України.

Отже, доводи позивача щодо протиправності відмови у зарахуванні пільгового стажу знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд зазначає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно зі статтею 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Отже, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Проте, з матеріалів справи випливає, що позивачем не надано суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та спричиненням позивачу моральної шкоди, не зазначено, якими доказами підтверджуються міркування щодо заявленого розміру шкоди, яку позивач зазначила таким текстом: «у розмірі 19 200 (дев`ять тисяч шістсот) грн.». Тобто, позивачем не визначено суму відшкодування такої шкоди.

Самий лише факт порушення прав позивача у сфері публічно-правових відносин не може слугувати достатньою підставою для стягнення моральної шкоди. Крім того, визнання судом неправомірними дій відповідача стосується виключно меж застосування законодавства про пенсійне забезпечення, у той час як моральна шкода має бути обов`язково підтверджена відповідними належними та допустимими доказами щодо її спричинення.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Згідно з частинами 3 та 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом скасування рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 15 від 11 лютого 2021 року та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 06 лютого 2021 року про призначення пенсії на пільгових умовах з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні щодо зарахування до трудового стажу відповідного періоду роботи.

Відповідно до статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 3178,00 грн., відповідно до положень статті 139 КАС України підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача витрати пропорційно задоволеній частині позовних вимог в сумі 908,00 грн. за подання позову немайнового характеру. При цьому, суд приймає до уваги, що позивачем надмірно сплачено судовий збір у сумі 3178,00 грн., з необхідних 1816,00 грн., через що зайво сплачений судовий збір підлягає поверненню позивачеві.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85113, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 15 від 11 лютого 2021 року щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Зобов`язати Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) від 06 лютого 2021 року про призначення пенсії на пільгових умовах із зарахуванням до пільгового стажу періоду роботи на заводі «Автоскло» з 03.08.1983 року до 05.06.1995 року.

У задоволенні решти позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85113, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) з Державного бюджету України судовий збір, надмірно сплачений при зверненні до суду в розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. 00 коп., відповідно до платіжного доручення № 98 від 15 лютого 2021 року.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 21 травня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.А. Чекменьов