Справа № 620/5014/20
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2021-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А У Х В А Л А
21 травня 2021 року Чернігів Справа № 620/5014/20
Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Лобана Д.В., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій вчинених відповідачем на виконання рішення суду від 26.03.2021 по справі № 620/5014/20 за його позовом до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
Заявник звернувся до суду в порядку статті 383 КАС України та просить визнати протиправними дії Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, які полягають у фактичному не виконанні рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2021 року у справі №620/5014/20, щодо нарахування та виплатити ОСОБА_1 , як інваліду війни III групи, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, відповідно до статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту", з урахуванням раніше виплаченої суми.
Відповідно до положень частини п`ятої статті 383 КАС України заява підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали заяви та справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.03.2021 у справі № 620/5014/20, яке набрало законної сили 26.04.2021, визнано протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році, яка передбачена статтею 13 Закону України ''Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту'', у розмірі 3160,00 грн, зобов`язано Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , як інваліду війни ІІІ групи, щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік, відповідно до статті 13 Закону України ''Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту'', з урахуванням раніше виплаченої суми.
Листом Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради від 12.05.2021 №04-03/7373 позивача повідомлено про те, що з метою добровільного виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.03.2021 у справі № 620/5014/20, здійснено перерахунок, відповідно до якого ОСОБА_1 до виплати належить 8306 грн, проте, виплата коштів, згідно з проведеним Департаментом на підставі з рішенням суду перерахунком вищезгаданої допомоги, буде здійснена лише після виділення з Державного бюджету додаткових коштів на забезпечення виконання судових рішень за бюджетними програмами соціального захисту громадян.
Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, суд зазначає таке.
Так, вказане питання врегульовано нормами статтею 383 КАС України.
Відповідно до частини першої загаданої норми особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Отже, правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований в тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує законні права та інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України можливе лише у разі встановлення факту протиправного невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.
На підставі статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Згідно зі статтею 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.
Положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.
Отже, для цілей статті 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».
З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6 і статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.
Конституційний Суд України у абз. 3 резолютивної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012 вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
Обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статті 8 Конституції України принципу верховенства права та юридичної визначеності.
Як вбачається зі змісту резолютивної частини рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.03.2021, з поміж іншого зобов`язано Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , як інваліду війни ІІІ групи, щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік, відповідно до статті 13 Закону України ''Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту'', з урахуванням раніше виплаченої суми.
Листом Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради від 12.05.2021 №04-03/7373 позивача повідомлено про те, що з метою добровільного виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.03.2021 у справі № 620/5014/20, здійснено перерахунок, відповідно до якого ОСОБА_1 до виплати належить 8306 грн,
Водночас докази щодо виплати позивачу суми 8306 грн, відповідачем суду не надано.
Відповідач у листі від 12.05.2021 зазначив, що з метою вирішення питання фінансування з Державного бюджету на забезпечення виконання судових рішень за програмами соціального захисту населення, які фінансуються з Державного бюджету, або внесення змін до чинного законодавства, які б дали можливість виконувати рішення судів зобов`язального характеру Департамент постійно звертається до вищестоящих органів з відповідними листами, а отже виплата коштів, згідно з проведеним Департаментом на підставі з рішенням суду перерахунком вищезгаданої допомоги, буде здійснена лише після виділення з Державного бюджету додаткових коштів на забезпечення виконання судових рішень за бюджетними програмами соціального захисту громадян.
В свою чергу, у суду відсутні відомості та належні докази на вчинення Департаментом дій вирішення питання фінансування на забезпечення виконання судових рішень за програмами соціального захисту населення.
А отже, посилання Департаменту на відсутність відповідного фінансового забезпечення та фактичну відсутність коштів, як поважну причину невиконання рішення суду, не знайшли свого підтвердження.
На підставі викладеного, суд вказує, що Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі № 620/5014/20 протиправно не виплачена позивачу перераховану щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік в сумі 8306 грн.
Таким чином, з огляду на правовий статус Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради як суб`єкта владних повноважень по відношенню до позивача, як громадянина України, який за наслідками судового захисту вправі очікувати на своєчасне та у повному обсязі поновлення порушених прав з боку державних органів, суд дійшов висновку, що відповідач в частині не виплати позивачу перераховану щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік в сумі 8306 грн вчинив протиправну бездіяльність.
Згідно з частиною шостою статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Частиною першою статті 249 КАС України визначено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Відповідно до частини п`ятої статті 249 КАС України з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.
Отже, з урахування ст. 9 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо невиконання в повному обсязі рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.03.2021 у справі № 620/5014/20 та нездійсненні виплати позивачу перерахованої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік в сумі 8306 грн з направленням окремої ухвали відповідачу для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону у місячний строк з моменту отримання даної ухвали.
Керуючись статтями 241, 242, 243, 248, 249, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Заяву задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, які полягають у фактичному не виконанні рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2021 року у справі № 620/5014/20 в частині невиплати ОСОБА_1 , як інваліду війни III групи, перерахованої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, відповідно до статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту", з урахуванням раніше виплаченої суми.
Зобов`язати Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону у місячний строк з моменту отримання даної ухвали.
Копію даної ухвали направити учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтями 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Лобан