Справа № 120/2971/20-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 р. Справа № 120/2971/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішення і вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску,

ВСТАНОВИВ:

01.07.2020 до суду надійшла позовна заява за підписом адвоката Желіховського В.М., подана від імені та в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області, про:

- визнання протиправною та скасування вимоги від 09.06.2020 № Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 116850,80 грн;

- визнання протиправним та скасування рішення від 30.01.2020 № про застосування штрафних санкцій в розмірі 11685,10 грн за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач провів документальну планову виїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного соціального внеску за період з 01.01.2017 по 31.12.2018. За результатами перевірки складено акт № 1088/3305/ НОМЕР_1 від 10.12.2019, в якому зафіксовано ряд порушень вимог Податкового кодексу України та Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". На підставі вказаного акта 15.04.2019 на адресу позивача надійшли рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області, серед яких були вимога від 30.01.2020 № Ф- про сплату боргу (недоїмки) в сумі 116850,880 грн та рішення від 30.01.2020 № про застосування штрафних санкцій в розмірі 11685,10 грн за донарахованими сумами єдиного внеску.

Не погодившись із зазначеними рішеннями контролюючого органу, позивач 25.04.2020 подав скаргу до Державної податкової служби України. 16.06.2020 позивачу надійшло рішення ДПС України від 29.05.2020 № 17575/6/99-00-08-06-06-06, яким повідомлено, що скарга позивача розглянута в частині оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 30.01.2020 № Ф- та рішення від 30.01.2020 № . ДПС України скасувала спірну вимогу про сплату боргу, оскільки вона винесена не за встановленою формою, та зобов`язала Головне управління ДПС у Вінницькій області сформувати та направити нову вимогу. В решті скаргу залишено без задоволення.

09.06.2020 відповідач склав нову вимогу № Ф-, якою зобов`язує позивача сплатити борг (недоїмку) з єдиного внеску в сумі 116850,80 грн.

Позивач заперечує факт вчинення ним правопорушень, зафіксованих в акті перевірки № 1088/3305/ НОМЕР_1 від 10.12.2019, а тому вважає, що оскаржувані вимога та рішення є протиправними і такими, що підлягають скасуванню.

Так, позивач вказує на те, що він здійснював бухгалтерський облік та формував податкову звітність на підставі первинних документів, які в повному обсязі надавались під час перевірки. На думку позивача, ревізор повинен був обраховувати весь обсяг валових витрат, а не виокремити лише договір з контрагентом ТОВ "Вінстрой" та виробництво і продаж полістерольних плит, адже об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб є чистий оподатковуваний дохід.

Крім того, позивач звертає увагу, що при аналізі його відносин з ТОВ "Вінстрой" відповідач до суми валових витрат на придбання газобетонних блоків, які в подальшому були реалізовані, не враховував усі витрати на їх придбання.

Відтак позивач вважає безпідставними висновки контролюючого органу про заниження ним суми податку на доходи з фізичних осіб за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 на 531019,56 грн внаслідок завищення суми документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності, і, як наслідок, висновки перевірки про заниження позивачем суми сплати єдиного внеску за 2018 рік на 116850,80 грн (за ставкою 22% від суми донарахування ПДФО в розмірі 531019,56 грн).

Відповідно, позивач просить суд визнати протиправними та скасувати вимогу від 09.06.2020 № Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 116850,80 грн та рішення від 30.01.2020 № про застосування штрафних санкцій в розмірі 11685,10 грн (10% від донарахованої за результатами перевірки суми несвоєчасно сплаченого єдиного внеску).

Ухвалою суду від 06.07.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ФОП ОСОБА_1 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 03.08.2020.

Ухвалою суду від 03.08.2020, постановленою із занесенням до протоколу судового засідання, розгляд справи відкладено на 17.08.2020 з метою забезпечення права сторін на подання заяв по суті справи.

05.08.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні.

Як зазначає відповідач, перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення підприємницької діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок, встановлено, що позивач порушив вимоги п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме занизив суму доходу, на який нараховується єдиний внесок, внаслідок чого донарахуванню підлягає ЄСВ в сумі 116850,80 грн за 2018 рік.

Відтак на підставі акта проведеної перевірки № 1088/3305/ НОМЕР_1 від 10.12.2019 сформовано вимогу від 09.06.2020 № Ф- про сплату ФОП ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 116850,80 грн, а також прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 30.01.2020 № , яким до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 11685,1 грн.

Інших заяв по сут до суду не надходило.

В підготовчому засіданні представник відповідача заявив клопотання про зупинення провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 236 КАС України. На підтримку заявленого клопотання представник зазначив, що в провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває справа № 120/3269/20-а за позовом ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.01.2020 за №№ , , , , якими позивачу визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності. А оскільки податок на доходи фізичних осіб є базою для нарахування єдиного внеску, то провадження у справі № 120/2971/20-а необхідно зупинити до набрання законної сили рішенням суду у справі № 120/3269/20-а.

Ухвалою суду від 17.08.2020 вказане клопотання відповідача задоволено та на підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України зупинено провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 120/3269/20-а.

31.03.2021 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача до суду надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.

Ухвалою суду від 06.04.2021 зазначене клопотання задоволено та поновлено провадження у справі зі стадії, на якій його було зупинено. Підготовче засідання призначено на 19.04.2021.

19.04.2021 засобами електронного зв`язку представник відповідача подав клопотання про розгляд справи у підготовчому засіданні за його відсутності. Крім того, відповідач просить суд вирішити питання про заміну Головного управління ДПС у Вінницькій області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Вінницькій області як територіальний орган ДПС на правах відокремленого підрозділу.

Ухвалою суду від 19.04.2021, постановленою із занесенням до протоколу судового засідання, в порядку процесуального правонаступництва замінено первинного відповідача у справі Головне управління ДПС у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100) на його правонаступника - Головне управління ДПС у Вінницькій області (код ЄДРПОУ ВП 44069150, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028).

Ухвалою суду від 19.04.2021 закрито підготовче провадження у справі з призначенням справи до розгляду по суті на 17.05.2021.

Сторони на виклик суду не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується матеріалами справи.

Водночас 17.05.2021 від представників обох сторін до суду надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Частиною першою статті 205 КАС України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України у разі неявки без поважних причин або без повідомлення причин неявки в судове засідання учасника справи, який був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

Крім того, за змістом ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене та беручи до уваги достатність наявних у справі доказів, суд вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

При цьому суд враховує вимоги ч. 5 ст. 250 КАС України, згідно з якою датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець з 19.09.2020. Основний вид економічної діяльності позивача - 23.99 "Виробництво неметалевих мінеральних виробів".

На підставі наказу Головного управління ДПС у Вінницькій області від 25.10.2019 за № 1732 в період з 14.11.2019 по 04.12.2019 головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС у Вінницькій області Ключківським В.П. проведена планова виїзна документальна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018.

За результатами перевірки складено акт від 10.12.2019 за № 1088/3305/ НОМЕР_1 , в якому зафіксовані наступні порушення позивачем вимог чинного законодавства:

1) п. 198.5, 198.6 ст. 198 ПКУ, в результаті чого донараховано ПДВ в сумі 196317,00 грн за грудень 2018 року;

2) п. 177.2, пп. 177.4.5 п. 177.4, 177.10 ст. 177 ПКУ, в результаті чого донараховано ПДФО на суму 531019,56 грн за 2018 рік;

3) п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", в результаті чого занижено єдиний соціальний внесок, нарахований з чистого оподаткованого доходу, в сумі 116850,80 грн за 2018 рік;

4) п.п. 11.2, 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму військового збору у період, що перевірявся, на загальну суму 44251,63 грн за 2018 рік;

5) п. 177.2, п. 177.10 ст. 177 ПКУ, а саме: включення до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік перекручених даних;

6) п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме порушення порядку нарахування єдиного соціального внеску за 2018 рік;

7) п. 51.1 ст. 51, п. 176.2 ст.176 ПКУ, в результаті неподання податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за період 2017-2018 роки.

На підставі вказаних висновків акта перевірки відповідачем прийнято такі рішення:

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 30.01.2020 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на додану вартість" на 294205,50 грн, з яких 196137,00 грн за податковим зобов`язанням та 98068,50 грн за штрафними санкціями;

- податкове повідомлення-рішення форми "ПН" від 30.01.2020 № , за яким, через відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст. 201 ПКУ, податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 196137,00 грн позивача попереджено про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування у строк, визначений п. 120.1.2 ст. 120.1 ПКУ, та згідно зі ст. 120.1 ПКУ застосовано штраф в розмірі 50% у сумі 98068,50 грн;

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 30.01.2020 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" на 663774,45 грн, з яких 531019,56 грн за податковим зобов`язанням та 132754,89 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- вимогу від 30.01.2020 № Ф- про сплату позивачем боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 116850,80 грн;

- рішення від 30.01.2020 № про застосування до позивача штрафних санкцій за донарахування органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 11685,10 грн (10% від суми донарахування);

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 30.01.2020 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" на суму 55314,54 грн, з яких 44251,63 грн за основним платежем та 11062,91 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення-рішення форми "ПС" від 30.01.2020 за № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 510,00 грн за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку".

Не погодившись з вказаними рішеннями, 25.04.2021 позивач оскаржив їх в адміністративному порядку.

Рішенням ДПС України від 29.05.2020 № 17575/6/99-00-08-06-06-06 позивача повідомлено, що його скарга розглянута в частині оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 30.01.2020 № Ф- та рішення від 30.01.2020 № . При цьому скасовано спірну вимогу про сплату боргу з єдиного внеску, оскільки вона винесена не за встановленою формою, та зобов`язано Головне управління ДПС у Вінницькій області сформувати та направити ФОП ОСОБА_1 нову вимогу.

На виконання вказаного рішення відповідач направив позивачу нову вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 09.06.2020 № Ф-.

Таким чином, предметом оскарження у цій справі є вимога від 09.06.2020 № Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 116850,80 грн та рішення від 30.01.2020 № про застосування штрафних санкцій за донарахування органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 11685,10 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

За приписами п.п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПКУ платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до абз. 4 п. 164.1 ст. 164 ПКУ базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно д пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Згідно з п. 177.2 ст. 177 ПКУ об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Водночас за змістом пункту 177.4 статті 177 ПКУ до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку, які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи-підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи-підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єктів житлової нерухомості); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою-підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, пов`язаних з господарською діяльністю фізичної особи-підприємця;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Не включаються до складу витрат підприємця:

- витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

- витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

- витрати на придбання та утримання основних засобів, визначених абзацами восьмим-десятим підпункту 177.4.6 цього пункту;

- документально не підтверджені витрати.

Судом встановлено, що за результатами проведеної перевірки, яка оформлена актом № 1088/3305/ НОМЕР_1 від 10.12.2019, відповідач дійшов висновку, що позивач ФОП ОСОБА_1 порушив вимоги п. 177.2, пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПКУ та занизив суму ПДФО за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 на 531019,56 грн за рахунок завищення суми своїх документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності.

Відтак податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Вінницькій області від 30.01.2020 № позивачу визначено зобов`язання з ПДФО від здійснення підприємницької діяльності за 2018 рік на суму 531019,56 грн за основним платежем.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону від 08.07.2010 за № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VI) платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується:

для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Таким чином, питання щодо правомірності нарахування позивачу єдиного внеску в сумі 116850,80 грн за 2018 рік за результатами проведеної перевірки напряму залежить від правомірності інших висновків контролюючого органу, а саме щодо заниження позивачем чистого доходу на суму 531019,56 грн за 2018 рік, виходячи з якої позивачу було здійснено донарахування єдиного внеску (за ставкою 22%).

Як видно з матеріалів справи, не погодившись з правомірністю податкового повідомлення-рішення від 30.01.2020 за № та інших рішень Головного управління ДПС у Вінницькій області, позивач за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.11.2020 у справі № 120/3269/20-а, яке набрало законної сили, позов ФОП ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницький області від 30.01.2020 за № , № , № та від 05.08.2020 за № .

Серед іншого, у вказаному рішенні суд дійшов висновку, що дані перевірки, зазначені у відповідному акті, не збігаються з встановленими у справі обставинами щодо кількості та вартості придбаних та реалізованих позивачем у 2018 році сировини і газобетонних блоків, які, в свою чергу, стали підставою для нарахування податкового зобов`язання. Крім того, податковим органом не доведено заниження позивачем чистого оподаткованого доходу відображеного в додатках до податкових декларацій про майновий стан і доходи в сумі, визначеній в акті перевірки.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, в силу приписів ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16.11.2020 у справі № 120/3269/20-а набрало законної сили, є обов`язковим для сторін, а встановлені ним обставини не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи.

Отже, суд виходить з того, що вказане судове рішення має преюдиційний характер при вирішенні цієї справи.

Водночас таким рішенням встановлено відсутність факту заниження позивачем ПДФО на суму 531019,56 грн за 2018 рік, що, як наслідок, стало підставою для донарахування єдиного внеску в сумі 116850,80 грн (за ставкою 22% від суми доходу 531019,56 грн) згідно з оскаржуваною вимогою від 09.06.2020 № Ф-.

Відтак відсутні й правові підстави для донарахування позивачу відповідних сум єдиного внеску за 2018 рік та застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 10% від суми донарахування.

При цьому суд зауважує, що саме за клопотанням відповідача суд зупиняв провадження у цій адміністративній справі до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 120/3269/20-а.

Тобто сам відповідач усвідомлював та визнавав ту обставину, що рішення суду у зазначеній справі є визначальним для вирішенні спору між сторонами в даній справі.

За змістом ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

В силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з позицією ЄСПЛ, викладеною, зокрема, у справі "Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції", заява № 36985/97, рішення від 23 липня 2002 року, п. 110, адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтримку правомірності оскаржуваних рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що позов ФОП ОСОБА_1 належить задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, у зв`язку з задоволенням позову, судові витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 1285,36 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Вінницькій області від 09 червня 2020 року № Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 116850,80 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області від 30 січня 2020 року № про застосування штрафних санкцій в розмірі 11685,10 грн за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1285,36 грн (одна тисяча двісті вісімдесят п`ять гривень тридцять шість копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 );

2) представник позивача: адвокат Желіховський Володимир Миколайович (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса для листування: вул. Соборна, 38, офіс 303, м. Вінниця, 21050);

3) відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (код ЄДРПОУ ВП 44069150, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028).

Повне судове рішення складено 24.05.2021.

Суддя Сало Павло Ігорович