Справа № 380/3411/21
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/3411/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства рибного господарства України про визнання протиправною бездіяльності, стягнення середнього заробітку, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Коблик Маріанна Володимирівна, звернувся до суду з позовом до Державного агентства рибного господарства України (далі відповідач), в якому просить:

- стягнути з відповідача на користь позивача суму 319 246 грн 87 к. середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі у період з 25.01.2019;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 суму 100 000 грн відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.01.2019, що набрало законної сили, зобов`язано Державне агентство рибного господарства України працевлаштувати ОСОБА_1 на державній службі на рівнозначній посаді в територіальних органах Державного агентства рибного господарства України. Вказане судове рішення в частині працевлаштування позивача на державній службі на рівнозначній посаді в територіальних органах Державного агентства рибного господарства України не виконано. Оскільки позивача не поновлено на роботі, просить стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та моральну шкоду, спричинену такими діями відповідача.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заву. Вказав, що в резолютивній частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.01.2019 у справі № 1340/3472/18, зокрема зобов`язано Державне агентство рибного господарства України працевлаштувати ОСОБА_1 на державні службі на рівнозначній посаді в територіальних органах Держрибагентства. Виконати вищевказане рішення суду в частині працевлаштування ОСОБА_1 можливо в один із таких способів: призначити ОСОБА_1 (за згодою) в порядку переведення на рівнозначну посаду в Управління охорони, використання відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Кіровоградській області, яке наразі не припинено або призначити позивача відповідно до Закону України «Про державну службу» на посаду державної служби в один із новостворених територіальних органів у разі прийняття ОСОБА_1 рішення про участь у конкурсі на посаду державної служби та у разі визначення ОСОБА_1 переможцем конкурсу. Про способи працевлаштування позивача проінформовано листом Держрибагентства від 29.08.2019 № 1-7.2-19/4867-19. Проте позивач не надав згоди на будь-який із можливих варіантів працевлаштування та не подав до Держрибагентства необхідних для такого працевлаштування заяв та документів. Вказує, що заявлений ОСОБА_1 розрахунок середньомісячного заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі у період з 25.01.2019 не може братися судом до уваги, оскільки здійснений ним особисто, без будь яких законних на те підстав. Стверджує, що відповідачем вживались заходи щодо працевлаштування ОСОБА_1 , однак оскільки таке працевлаштування можливо лише за спільними діями як і позивача так і відповідача. Вважає, що відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі і моральної шкоди.

Ухвалою від 19.03.2021 позовна заява, подана без додержання вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви. Вимоги ухвали позивачем виконано.

Ухвалою від 30.03.2021 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Ухвалою від 02.04.2021 частково задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів.

Витребувано від Державного агентства рибного господарства України належним чином завірені копії штатних розписів територіальних органів Державного агентства рибного господарства України за 2019, 2020, 2021 роки.

Зобов`язано Державне агентство рибного господарства України подати суду витребувані документи протягом 15 днів з моменту отримання даної ухвали.

Відповідачем 19.04.2021 подано відзив на позовну заяву (вх.№27257) та документи, що були витребувані згідно з ухвалою від 02.04.2021 (вх.№27256).

Позивачем 22.04.2021 подано відповідь на відзив (вх.№5138ел) та 19.05.2020 клопотання про врахування штатних розписів та правових позицій Верховного Суду при винесенні судового рішення у справі.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.01.2019 у справі №1340/3472/18, яке набрало законної сили 11.06.2021, частково задоволено позов ОСОБА_1 до Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області в особі Голови ліквідаційної комісії ОСОБА_2 , Управління Державного агентства рибного господарства у Львівській області, Державного агентства рибного господарства України про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку.

Визнано протиправним та скасовано наказ Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області № 25-ОС від 19.07.2018 про звільнення ОСОБА_1 .

Зобов`язано Державне агентство рибного господарства України працевлаштувати ОСОБА_1 на державній службі на рівнозначній посаді в територіальних органах Державного агентства рибного господарства.

Стягнуто з Державного агентства рибного господарства України на користь ОСОБА_1 23 608 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 20.07.2018 по 24.01.2019.

Ані на дату звернення до суду з даним позовом, ані на жату прийняття рішення судове рішення від 24.01.2019 у справі №1340/3472/18 в частині працевлаштування ОСОБА_1 на державній службі на рівнозначній посаді в територіальних органах Державного агентства рибного господарства не виконано.

Вказане зумовило звернення позивача з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення та стягнення моральної шкоди.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частиною другою статті 372 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Пункт 3 частини першої статті 371 КАС України визначає, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України (далі- КЗпП України) у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно з частиною п`ятою статті 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у постанові «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу (пункт 34).

Таким чином, законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист прав та інтересів громадян і держави.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 825/1281/16.

Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок. Зазначений обов`язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.

Рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Відповідно до статті 236 КЗпП України виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Судом встановлено, що відповідачем не виконано рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.01.2019 у справі № 1340/3472/18 в частині працевлаштування ОСОБА_1 на державній службі на рівнозначній посаді в територіальних органах Державного агентства рибного господарства.

Вказане зумовлює висновок суду про наявність підстав для стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі відповідно до статті 236 КЗпП України.

Судом не беруться до уваги доводи відповідача про відсутність його вини у такій затримці, оскільки передбачена статтею 236 КЗпП України відповідальність роботодавця не поставлена у залежність від його вини.

Саме така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №812/801/17 і від 30.04.2020 у справі №260/1424/18.

Вирішуючи питання щодо суми середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі, суд виходить з такого.

З дати прийняття судом рішення та станом на дату розгляду даної справи ОСОБА_1 не працевлаштований на державній службі на рівнозначній посаді в територіальних органах Державного агентства рибного господарства.

Тому сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі повинна обраховуватися за період з 25.01.2019 (наступний день після винесення Львівським окружним адміністративним судом рішення від 24.01.2019 у справі №1340/3472/18) по дату прийняття рішення у даній справі.

Статтею 27 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100), який застосовується у випадку виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку №100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку).

У відповідності до абзацу 3 пункту 2 Порядку№100середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Таким чином, середня заробітна плата для цілей, передбачених статтею 236 КЗпП України, повинна обчислюватися з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи.

Для обчислення суми заробітку, що підлягає виплаті працівникові за час вимушеного прогулу, за основу беруться робочі дні.

Відповідно до частини 4 сттатті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, суд враховує середньоденний розмір заробітної плати ОСОБА_1 , встановлений у рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 24.01.2019 у справі № 1340/3472/18.

Вказаним рішенням встановлено, що середньомісячна заробітна плата позивача становить 3723 грн, середньоденна 181 грн 60 к.

Період затримки рішення становить 580 днів (з 25.01.2019 по 21.05.2021).

Таким чином, середній заробіток за час затримки виконання судового рішення складає 105 328 грн (181 грн 60 к. * 580 дні).

З урахуванням встановленої затримки виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.01.2019 у справі № 1340/3472/18 в частині поновлення позивача на посаді, суд дійшов висновку про стягнення з Державного агентства рибного господарства України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі за період з 25.01.2019 по 21.05.2021 у розмірі 105 328 грн, з урахуванням обов`язкових платежів та зборів.

Судом не береться до уваги наданий позивачем розрахунок середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі у період з 25.01.2019 з таких підстав.

Згідно з нормами Порядку №100, яким визначається порядок обчислення середньої заробітної плати, розмір середнього заробітку слід обраховувати виходячи із розміру заробітної плати особи, у якої виникло право на таку виплату.

Натомість наданий ОСОБА_1 розрахунок зроблений на підставі середнього заробітку завідувача самостійного сектору на території декількох областей, що не відповідає вимогам Порядку №100.

Судом також не береться до уваги надані відповідачем копії штатних розписів територіальних органів Державного агентства рибного господарства України за 2019, 2020, 2021 роки, оскільки із змісту останніх неможливо встановити яка ж посада є рівнозначною посаді, яку до звільнення обіймав позивач.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 100 000 грн відшкодування моральної шкоди, суд зазначає таке.

Положеннями статті 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Згідно з статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4 (пункт 3) визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрату немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 зазначеної Постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд зазначає, що не виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.01.2019 в частині працевлаштування ОСОБА_1 на державній службі може мати певні наслідки для позивача, які він розцінює як моральну шкоду.

Разом з тим, позивачем не надано належних доказів щодо характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких він зазнав у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з оскаржуваними діями відповідача, характеру немайнових втрат, тяжкості вимушених змін у його життєвих і професійних стосунках, моральних переживаннях, стану здоров`я тощо.

Сам лише факт невиконання судового рішення не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди.

Тому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних в частині стягнення середнього заробітки за час затримки виконання судового рішення.

Відповідно до статі 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в інтересах якого діє адвокат Коблик Маріанна Володимирівна, до Державного агентства рибного господарства України (вул. С. Стрільців, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправною бездіяльність, стягнення середнього заробітку, стягнення моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з Державного агентства рибного господарства України (вул. С. Стрільців, м. Київ, 04053, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 25.01.2019 по 21.05.2021 в розмірі 105 328 (сто п`ять тисяч триста двадцять вісім) грн, з урахуванням обов`язкових платежів та зборів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.П. Хома