Справа № 640/25294/19
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:

- визнати бездіяльність ГУ ПФУ в м. Києві, що полягає у неперерахунку, ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 пенсії в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення зазначеного у довідці Адміністрації Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення, встановленого за посадою Голови Державної прикордонної служби України з 01.01.2019 від 14.05.2019 № 28 без обмеження максимальним розміром з 01.01.2019 та застосуванні при обчисленні розміру пенсії максимальної величини бази нарахування єдиного внеску визначеного Законом України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» з 07.03.2019, - протиправною;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві перерахувати, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі, який обчислений без застосування максимальної величини бази нарахування єдиного внеску з 07.03.2019 та в розмірі який обчислений з грошового забезпечення, зазначеного у довідці Адміністрації Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення, встановленого за посадою Голови Державної прикордонної служби України з 01.01.2019 від 14.05.2019 № 28 без обмеження максимальним розміром з 01.01.2019;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві здійснити виплату ОСОБА_1 суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2019 однією сумою з урахуванням виплачених сум, з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу розрахувавши її розмір за методикою відповідно статті 3 Закону України від 19.10.2000 № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати», без використання при такій виплаті постанов Кабінету Міністрів України чи інших нормативно правових актів (постанова від 22.08.2018 № 649 тощо), які надають боржнику можливість для відстрочення чи розстрочення пенсійних виплат;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві подати протягом п`ятнадцяти днів, з дня набрання рішенням суду законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, що полягає у неперерахунку, ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 пенсії в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення зазначеного у довідці від 14.05.2019 № 28, виданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення, встановленого за посадою Голови Державної прикордонної служби України станом на 01.01.2019, - протиправною.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію на підставі довідки від 14.05.2019 № 28 виданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення, встановленого за посадою Голови Державної прикордонної служби України станом на 01.01.2019, без використання при такій виплаті постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, яка надає боржнику можливість для відстрочення чи розстрочення пенсійних виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказане рішення в частині відмовлених позовних вимог та в цій частині позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, зокрема, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом від 09.04.1992 № 2262-ХІІ порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України. які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України,

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу та був звільнений у запас, у зв`язку з чим позивачу з 09.110.2014 призначена пенсія за вислугу року відповідно до Закону № 2262-ХІІ та він перебуває на пенсійному обліку у ГУ ПФУ та отримує пенсію у розмірі 70% грошового забезпечення.

Відповідач у липні 2019 року здійснив перерахунок пенсії позивача з 07.03.2019 в розмірі 70 % грошового забезпечення (вислуга 38 років), яке складається з посадового окладу - 18000, 00 грн; окладу за військовим звання - 1760, 00 грн, процентної надбавки за вислугу років - 50 % 9880, 00 грн; надбавки особам, які працюють в умовах режимних обмежень - 20 % 20 % -3600, 00 грн; надбавка держ. експерт з питань таємниць 20 % - 3600, 00 грн, надбавка за інтенсивність служби - 100 % -18000,00 грн, премії - 34, 91 % - 6283, 80 грн. Усього - 61 123, 80 грн. Сума грошового забезпечення для обчислення пенсії - 55845, 00 грн. Основний розмір пенсії - 70 % грошового забезпечення (вислуга років 38) у розмірі: 39091, 50 грн. Підсумок пенсії з надбавками: 39913, 50 грн з урахуванням максимального розміру пенсії: 24 628, 70 грн.

Позивач, зокрема, 30.05.2019 звернувся до ГУ ПФУ із заявою про перерахунок його пенсії з урахуванням розміру грошового забезпечення, визначеного з 01.01.2019, за посадою Голови Державної прикордонної служби України, з урахуванням тих видів грошового забезпечення та військового звання, які він фактично отримував на день звільнення з військової служби, відповідно до довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14.05.2019 № 28, а також виплатити різницю між перерахованою пенсією та вже проведеними виплатами пенсії за вислугу років з 01.01.2019, додавши відповідну довідку.

Листом від 21.06.2019 ГУ ПФУ в м. Києві повідомило позивача про те, що змістом пунктів 1, 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 (далі - Порядок № 45) передбачений відповідний алгоритм дій, які повинні вчинити органи державної влади у разі підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом № 2262-ХІІ. Зокрема Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС. Наразі будь-які повідомлення від Мінсоцполітики про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку до ГУ ПФУ не надходили.

Позивач звертався до відповідача із заявою, яка зареєстрована ГУ ПФУ 06.09.2019 № 99851, щодо виконання рішення у справі № 640/20089/18, на яку листом від 01.10.2019 № 214782/03 отримав відповідь про те, що на виконання вказаного рішення ГУ ПФУ з урахуванням Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI), яким встановлено максимальна величина бази нарахування єдиного внеску, яка станом на 10.10.2017 становила 55 845, 00 грн. Після проведеного перерахунку пенсії з урахуванням надбавок та підвищень до пенсії її розмір склав 39913, 50 грн. Разом з цим, з урахуванням частини другої пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VI) до щомісячної відомості для проведення виплати включаються кошти у розмірі 24 628, 71 грн.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо перерахунку пенсії позивача на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14.05.2019 № 28 без обмеженням його пенсії максимальним розміром та застосуванні при обчисленні розміру пенсії максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що оскільки позивач отримує пенсію на підставі Закону № 2262-ХІІ, яка йому призначена у жовтні 2014 року, суд вважає, що відповідачем правомірно при її перерахунку обмежено розмір такої пенсії на підставі норм Закону № 3668-VI.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок № 45).

Пунктом 1 Порядку № 45 визначено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Згідно з п. 5 Порядку № 45 для перерахунку пенсій грошове забезпечення враховується у розмірі, встановленому за відповідною посадою (посадами), в межах визначеної законодавством максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням таких його видів: посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років - розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України або керівником державного органу у межах його повноважень на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та військовим (спеціальним) званням; надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, почесне звання «заслужений» чи «народний», службу в умовах режимних обмежень, спортивні звання, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук та вчене звання - у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі; щомісячні надбавки, доплати та підвищення, конкретні розміри яких за відповідними посадами (категоріями) установлені Кабінетом Міністрів України - у зазначених розмірах на момент виникнення права на перерахунок; інші щомісячні надбавки, доплати (крім доплати, розмір якої визначається як різниця між розміром грошового забезпечення до і після запровадження нових умов його виплати), підвищення та щомісячна премія - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію.

Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Згідно зі ст. 43 Закону № 2262-XII, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, обчислюється з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI) внесено зміни в ст. 13 Закону № 2262-XII, згідно яких призначення пенсії особам офіцерського складу змінено з розміру 90 відсотків від грошового забезпечення на 80 відсотків від грошового забезпечення.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року № 1166-VII (п.п. 2 п. 24 розділу ІІ) призначення пенсії особам офіцерського складу змінено з розміру 80 відсотків від грошового забезпечення на 70 відсотків.

Разом з тим, Законом № 3668-VI до статті 43 Закону № 2262-XII внесено нову норму, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Положеннями ч. 7 статті 43 Закону № 2262-XII, в редакції Закону № 911-VIII від 24 грудня 2015 року (чинній з 01 січня 2016 року по 20 грудня 2016 року) встановлено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року у справі № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають ст. 17 Конституції України, положення першого речення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-XII. Зокрема, Конституційний суд зазначив, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-XII, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч. 5 ст. 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Відповідно до п. 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 положення ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20.12.2016 відсутня ч. 7 ст. 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 1 січня 2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Буквальне розуміння змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016, дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня ч. 7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Це означає, що протягом 2017 року ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Даний висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 31 січня 2019 року у справі № 638/6363/17 та від 12 березня 2019 року у справі № 522/3049/17.

Крім того, передбачені ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» обмеження пенсій максимальним розміром введені в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII.

В той же час, п. 2 Прикінцевих положень Закону № 911-VIII передбачено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується лише до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016, при цьому, пенсія позивачу призначена з 01.02.2006.

Згідно з ч. 3 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції Закону № 614-VIII від 15.07.2015) перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Викладене дає підстави для висновку, що внесені зміни до статей 13, 43 Закону № 2262-XII щодо розміру пенсії у відсотках та її максимального розміру стосуються виключно порядку призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом у разі реалізації ними права на первинне призначення пенсії за цим Законом, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

З матеріалів справи вбачається застосування відповідачем обмеження пенсії позивача максимальним розміром 10 740 грн.

Пенсію позивачу призначено у жовтні 2014 року.

Таким чином, при перерахунку пенсії військовослужбовцям має застосовуватись норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, що діяла на момент призначення пенсії, у зв`язку з чим відповідач зобов`язаний здійснити виплату пенсії позивачу без обмеження її максимального розміру.

Наведене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 15 квітня 2019 року в справі № 127/4270/17.

Відтак, позовні вимоги позивача в частині визнання бездіяльності ГУ ПФУ в м. Києві, що полягає у неперерахунку, ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 пенсії в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення зазначеного у довідці Адміністрації Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення, встановленого за посадою Голови Державної прикордонної служби України з 01.01.2019 від 14.05.2019 № 28 без обмеження максимальним розміром з 01.01.2019 та зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві перерахувати, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення, зазначеного у довідці Адміністрації Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення, встановленого за посадою Голови Державної прикордонної служби України з 01.01.2019 від 14.05.2019 № 28 без обмеження максимальним розміром з 01.01.2019 підлягає задоволенню, а висновки рішення суду першої інстанції в цій частині - скасуванню.

Водночас, як вірно зазначено судом першої інстанції, у 2018 році максимальна база нарахування єдиного внеску становила 55845, 00 грн (3723 грн Ч 15), у 2019-му - 62595, 00 грн (4173 грн Ч 15).

Оскільки розмір грошового забезпечення, яке враховується для перерахунку пенсії позивача при здійсненні перерахунку його пенсії на підставі рішення у справі № 640/20089/18 з березня 2018 року перевищував максимальну величину бази нарахування єдиного внеску, то відповідач для обчислення пенсії позивача правомірно врахував 55845, 00 грн.

Відтак, позовна вимога в частині застосування максимальної величини бази нарахування єдиного внеску при перерахунку пенсії позивача на виконання рішення суду задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог про компенсацію втрати частини доходів, колегія суддів звертає увагу на таке.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ від 19.10.2000 (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 (далі - Порядок № 159).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Зі змісту цієї норми випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Згідно з п. 3 Порядку №159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, як, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Отже, основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Відтак, Закон №2050-ІІІ пов`язує виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу.

Пункти 1, 2 цього Порядку №159 відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Згідно з пунктом 4 Порядку визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Статтею 55 Закону України від 09.04.1992, № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII) також визначено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Виходячи з вищенаведеного, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону №2050-ІІІ, ст. 55 Закон № 2262-XII та Порядком №159 є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 по справі №522/5664/17 (провадження К/9901/2999/17), від 20.02.2018 по справі №336/4675/17 (провадження №К/9901/23/17), і від 05.10.2018 по справі №162/787/16-а (провадження №К9901/33652/18).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки, щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Також, позивач просить нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів, однак станом на день звернення до суду з даним позовом по вказаний період виплата не здійснена.

Отже, оскільки перерахунок та виплата пенсії позивачу не здійснена, на переконання колегії суддів, відсутня виплата в розумінні Закону №2050-ІІІ, за наявності якої можлива виплата суми компенсації, відтак, позовні вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За такого правового регулювання та обставин справи, ухвалене у справі судове рішення підлягає частковому скасуванню, з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2020 року в частині визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, що полягає у неперерахунку, ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 пенсії в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення зазначеного у довідці від 14.05.2019 № 28, виданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення, встановленого за посадою Голови Державної прикордонної служби України станом на 01.01.2019, протиправною та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію на підставі довідки від 14.05.2019 № 28 виданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення, встановленого за посадою Голови Державної прикордонної служби України станом на 01.01.2019, без використання при такій виплаті постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, яка надає боржнику можливість для відстрочення чи розстрочення пенсійних виплат - скасувати.

Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги в частині визнання бездіяльності ГУ ПФУ в м. Києві, що полягає у неперерахунку, ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 пенсії в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення зазначеного у довідці Адміністрації Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення, встановленого за посадою Голови Державної прикордонної служби України з 01.01.2019 від 14.05.2019 № 28 без обмеження максимальним розміром з 01.01.2019 та зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві перерахувати, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення, зазначеного у довідці Адміністрації Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення, встановленого за посадою Голови Державної прикордонної служби України з 01.01.2019 від 14.05.2019 № 28 без обмеження максимальним розміром з 01.01.2019 року - задовольнити. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в повному обсязі без будь-яких обмежень на підставі постанови Кабінету Міністрів від 21.02.2018 року №103.

В іншій частині Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Пилипенко О.Є.

Суддя Черпіцька Л.Т.