Справа № 400/634/21
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 р. № 400/634/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

про:визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.01.2021 № 7,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємць ОСОБА_1 (далі - позивач або ФОП ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі - відповідач) з вимогою визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 13.01.2021р. № 7 про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 9590,00грн.

В обгрунтування позову позивач зазначив, що згідно Наказу ГУ ДПС у Миколаївській області про проведення перевірки позивача № 364 від 08.12.2020 р. перевірка проводилась за період діяльності з 27.11.2019р. по дату закінчення перевірки. Під час перевірки перевіряючими було заявлено письмову вимогу, у формі запиту № 1 від 09.12.2020р. В цьому запиті вимагалось надати (серед іншого) первинні документи, які свідчать про оприбуткування товару, який знаходиться за місцем реалізації та зберігання. В запиті також було зазначено, що первинні документи слід надати за період діяльності з 27.11.2019р. по 09.12.2020р. ФОП ОСОБА_1 виконала вимогу перевіряючих про надання документів за період діяльності з 27.11.2019р. по 09.12.2020р., надала первинні документи за цей період, що підтверджується описом, який був наданий відповідачу до закінчення перевірки - 16.12.2020р. (перевірка закінчена 17.12.2020р., акт складено 21.12.2020р.). Ніяких інших вимог щодо надання додаткових документів за інші періоди перевіряючі не мали права висувати, і не, висували, оскільки вони не входять в перевіряємий період. Таким чином, оскаржуване рішення є таким, що підлягає скасуванню, оскільки винесено неправомірно.

Відповідач заперечував проти позову, про що виклав у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказав, що в ході проведеної перевірки діяльності позивача встановлені н порушення: п.11 ст.3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон №265), а саме: порушено використання режиму програмування найменування підакцизних товарів та обліку їх кількості; п.12 ст.3 Закону №265, а саме: ведення з порушеннями обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання, здійснення реалізації товарів, які не обліковані в установленому порядку. На підставі акту фактичної перевірки ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.01.2020 №7 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 9 590,00 грн. (за порушення п.11 ст. 3 Закону №265 на суму 5100,00 грн., та п.12 ст. 3 Закону №265 на суму 4490,00 грн.). В ході фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 09.12.2020 було надано запит про надання документів, в тому числі й Книги обліку доходів і витрат. Проте, позивачем ні на запит від 09.12.2020р., ні в запереченнях до акту перевірки, не було надано Книги обліку доходів і витрат. Таким чином, прийняте відповідачем повідомлення-рішення відповідає у повній мірі вимогам чинного законодавства України, а тому підстави для скасування відповідного рішення відсутні.

У відповіді на відзив позивач підтримав позовну вимоги, та вказав, що висновки акту перевірки про порушення позивачем п.12 ст.3 Закону № 265/95 є необґрунтованими.

Ухвалою від 05.02.2021р. суд відкрив провадження у справі №400/634/21 та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст.260 КАС України.

Відповідно до ст. 262 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив матеріали справи, та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем з 1999 року, основним видом діяльності якої згідно КВЕД 47.19 є інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах. Фактичну діяльність позивач здійснює за адресою АДРЕСА_2 .

Головним управлінням ДПС у Миколаївській області з 09.12.2020 по 18.12.2020 на підставі наказу від 08.12.2020 №364 проведено фактичну перевірку кафетерію « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належать суб`єкту господарювання ФОП ОСОБА_1 , щодо дотримання норм законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та імпортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

В ході перевірки відповідачем встановлені наступні порушення:

- п.11 ст.3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: порушено використання режиму програмування найменування підакцизних товарів та обліку їх кількості;

- п.12 ст.3 Закону №265, а саме: ведення з порушеннями обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання, здійснення реалізації товарів, які не обліковані в установленому порядку.

Вказані порушення зафіксовані в акті перевірки від 21.12.2020 №2518/14/19/07/ НОМЕР_1 .

Не погоджуючись з актом фактичної перевірки від 21.12.2020 №2518/14/19/07/ НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_1 подано заперечення на акт фактичної перевірки від 21.12.2020 №2518/14/19/07/ НОМЕР_1 на адресу ГУ ДПС у Миколаївській області.

За результатами розгляду заперечення на акт перевірки від 21.12.2020 №2518/14/19/07/ НОМЕР_1 , відповідачем встановлено технічну помилку в тексті акта фактичної перевірки від 21.12.2020 №2518/14/19/07/ НОМЕР_1 , у зв`язку з чим останнім внесені зміни: в заголовку акта дату « 11.12.2019» замінено на дату « 18.12.2020»; в підпункті 3.2 розділу 3 акта число « 17» замінено на число « 18», відповідь на заперечення, надіслана ФОП ОСОБА_1 поштовим відправленням.

На підставі акту фактичної перевірки Головним управлінням ДПС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.01.2020 №7 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 9 590,00 грн. (за порушення п.11 ст. 3 Закону №265 на суму 5100,00 грн., та п.12 ст. 3 Закону №265 на суму 4490,00 грн.)

Не погоджуючись з прийнятим відповідачем податковим повідомленням-рішенням від 13.01.2020 №7, позивач звернувся до суду з даним позовом про його скасування.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Порядок проведення фактичних перевірок податковими органами врегульований Податковим Кодексом України (далі - ПКУ).

Так, відповідно до пункту 75.1.3. Податкового Кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо: дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Тобто фактична перевірка може проводитись з різною метою, що передбачені вище процитованим пунктом 75.1.3. ПКУ.

Відповідно до пункту 80.2. ПКУ, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом. Тобто саме керівник органу ДПС (його заступник або уповноважена особа) приймає рішення про проведення перевірки за наявності підстав для її проведення, та визначає мету такої перевірки

Як вбачається з наказу на перевірку № 364 від 08.12.2020 р. та змісту акту перевірки від 21.12.2020 р. № 2518/14/29/07/ НОМЕР_1 , метою перевірки було «здійснення контролю за дотримання норм законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального».

Допуск до фактичної перевірки регламентується статтею 81 КПУ. Для допуску на перевірку перевіряючі повинні пред`явити направлення на перевірку, одним з обов`язкових реквізитів якого є мета перевірки. Саме зазначення мети перевірки визначає коло повноважень перевіряючих та захищає суб`єкта господарювання від зловживань.

Позивач перебуває на загальній системі оподаткування, в зв`язку з чим зобов`язаний мати первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходились у місці продажу (господарському об`єкті).

Суд зазначає, що перевіркою встановлено випадок проведення розрахункової операції в кафетерії ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , з продажу підакцизного товару, а саме: горілки «Немирів» ШТОФ , 0,100 л (2 порції по 0,05 л.), вміст спирту 40% об., вартістю 34,00 грн. через реєстратор розрахункових операцій «ВАМП-МІКРО», заводський №ХМ48005294, фіскальний №, без використання режиму програмування назви товару, а саме в чеку зазначено назву товару: «водка», без зазначення найменування виробника, торгівельної марки ти інших ознак алкогольного напою, що унеможливлює однозначно ідентифікувати товар в документообігу суб`єкта господарювання.

Так, в фіскальному чеку (роздрукованому реєстраторам розрахункових операцій «ВАМП-МІКРО», заводський №ХМ48005294, фіскальний №0, 09.12.2020 (14:17:24) М0465 (номер чеку) при продажу горілки «Немирів» ШТОФ 0,100 л (2 порції по 0,05л), вміст спирту 4.0% об., вартістю 34,00 грн., відсутня назва товару, що унеможливлює однозначно ідентифікувати товар, та є на думку відповідача, порушенням п.11 ст. 3 Закону України №265.

В зв`язку з виявленням відповідачем такого порушення, на позивача накладено штраф в розмірі 5100,00грн.

Згідно пункту 2 розділу І «Положення про форму та зміст розрахункових документів електронних розрахункових документів», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 № 13 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 р. за № 220/28350, назва товару (послуги) - слово, поєднання слів або слова та цифрового коду, які відображають споживчі ознаки товару (послуги) та однозначно ідентифікують товар чи послугу в документообігу СГ.

Звертаю увагу суду на останні слова вказаної норми, вона вимагає ідентифікації товару саме в документообігу суб`єкта господарювання, а не серед загального масиву товарів. ФОП ОСОБА_1 має довготривалі договірні відносини з постачальниками алкогольних напоїв, та завжди реалізовувала тільки один вид горілки: саме Неміров ШТОФ . Це підтверджується і самим змістом акту перевірки - за наслідками проведеної інвентаризації товарів, що знаходились в реалізації, не встановлено інших марок горілки, окрім Неміров ШТОФ . Крім того, програмування товару без зазначення торговельної марки не завадило правильно облікувати кількість горілки, адже згідно з відомістю (додаток 8 до акту перевірки) не встановлено порушення обліку кількості горілки.

Таким чином, для цілей документообігу ФОП ОСОБА_1 таке програмування горілки за найменуванням є достатнім, та дозволяє однозначно ідентифікувати горілку у власному документообігу ФОП ОСОБА_1 .

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що позивач придбавала товар горілку «Неміров ШТОФ» та реалізовувала саме такий товар (горілку) з такою назвою. В підтвердження зазначеного позивачем до справи були надані копії видаткових накладних (а.с.13-35) та копії чеків про придбання товару горілки саме «Неміров ШТОФ» (а.с.35- зворотній бік, а.с.36), а не іншої горілки.

Отже, з урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про відсутність порушення пункту 11 статті 3 Закону України № 265/95 та безпідставність застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції на суму 5100 грн.

Другим порушенням, зазначеним в акті перевірки, є порушення пункту 11 статті 3 Закону України № 265/95 - ведення з порушенням обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання, здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Під час перевірки було складено додаток № 8 до акту перевірки, де перелічена кількість та вартість товарів, щодо яких перевіркою було встановлено надлишок.

З цього приводу суд зазначає таке.

Згідно Наказу ГУ ДПС у Миколаївській області про проведення перевірки позивача № 364 від 08.12.2020р. перевірка проводилась за період діяльності позивача з 27.11.2019 р. по дату закінчення перевірки. Під час перевірки перевіряючими було заявлено письмову вимогу у формі запиту № 1 від 09.12.2020р. В такому запиті від позивача вимагалось надати (серед іншого) первинні документи, які свідчать про оприбуткування товару, який знаходиться за місцем реалізації та зберігання. В запиті також було зазначено, що первинні документи слід надати за період діяльності з 27.11.2019 р. по 09.12.2020 р.

Виходячи з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 виконала вимогу перевіряючих про надання документів за період діяльності з 27.11.2019р. по 09.12.2020р., падала первинні документи за цей період, що підтверджується описом, який був наданий відповідачу до закінчення перевірки - 16.12.2020 р. (перевірка закінчена 17.12.2020 р„ акт складено 21.12.2020 р.).

В той же час, суд зазначає, що ніяких інших вимог щодо надання додаткових документів за інші періоди перевіряючі не мали права висувати, і не, висували, оскільки вони не входять в перевіряємий період.

Згідно наданих до справи доказів, всі товари, які зазначені в акті перевірки як не підтверджені первинними документами, придбавались раніше ніж 27.11.2019р.

Стосовно зазначеного в акті перевірки порушення п. 12 ст. 3 Закону № 265/95, суд вказує слідуюче.

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (зі змінами) (далі - Закон N 996-XIV) цей закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством (п. 1 ст. 3 Закону № 996-XIV). Облікова політика - це сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для складання та подання фінансової звітності (ст. 1 Закону № 996-XIV). Враховуючи викладене, ведення бухгалтерського обліку та визначення облікової політики для фізичної особи - підприємця не є обов`язковими, тому посилання відповідача у відзиві на Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є недоречними.

Відповідно до п. 177.10 ст. 177 ПКУ фізичні особи - підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару .Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет

Отже, законодавством не встановлено порядку ведення обліку товарних запасів фізичною особою - підприємцем, а міститься лише вимога про наявність документів, що підтверджують походження товару.

Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на те, що позивачем не надано при перевірці книги обліку доходів та витрат.

«Облік доходів і витрат» та «облік товарних запасів» - це різні поняття. Тому не надання до перевірки книги обліку доходів і витрат не може бути причиною для висновку про відсутність обліку товарних запасів, оскільки форма книги не передбачає облік кількості товару. Судом вставноленр, що позивач повністю виконав вимоги перевіряючих щодо надання первинних документів, які підтверджують походження товару, надавши документи саме за той період, про який просили перевіряючі у запиті № 1 від 09.12.2020 р. та який охоплюється перевіркою, а саме з 27.11.2019р. по 09.12.2020р.

Також разом з позовною заявою позивач надав первинні документи, що підтверджують походження товару, довівши таким чином, що він дотримується вимог законодавства (п. 177.10 ст. 177 ПКУ), а ненадання цих документів до перевірки спричинено лише тим, що вони не вимагались перевіряючими та не входять до періоду перевірки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що визначені в акті перевірки порушення з боку позивача норм Закону № 265/95 є необґрунтованими, а Головним управлінням ДПС у Миколаївській області зроблено хибний висновок що не підтвердженим жодним належним та допустимим доказом.

Згідно приписів ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В даному випадку суд вважає, що податковий орган, складаючи акт перевірки та податкове повідомлення-рішення, діяв не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію суду не довів та не обґрунтував її належними доказами.

За таких обставин позов належить задовольнити, оскільки він обґрунтований та підтверджений матеріалами справи.

Судовий збір розподіляється відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення винесене Головним управлінням ДПС у Миколаївській області від 13.01.2021р. № 7 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних (рНОКПП НОМЕР_1 ) (фінансових) санкцій на суму 9590,00грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 908,00 грн., сплачений квитанцією від 01.02.2021р.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов