Справа № 308/6167/21
Суддя: Данко В. Й.
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/6167/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Данко В.Й.
секретаря судового засідання Павлюх Л.М.
за участю представника позивача Іванов С.В.
відповідача ОСОБА_1
представника відповідача Зубанич О.Ю.
перекладача Тарасінган Раджкумар, Сурові Шеікх

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород адміністративну справу за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактичне місце перебування в Україні: АДРЕСА_1 , про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач о 15 год. 00 хв. 17 травня 2021 року о 15.00 в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, встановленим порядком був прийнятий на територію України зі Словаччини, який 13 травня 2021 року був виявлений та затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки в районі 147 прикордонного знаку за незаконне перетинання державного кордону, поза встановленими пунктами пропуску, з України в Словацьку Республіку, в складі групи осіб.
У відповідача відсутні будь-які документи, що посвідчують особу та підтверджують законність його перебування на території України або дають право на виїзд за межі території України, передбачених п.п. 16-19 та 20 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Вказану особу було затримано відповідно до ст. 263 КУпАП.
Даними діями відповідач вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
В ході роботи з відповідачем було встановлено, що відповідача за порушення законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, УДМС України в Чернігівській області було подано позов до суду, згідно рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18.10.2018 року (справа №725/5514/18) примусово видворити та затримати з метою забезпечення примусового видворення за межі території України та поміщено до Чернігівського ПТПІ ДМС України і 15.04.2020 був звільнений.
Позивач просить затримати громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві просив позов задовольнити та затримати громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України. Подав протокол уточнення анкетних даних затриманого, копію рішення про поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, копію рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці, яким вирішено примусово видворити відповідача. Вказав, що дане рішення не виконано, надав довідку про тримання іноземця в ПТПІ упродовж 18 місяців та протокол про адміністративне затримання.
Відповідач, за допомогою перекладача, у судовому засіданні пояснив, що не має документів, що ідентифікують його особу. Представник відповідача подав відзив, за змістом якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки анкетні дані відповідача встановлено, його особу ідентифіковано, тому вимога щодо його ідентифікації для примусового видворення є незаконною. Зазначив, що договір про реадмісію не укладений, тому відповідача не може бути видворено. Вказав також на наявність в Бангладеші масових заворушень, що свідчать про загрозу для життя відповідача та неможливість видворення останнього до вказаної країни.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 о 15 год. 00 хв. 17 травня 2021 року в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, встановленим порядком був прийнятий на територію України зі Словаччини, який 13 травня 2021 року був виявлений та затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки в районі 147 прикордонного знаку за незаконне перетинання державного кордону, поза встановленими пунктами пропуску, з України в Словацьку Республіку, в складі групи осіб.
У відповідача документів, які посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України немає, перебуває на території України незаконно, українською мовою не володіє, родичів на території України, які б могли надати йому допомогу у поверненні до країни походження та достатніх коштів для повернення до країни походження або внесення застави не має.
Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави. Відповідно до ч. 1 ст. 23 цього ж Закону нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.
Судом встановлено, що відповідач із заявою про набуття статусу біженця до відповідних державних органів влади не звертався.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень ст.ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.
У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 КАС України, порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, КАС України та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Суд критично оцінює доводи представника щодо неможливості затримання його довірителя з метою ідентифікації для подальшого видворення з причин відсутності клопотання компетентного органу Словацької Республіки про реадмісію та причини уточнення анкетних даних, що на думку представника і є ідентифікацією особи, з наступних підстав.
За змістом ч. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.
Між Україною та Народною Республікою Бангладеш угоду про реадмісію осіб не укладено. Відповідач був переданий на територію України із Словаччини в порядку Угоди між Україною та європейським Співтовариством про реадмісію осіб.
Інструкцією про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.02.2015 року №158, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 05 березня 2015 р. за № 260/26705 визначено порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України положень міжнародних договорів України, укладених між Україною та іншими державами про реадмісію (приймання-передавання) осіб, а також порядок їх взаємодії під час здійснення реадмісійних процедур.
Відповідно до п. 1 розділу ІІ "Процедури реадмісії" вказаної Інструкції рішення про реадмісію громадян договірних держав, громадян третіх країн та осіб без громадянства, які перебувають на території запитуючої договірної держави з порушенням законодавства цієї держави щодо прибуття, перебування або проживання іноземців та осіб без громадянства, приймається в разі наявності підстав для реадмісії, передбачених для зазначених категорій осіб міжнародними угодами про реадмісію таких держав.
Відповідно до п. 10 розділу ІІ "Процедури реадмісії" вказаної Інструкції після надання або отримання згоди на реадмісію компетентний (за стандартною процедурою) чи уповноважений (за прискореною процедурою) орган України завчасно погоджують з відповідними компетентними (уповноваженими) органами договірної держави дату, час та місце передавання особи, можливе її транспортування в супроводі та іншу інформацію, пов`язану з передаванням особи.
Вказаною Інструкцією про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб, взагалі не передбачено проведення таких організаційних заходів, як ідентифікація особи, при передачі її відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію. Натомість Інструкція про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 р. № 353/271/150 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України від 22.01.2018 р. № 38/77), регламентує ідентифікацію громадян при примусовому поверненні та примусовому видворенні з України, а не при передачі їх відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.
До матеріалів справи долучено запит про реадмісію, який складений словацькою мовою, складений в порядку чинного законодавства, однак не поданий суду у перекладі.
Судом констатується, що вирішення питання щодо наявності чи відсутності у Бангладеші масових заворушень чи інших обставин, що перешкоджають видворенню особи не може бути взятий до уваги на даному етапі, оскільки даний факт належить до архівних новин, про дійсний стан речей суду невідомо.
Згідно з ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, а саме, затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
Судом встановлено, що відповідач порушив вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, намагався незаконно перетнути державний кордон України, у нього відсутні документи, що дають право на перетин державного кордону України.
Поряд з цим, вимогами п. 11 ст. 289 КАСУ передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Також п. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
До матеріалів справи додано рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18.10.2018 року, яке є чинним, та як встановлено у судовому засіданні із пояснень сторін - невиконаним, про примусове видворення громадянина Народної Республіки Хуссейна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за межі території України. У судовому засіданні ідентифіковано дану особу як відповідача у даній справі шляхом надання протоколу про уточнення анкетних даних затриманого від 19.05.2021 року, відповідно до якого було встановлено, що іноземець в Словацькій Республіці та складанні процесуальних документів надав про себе недостовірні установчі дані, а саме громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вірними даними є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та листа з Чернігівського ПТПІ ДМС України, відповідно до якого громадянин Республіки Бангладеш ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 20.10.2018 по 15.04.2020 утримувався в Чернігівському ПТПІ ДМС України на підставі рішення начальника Управління ДМС у Чернівецькій області про поміщення в ПТПІ від 18.10.2018 року, згідно рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18.10.2018, звільнений 15.04.2020 з Чернігівського ПТПІ ДМС України, у зв`язку з закінченням терміну тримання. Отже, сумнівів, що це різні особи, у суду немає. Враховуючи пресічний строк, на яких може бути затримана особа, тривалістю у вісімнадцять місяців, упродовж якого органами державної влади так і не було його ідентифіковано з моменту попереднього затримання, суд вважає, що відсутні правові підстави затримувати відповідача на новий строк. Вказане буде суперечити п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Поряд з цим, на даний час залишається чинним рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18.10.2018 у справі №725/5514/18, яке не виконано до сьогоднішнього часу.
Враховуючи наведене, у задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 271, 272, 289, 297 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення іноземця за межі території України відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду В.Й. Данко