Справа № 280/4161/20
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року Справа № 280/4161/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Стовбур А.Ю., розглянувши за правилами, встановленими статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративну справу за позовною заявою

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-б; )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач, Управління), в якій позивач просить суд:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, інваліду 2 групи, в перерахунку та виплаті пенсії на підставі частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

2) зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачу, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пункту 9-1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", підпункту 2-3 постанови Кабінету Міністрів України №851 від 15.11.2017 "Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням проведених виплат, починаючи з дати звернення з 15.04.2020.

Крім того, просить суд звернути до негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII). Звертає увагу, що з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 25.04.2019 №1-р(II)/2019 позивач набув право на отримання пенсії по інвалідності, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Позивач звернувся до Управління із заявою про перерахунок його пенсії, однак у проведенні перерахунку відмовлено. Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплати йому пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року та просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 30.06.2020 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами, встановленими статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Ухвалою суду від 30.06.2020 витребовано від Управління матеріали пенсійної справи ОСОБА_2

11.07.2020 відповідач подав до суду документи на виконання вимог ухвали про витребування доказів та відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що право на пенсію відповідно до статті 59 Закону №796-XII, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, мають виключно військовослужбовці, які отримали інвалідність внаслідок Чорнобильської катастрофи. Проте, позивач не надав будь-яких доказів, які свідчать про проходження ним військової служби під час ліквідації Чорнобильської катастрофи та отримання каліцтва під час проходження зазначеної служби. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 28.07.2020 провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі №520/12609/19 (провадження №Пз/9901/22/19).

04.08.2020 позивач подав до суду відповідь на відзив. Суд зазначає, що за положеннями частини 3 статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив. Отже, процесуальним законом не передбачено прав на подання відповіді на відзив під час розгляду категорії справ, передбачених статтею 263 КАС України, а тому відповідь на відзив судом не враховується.

Ухвалою суду від 24.05.2021 провадження у справі поновлено.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону №796-XII.

У відповідності до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 11.07.1995, позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії.

Згідно довідки МСЕК серії МСЕ №109120 від 09.08.1999 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Із заяв по суті справи встановлено, що у зв`язку з прийняттям рішення Конституційним Судом України №1-р(ІІ)/2019 від 25.04.2019 по справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19), позивач у квітні 2020 року звернувся до Управління із заявою щодо перерахунку розміру пенсії відповідно до частини 3 статті 59 Закону №796-XII, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Листом №3511-3402/М-02/8-0800/20 від 12.05.2020 Управління повідомило, що згідно документів, наявних в пенсійній справі ОСОБА_1 , під час ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС позивач працював в монтажному Управлінні - 10 «Електропівденмонтаж» та був відряджений до Чорнобильської АЕС електромонтажником. Оскільки в пенсійній справі відсутні документи про те, що ОСОБА_1 був призваний на військові збори та інвалідність пов`язана з виконанням службових обов`язків, то підстави для обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної пенсії, відсутні.

Не погоджуючись з відмовою відповідача в перерахунку призначеної пенсії у відповідності до статті 59 Закону №796-XII в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених позовних вимог та заперечень, оцінюючи обґрунтованість наведених учасниками справи аргументів на підставі поданих сторонами письмових доказів, суд виходить з такого.

В силу частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, умови соціального захисту потерпілого населення, визначено Законом №796-ХІІ.

Відповідно до статті 1 Закону №796-ХІІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Таким чином, Закон №796-ХІІ спрямований на захист трьох категорій осіб, які постраждали внаслідок: 1) Чорнобильської катастрофи; 2) інших ядерних аварій та випробувань; 3) військових навчань із застосуванням ядерної зброї.

Відповідно до статті 10 Закону №796-ХІІ учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Згідно з приміткою до вказаної норми статті 10 Закону №796-XII до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначено розділом VIII Закону №796-ХІІ.

Згідно з частиною 1 статті 49 Закону №796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 59 вказаного Закону урегульовано порядок призначення пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Частиною 3 статті 59 Закону №796-ХІІ у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 05.10.2006 №231-V визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

Таким чином, частиною 3 статті 59 Закону №796-ХІІ у редакції закону, чинній до 01.10.2017, було визначено лише одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.

Указаною нормою в редакції, чинній з 01.10.2017 року (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII, далі - Закон №2148-VIII) передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

З аналізу редакцій частини 3 статті 59 Закону №796-ХІІ слідує, що Законом №2148-VIII розширено перелік осіб, на яких вказана норма розповсюджується, а саме: осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аваріях та випробуваннях, а також осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Водночас незмінною залишилась умова щодо проходження такими особами дійсної строкової служби у відповідний період.

Таким чином для отримання пенсії на підставі частини 3 статті 59 цього Закону особі необхідно було відповідати таким критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї; 2) участь особи відбувалась під час проходження дійсної строкової служби; 3) особа набула інвалідність внаслідок вищевказаного.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України (другий сенат) від 25.04.2019 року № 1-р (ІІ)/2019 у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) за конституційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини 3 статті 59 Закону №796-XII, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини 3 статті 59 Закону №796-XII.

Таким чином, словосполучення «дійсної строкової», що міститься в положеннях частини 3 статті 59 Закону №796-XII, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним та втратило чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 25.04.2019.

З огляду на це чинними з 25.04.2019 є положення частини 3 статті 59 Закону №796-ХІІ, згідно з якими особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Тобто фактично в результаті ухвалення Рішення Конституційним Судом України змінено положення частини 3 статті 59 Закону №796-ХІІ, оскільки розширено раніше встановлений перелік осіб, на яких поширюється порядок обчислення пенсій по інвалідності, визначений цими положеннями Закону.

Відтак особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби та є інвалідами внаслідок цього, мають право на обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати згідно з частини 3 статті 59 Зaкoну №796-ХІІ з 25.04.2019.

Аналогічний правовий висновок викладено у рішенні Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 20.05.2020, прийнятому у зразковій справі №520/12609/19 та залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.04.2021.

Суд зазначає, що Закон №796-ХІІ регламентує, зокрема, гарантії соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Разом з тим, норми статті 59 Закону №796-ХІІ, передбачають додаткові гарантії для вказаної категорії громадян, для застосування яких особа повинна відповідати спеціальній додатковій умові, якою є те, що особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме у статусі військовослужбовця в розумінні статті 10 цього ж Закону №796-ХІІ, тобто або проходила в цей час військову службу, або перебувала на військових зборах як військовозобов`язані.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до наказу по монтажному управлінню №10 треста «Електромонтаж» №127-к від 01.10.1986 вирішено відрядити ОСОБА_1 в п.Н-Украінка Му треста «ГЕМ» з 02.10.1986 по 21.10.1986 для виконання робіт на Чорнобильській АЕС.

Згідно довідки Орендного тресту «Електропівденмонтаж» від 21.03.1994 №132 ОСОБА_1 знаходився на ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 02.10.1986 по 31.10.1986 (наказ №127-к від 01.10.1986, посвідчення про відрядження №2072 від 02.10.1986), та з 19.10.1987 по 31.12.1987 (наказ №144-к від 19.10.1987, посвідчення про відрядження №1009 від 19.10.1987).

Наведене свідчить про те, що позивач брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та належить до кола осіб, визначених статтею 10 Закону №796-ХІІ, проте, не підтверджує, що він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме під час проходження служби як військовослужбовець.

Суд зауважує, що докази наявності у позивача статусу військовослужбовця чи військовозобов`язаного, призваного на військові збори під час участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до матеріалів справи не надано.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що відмовляючи в перерахунку позивачу пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати за частиною 3 статті 59 Закону №796-ХІІ, відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з меж заявлених вимог та заперечень, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, в межах компетенції, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 263, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-б; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне судове рішення складено 24.05.2021.

Суддя М.О. Семененко