Справа № 140/2818/21
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2021-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2021 року ЛуцькСправа № 140/2818/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - відповідач, ГУДПС у Волинській області) про визнання протиправним та скасування наказу від 09.03.2021 № 835 "Про проведення фактичної перевірки".

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач з 2018 року зареєстрований як фізична особа-підприємець з основним видом діяльності - вантажний автомобільний транспорт.

На період з 14.06.2020 до 14.06.2025 йому видано ліцензію на право зберігання пального (включно для потреб споживання чи промислової переробки). 10.03.2021 за місцем його господарської діяльності проведено фактичної перевірку на підставі оскаржуваного наказу.

Вважає, що наказ відповідача про проведення фактичної перевірки є протиправним та таким, що суперечить вимогам ПК України, оскільки він не містить відомостей про отримання відповідачем в установленому законодавством порядку інформації про порушення ним вимог податкового законодавства

Всупереч вимогам ст.81 ПК України, направлення на проведення перевірки позивачу не пред`являлися та не направлялися. В наказі зазначено, що метою проведення перевірки є дотримання вимог чинного законодавства щодо обігу підакцизних товарів, у той час в нього проведено перевірку щодо зберігання пального, що є не тотожними поняттями. Звертає увагу на те, що нормами п.п. 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України визначено, що підставами для проведення перевірки є отримання у встановленому порядку інформації про порушення вимог законодавства, тобто, інформації про конкретний факт недотримання платником податків вимог законодавства, яка, на думку позивача, повинна бути зазначена у наказі на проведення перевірки. В даному випадку цього відповідачем зроблено не було. З врахуванням викладеного просить позовні вимоги задовольнити в повному об`ємі.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24.03.2021 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у поданому відзиві на позов позовні вимоги заперечив та вказав, на те, що на підставі п.п. 20.1.11 п. 20.1. ст.20, п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст.80, підрозділу 10 ПК України відповідачем видано наказ на проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 тривалістю 10 днів з питань дотримання вимог ПК України, в тому числі щодо обігу та зберігання пального. Вказує на те, що при винесенні оскаржуваного наказу повністю дотримано вимоги законодавства в частині призначення фактичних перевірок.

Зазначає, що посилання на певні дефекти наказу не можуть свідчити про його протиправність.

Даний наказ прийнятий з підстав здійснення покладених на контролюючий орган функцій, визначених законодавством в тому числі у сфері виробництва та обігу пального, що не потребує будь-якого звернення чи додаткових обставин для призначення перевірки. Підпункт 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України визначає декілька альтернативних підстав для призначення перевірки, в тому числі здійснення функцій визначених законодавством, в процесі виконання якої може призначатися фактична перевірка. З врахуванням викладеного просить в задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив позивач позовні вимоги підтримав із підстав, викладених у позові, та звернув увагу на допущені відповідачем порушення при складанні акту перевірки.

Дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, а також письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 17.12.2018, видом діяльності є вантажний автомобільний транспорт (а.с.6).

В травні 2020 року позивач отримав ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) з терміном дії з 14.06.2020 по 14.06.2025. Місце зберігання пального АДРЕСА_1 (а.с.7).

Підприємцем впродовж 2020 року, придбавалося пальне, про що свідчать відповідні акцизні накладні, наявні в матеріалах справи.

09.03.2021 на підставі п.п. 20.1.11 п. 20.1. ст.20, п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.2.5 п.80.2 ст.80, підпунктів 52-2, п.52 підрозділу 10 ПК України, відповідачем видано наказ «Про проведення фактичної перевірки» ФОП ОСОБА_1 тривалістю 10 днів, починаючи з 10.03.2021 ( а.с.10).

Перевірка призначена з питань дотримання вимог ПК України, Законів України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального», «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Постанови КМ України № 408 від 24.04.2019 «Деякі питання електронного адміністрування та реалізації пального та спирту етилового» та інших нормативних актів, які регламентують ліцензування, виробництво, обіг, зберігання спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.

На підставі даного наказу видано направлення на проведення перевірки від 09.03.2021 року за №№774/03-20-09-02 та 775/03-20-09-02.

За наслідками проведеної перевірки складено акт від 10.03.2021 за № 03/09-01 в якому зафіксовано порушення позивачем вимог ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального».

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 19-1.1.16 пункту 19-1 статті 19 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції: здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Підпунктом 19-1.1.17 пункту 19-1 статті 19 ПК України контролюючі органи проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Згідно із підпунктами 20.1.4, 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Як передбачено підпунктами 20.1.10, 20.1.46 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів; під час проведення перевірки та розгляду результатів перевірки отримувати письмові пояснення від посадових (службових) осіб з питань, що стосуються предмета перевірки, та їх документальне підтвердження, у тому числі щодо здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями статті 80 ПК України.

Так, пунктами 80.1, 80.2 статті 80 ПК України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (підпункт 80.2.5. пункту 80.2 статті 80 ПК України).

Як передбачає пункт 80.5 статті 80 ПК України, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Судом встановлено, що в основу проведення фактичної перевірки позивача, податковим органом покладено підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Нормами чинного податкового законодавства чітко регламентовано функції, які здійснює контролюючий орган, в тому числі при виробництві і обігу пального.

Суд зазначає, що самостійною підставою для проведення фактичної перевірки є здійснення контролюючим органом функцій - контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів. Підстава для проведення фактичної перевірки, визначена п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України є альтернативною та містить також приписи щодо такої підстави для проведення фактичної перевірки контролюючим органом, як здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відтак, призначення даної фактичної перевірки лише з підстав здійснення своїх повноважень контролюючим органом, а не на підставі інформації, отриманої в установленому порядку, може бути підставою для призначення фактичної перевірки в порядку п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України та відповідає вимогам чинного законодавства

Крім того, при вирішенні даного позову, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18, відповідно до яких незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства. У разі якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника

Також суд вказує на те, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 13.02.2018 у справі № 804/5402/14 саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Якщо допуск до проведення перевірки відбувся, то в подальшому предметом розгляду в суді може бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючим органом.

При цьому, матеріалами справи підтверджено, що рішення про проведення фактичної перевірки позивача, оформлене відповідним наказом, який вручений позивачу особисто 10.03.2021. ОСОБА_1 був ознайомлений з направленнями на перевірку та допустив посадових осіб контролюючого органу до її проведення, про що свідчать відповідні підписі в акті перевірки.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку, про дотримання відповідачем вимог податкового законодавства в частині призначення фактичної перевірки, правомірність оскаржуваного наказу від 09.03.2021 № 835 "Про проведення фактичної перевірки" та про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання його протиправним та скасування.

Що стосується інших тверджень позивача, наведених у позовній заяві, то вони не стосуються предмету спірних правовідносин і не можуть впливати на вирішення справи предметом якої є визнання протиправним та скасування наказу про проведення фактичної перевірки, яка вже проведена та за наслідками якої складено акт, в якому зафіксовано порушення вимог чинного законодавства. Оцінка, допущених посадовими особами порушень законодавства при її проведенні може бути надана судом лише в межах оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, які ним винесені за її наслідками.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог підстави для відшкодування позивачу судових витрат у цій справі відсутні.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу від 09.03.2021 № 835 "Про проведення фактичної перевірки" відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Р.С. Денисюк