Справа № 160/14933/20
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2021-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 травня 2021 року

м. Київ

справа № 160/14933/20

адміністративне провадження № К/9901/17034/21

Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В.Е.,

перевіривши касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року

та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року

у справі №160/14933/20 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Акціонерне товариство «Акцент-Банк», про визнання протиправними та скасування постанов, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Акціонерне товариство «Акцент-Банк», в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №63176405, постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника №63176405 та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №63176583, постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника №63176583, винесені приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т. В.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни від 01.10.2020 року про відкриття виконавчого провадження №63176405 та №63176583 щодо примусового виконання виконавчих написів №3697 та №3483, виданих 05.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., щодо стягнення з ОСОБА_1 , як боржника, на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованості у розмірі 42 360,26 грн. та 54 762,14 грн. відповідно.

Визнано протиправними та скасовано постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 01.10.2020 року по виконавчих провадженнях №63176405 та №63176583 щодо примусового виконання виконавчих написів №3697 та №3483, виданих 05.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., щодо стягнення з ОСОБА_1 , як боржника, на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованості у розмірі 42 360,26 грн. та 54 762,14 грн. відповідно.

Стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) грн.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни - залишено без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року у справі №160/14933/20 - змінено, викладено абзац третій його резолютивної частини наступного змісту:

«Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівні про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 23.12.2020 року у виконавчому провадженні №63176405 щодо примусового виконання виконавчого напису №3483, виданого 05.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., щодо стягнення з ОСОБА_1 , як боржника, на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованості у розмірі 54762,14 грн.»

В решті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року у справі №160/14933/20 - залишенол без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідачем подано касаційну скаргу до Верховного Суду.

За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Так, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися, а також зазначити, в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів, та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити відповідні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Так, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги установлено, що вона не містить посилань на конкретний підпункт частини 4 статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження та належних обґрунтувань такого посилання. Зміст касаційної скарги зводиться до викладення фактичних обставин справи, незгоди позивача із оскаржуваними рішеннями судів попередніх інстанції та посиланням на нормативно-правові акти, що свідчить про формальний підхід скаржника до належного оформлення касаційної скарги в частині обов`язкового зазначення підстав касаційного оскарження з урахуванням частини 4 статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обґрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 44, 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року у справі №160/14933/20 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Акціонерне товариство «Акцент-Банк», про визнання протиправними та скасування постанов - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду В. Е. Мацедонська