Справа № 640/5046/21
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

18 травня 2021 року м. Київ № 640/5046/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши матеріали справи

за позовомОСОБА_1
доАпарату Верховної Ради України
про зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Апарату Верховної Ради України та з урахуванням уточнених позовних вимог просить:

зобов`язати Апарат Верховної Ради України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) грошову компенсацію за невикористані 109,5 календарних дні щорічної основної відпустки за період роботи з 04.02.2013 по 27.11.2014 та з 01.06.2016 по 29.08.2019 за період роботи на посаді помічника-консультанта народного депутата України;

зобов`язати Апарат Верховної Ради України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Ухвалою суду від 22.03.2021 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Від відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду з підстав пропуску позивачем місячного строку звернення до суду, визначеного частиною п"ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивачкою подані заперечення на клопотання відповідача, в яких позивачка вказала, що у спорах, предметом яких є стягнення заробітної плати, зокрема, грошової допомоги та грошової компенсації, строк на звернення до адміністративного суду необмежений.

Вирішуючи клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, суд виходить з наступного.

Відповідно частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України.

Статтею 4 Кодексу законів про працю України вказано, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

У статті 3 Кодексу законів про працю України зазначено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України передбачено право працівника у разі порушення законодавства про оплату праці звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У відповідності до частини 3 статті 2 Закону України "Про оплату праці" до структури заробітної плати входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати, в тому числі, виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Таким чином, суд бере до уваги позицію позивачки, що у спорах, предметом яких є стягнення заробітної плати, зокрема, грошової допомоги та грошової компенсації, строк на звернення до адміністративного суду необмежений, а відтак, строк на звернення до суду позивачем не порушено.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для залишення позову без розгляду з підстав наведених відповідачем.

Керуючись статтями 123, 240, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Апарату Верховної Ради України про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала, відповідно до ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя М.А. Бояринцева