Справа № 420/12042/20
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
______________________________________________________________________________
У Х В А Л А

20 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/12042/20

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Інституту Військово-Морський Сил Національного університету «Одеська морська академія» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інституту Військово-Морський Сил Національного університету «Одеська морська академія», про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Інститутом Військово-Морський Сил Національного університету «Одеська морська академія» на зазначене рішення подано апеляційну скаргу.

Перевіривши додержання особою, яка подала апеляційну скаргу, судом було встановлено, що апеляційну скаргу подано з порушенням вимог ст.ст. 295, 296 КАС України в частині дотримання строку для апеляційного оскарження судового рішення без надання клопотання про його поновлення.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2021 року зазначену апеляційну скаргу Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» залишено без руху.

Апелянту було надано строк для усунення недоліків, шляхом подання обґрунтованого клопотання/заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду від 24.12.2020р. по справі № 420/12042/20, із зазначенням обґрунтованих поважних підстав для поновлення такого строку.

Також, вказаною вище ухвалою, апелянту роз`яснено, що у разі не виконання вимог зазначеної ухвали, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено, відповідно до вимог ст. 299 КАС України.

14.05.2021 року (вхід.№ 10182/21) від апелянта до суду надійшло клопотання про поновлення процесуальних строків, у якому просить визнати обставини пропуску стоку апеляційного оскарження поважними та поновити такий строк.

В обґрунтування клопотання, заявник зазначив, що Інститут є закладом вищої освіти та фінансується з державного бюджету України. У зв`язку зі зміною безпосереднього органу фінансового забезпечення Інституту (з Департаменту фінансів МО України на фінансово-економічне управління Командування ВМС ЗС України) та відсутністю кошторисних призначень для сплати судового збору в Інституту фактично була відсутня можливість сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду у даній справі. До того ж, з судової практики вбачається, що подання апеляційної скарги без сплати судового збору призводить до відмови у відкритті провадження по справі та повернення апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без розгляду. Враховуючи викладене, Інститут подав скаргу вже зі сплатою судового збору, але з порушенням процесуальних строків. Крім того, зазначає, що відсутність кошторисних призначень не залежить від волі Інституту, оскільки кошти витребовуються та надходять з державного бюджету, що є об`єктивною причиною несплати Інститутом судового збору у встановлені строки.

Надаючи оцінку поданому клопотанню, судова колегія виходить з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач оскаржує рішення Одеського окружного адміністративного суду, прийняте 24.12.2020 року у письмовому провадженні.

Повне судове рішення було отримано апелянтом 14.01.2021 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.52).

Тобто кінцевий строк для подання апеляційної скарги сплинув 14.02.2021 року.

Однак, апеляційну каргу на зазначене вище судове рішення відповідачем подано до суду лише 14.04.2021 року, тобто з пропуском встановленого ст. 295 КАС України строку лише через два місяці по закінченню законодавчо встановленого строку для подання апеляційної скарги на судове рішення.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що поважність причин пропуску строку підлягає оцінці у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин.

В свою чергу, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судових рішень у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Колегія суддів наголошує, що апелянтом не зазначено жодних обставин, які є об`єктивно непереборними, такими, що не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою, і в жодному разі не дають право особі у будь-який необмежений час після спливу строку на апеляційне оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Обставини, на які посилається відповідач більшою мірою стосуються процедур фінансового забезпечення, що на думку колегії суду не перешкоджало можливості реалізації права на апеляційне оскарження у визначений законом строк шляхом подання відповідної апеляційної скарги без доказу сплати судового збору, що своїм наслідком мало б залишення апеляційної скарги без руху з наданням апелянту часу для усунення недоліків скарги.

Однак, апелянт таким правом не скористався та у визначений ст. 295 КАС України строк апеляційну скаргу на рішення суду не подав.

Колегія суддів наголошує, що сама по собі неналежна організація фінансового забезпечення органу та відсутність кошторисних призначень для сплати судового збору фактично обґрунтовує відсутність можливості сплатити судовий збір, однак не перешкоджає реалізації права сторони на подання апеляційної скарги протягом визначених процесуальним законом строків.

Неналежне фінансове забезпечення органу є суто суб`єктивною причиною пропуску строку подання апеляційної скарги у даному випадку, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Окрім того, неналежне фінансування органу не свідчать про поважність підстав пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, а тому обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб`єктами владних повноважень не є об`єктивними та непереборними підставами, які перешкоджають оскаржити судові рішення в межах встановленого законодавством строку апеляційного оскарження та реалізувати своє право щодо оскарження без порушення порядку здійснення такої процесуальної дії.

До того ж відповідач, як особа, що зацікавлена в ході розгляду справи у встановлений процесуальний термін, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних обставин, які склались у нього на відповідний період (відсутність фінансування, зміна органу фінансового забезпечення, тощо), шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, зокрема щодо своєчасного звернення з апеляційною скаргою.

Водночас, визначальним у даному випадку, на переконання апеляційного суду, є факт того, що апеляційну скаргу у даному випадку подано апелянтом з тривалим пропуском строку на апеляційне оскарження вперше.

Посилання заявника на певну судову практику, яка склалась з приводу подання апеляційних скарг без сплати судового збору, колегія суддів відхиляє, адже такі є передчасними, оскільки у кожному конкретному випадку судом оцінюються певні конкретні доводи та докази.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України, відповідач має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційне оскарження судового рішення, повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання апеляційної скарги, її форми та змісту, для чого, як особа, зацікавлена у її поданні, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для визнання, викладених апелянтом у заяві про поновлення строку апеляційного оскарження, причин пропуску такого строку поважними.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи те, що зазначені апелянтом підстави щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження визнані апеляційним судом неповажними, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Колегія суддів вважає за доцільне також вказати, що у рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип resjudicata (принцип юридичної визначеності).

Враховуючи наведене процесуальна бездіяльність відповідача та зволікання з поданням апеляційної скарги не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі»).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

З викладеного вбачається, що об`єктивні та поважні причини пропуску зазначеного строку відсутні, а тому підстав до поновлення пропущеного апелянтом строку суд не вбачає.

Поновлення апеляційним судом строку на апеляційне оскарження за встановлених фактичних обставин та після спливу майже чотирьох місяців з моменту ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення буде суперечити принципу правової визначеності та ставитиме в нерівне становище позивача та відповідача, який, будучи зацікавленою особою, не в змозі належним чином реалізувати своє право на апеляційне оскарження у встановлений законодавством строк.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 06 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Європейський суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом певного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Враховуючи відсутність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку апеляційного оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2020р.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Згідно з частиною третьою статті 299 КАС України, питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відтак, з огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 295, 299, 321, 325, 328 КАС України, суд,

У Х В А Л А:

У задоволенні клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення від 24.12.2020 року відмовити та визнати неповажними причини пропуску такого строку.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Інституту Військово-Морський Сил Національного університету «Одеська морська академія» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інституту Військово-Морський Сил Національного університету «Одеська морська академія», про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.