Справа № 164/498/20
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 рокуЛьвівСправа № 164/498/20 пров. № А/857/7663/21

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві Державної податкової служби України на рішення Маневицького районного суду Волинської області від 17.03.2021 року (рішення ухвалене о 12:41 у смт. Маневичі судом у складі головуючого судді Невара О.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до в.о. начальника Головного управління Державної податкової служби у м. Києві Лагутіної Злати Володимирівни, Головного управління Державної податкової служби у м. Києві Державної податкової служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до в.о. начальника Головного управління Державної податкової служби у м. Києві Лагутіної З.В., Головного управління Державної податкової служби у м. Києві Державної податкової служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що постановою в.о. начальника Головного управління Державної податкової служби у м. Києві Лагутіної З.В. від 14 лютого 2020 року її визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-15 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді 3400 гривень штрафу. Відповідно до вказаної постанови під час планової документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю „Біопол, що знаходиться за адресою: м. Київ, Дарницький район, вул. Бориса Гмирі, б. 13, офіс 127, головним бухгалтером якого являється ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , працівниками Головного управління Державної податкової служби у м. Києві виявлено, що з каси підприємства видавались готівкові кошти з перевищенням граничних сум розрахунків між фізичною особою та підприємством протягом одного дня в розмірі понад 50000 гривень в 2017 році, чим було порушено п. 1 постанови Правління НБУ № 210 від 6 червня 2013 року „Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою, п. 2.3 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ № 637 від 15 грудня 2004 року. З вказаною постановою про притягнення її до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу позивач не погоджується, оскільки вважає, що вона не відповідає діючому законодавству. Притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення вказаного правопорушення, на думку позивача, є незаконним, необґрунтованим та недоведеним. ОСОБА_1 не було повідомлено про день та час розгляду справи, чим позбавлено прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Клопотань про проведення розгляду справи у її відсутності позивачем відповідачу подано не було. Постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було винесено в.о. начальника Головного управління Державної податкової служби у м. Києві Лагутіною З.В. незважаючи на оскарження Товариством з обмеженою відповідальністю „Біопол акту перевірки від 30 січня 2020 року, посилання на який є як у протоколі про адміністративне правопорушення від 30 січня 2020 року, так і в постанові про накладення адмінстягнення від 14 лютого 2020 року. За наслідками розгляду заперечень Товариства з обмеженою відповідальністю „Біопол Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві Державної податкової служби України 18 лютого 2020 року було призначено проведення позапланової виїзної перевірки. Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила суд скасувати постанову від 14 лютого 2020 року в.о. начальника Головного управління Державної податкової служби у м. Києві Лагутіної З.В. про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-15 КУпАП, та накладення на неї адміністративного стягнення у виді 3400 гривень штрафу і закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Просив позов задоволити.

Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 17.03.2021 року адміністративний позов задоволено. Постанову від 14 лютого 2020 року в.о. начальника Головного управління Державної податкової служби у м. Києві Лагутіної Злати Володимирівни про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-15 КУпАП ОСОБА_1 та накладення на неї адміністративного стягнення у виді 3400 (три тисячі чотириста) гривень штрафу - скасовано і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління Державної податкової служби у м. Києві Державної податкової служби України. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 січня 2020 року посадовими особами відповідача було здійснено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю „Біопол з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 квітня 2017 року по 30 вересня 2019 року.

Перевіркою встановлено, що в 2017 році з каси підприємства видавались готівкові кошти з перевищенням граничних сум розрахунків (суми понад 50000 гривень) на порушення п. 1 Постанови Правління НБУ № 210 від 6 червня 2013 року „Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою та п. 2.3 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ № 637 від 15 грудня 2004 року.

За результатами перевірки складено акт № 60/26-15-05-02-04/37960847 від 30 січня 2020 року про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю „Біопол.

30 січня 2020 року головним державним ревізором інспектором ГУ ДПС у м. Києві Бондарем О.Ю. було складено протокол про адміністративне правопорушення № 117 відносно головного бухгалтера ТОВ „Біопол ОСОБА_1 про вчиненення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 163-15 КУпАП. 14 лютого 2020 року в.о. начальника Головного управління ДФС у м. Києві Лагутіною З.В. розглянуто вказаний протокол і додані до нього матеріали по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та встановлено порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товар, а саме, перевищення граничної суми розрахунків готівкою, визначеної п. 1 Постанови Правління НБУ від № 210 від 6 червня 2013 року „Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою та п. 2.3 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ № 637 від 15 грудня 2004 року.

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 14 лютого 2020 року ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню у вигляді 3400 гривень штрафу. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також це встановлено з досліджених в судовому засіданні, акту № 60/26-15-05-02-04/37960847 від 30 січня 2020 року про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю „Біопол, протоколу про адміністративне правопорушення № 117 від 30 січня 2020 року, постанови про накладення адміністративного стягнення від 14 лютого 2020 року.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв?язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 234-2 КУпАП податкові органи розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням порядку приймання готівки для подальшого її переказу (стаття 163-13), порушенням порядку проведення готівкових розрахунків та розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги) (стаття 163-15), ухиленням від подання декларації про доходи (стаття 164-1), порушенням законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (стаття 165-1), порушенням порядку припинення юридичної особи (частина третя-шоста статті 166-6), перешкоджанням уповноваженим особам податкових органів у проведенні перевірок (стаття 188-23). Від імені податкових органів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники податкових органів та їх заступники, уповноважені ними посадові (службові) особи.

Згідно з ч. 1 ст. 163-15 КУпАП передбачено відповідальність за порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Постановою Правління НБУ № 210 від 6 червня 2013 року „Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою було встановлено граничну суму розрахунків готівкою для підприємств (підприємців) між собою протягом одного дня в розмірі 10000 (десяти тисяч) гривень; між фізичною особою та підприємством (підприємцем) протягом одного дня в розмірі 50000 (п?ятдесяти тисяч) гривень; фізичних осіб між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, у розмірі 50000 (п?ятдесяти тисяч) гривень. На час судового розгляду дана постанова втратила чинність згідно з постановою Правління Національного банку України № 148 від 29 грудня 2017 року, проте була чинною на момент вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 251 КУпАП врегульовано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що 30 січня 2020 року головним державним податковим ревізором-інспектором ГУ ДФС у м. Києві Бондарем О.Ю. було складено протокол про адміністративне правопорушення № 117, згідно з яким при проведенні документальної планової виїзної перевірки ТОВ „Біопол встановлено порушення порядку ведення розрахунків, а саме: перевищено граничні суми розрахунків готівкою в 2017 році, чим порушено п. 1 Постанови Правління НБУ № 210 від 6 червня 2013 року „Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою та п. 2.3 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ № 637 від 15 грудня 2004 року, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 163-15 КУпАП. 14 лютого 2021 року в.о. начальника Головного управління ДФС у м. Києві Лагутіною З.В. розглянуто вказаний протокол і додані до нього матеріали по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та встановлено порушення порядку проведення готівкових розрахунків, а саме, перевищення граничної суми розрахунків готівкою, визначеної п. 1 Постанови Правління НБУ № 210 від 6 червня 2013 року „Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою та п. 2.3 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ № 637 від 15 грудня 2004 року.

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 14 лютого 2020 року ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню у вигляді 3400 гривень штрафу. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також це встановлено з досліджених в судовому засіданні протоколу про адміністративне правопорушення № 117 від 30 січня 2020 року, постанови про накладення адміністративного стягнення від 14 лютого 2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Приписами ст. 38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається можливість накладення адміністративних стягнень.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв?язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Як вбачається зі змісту ст. 38 КУпАП, початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього строку, крім як для триваючих правопорушень.

Улисті Міністерства юстиції України № 6802-0-4-13/11 від 2 серпня 2013 року зазначено, що в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов?язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов?язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Проаналізувавши обставини справи та юридичний склад правопорушення, вчиненого позивачем, суд вважає, що порушення постанови НБУ № 210 від 6 червня 2013 року „Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою є разовим правопорушенням, оскільки таке правопорушення не має триваючого характеру й завершується у момент його здійснення.

Згідно висновків, викладених у листі Міністерства юстиції України № 22-34-1465 від 1 грудня 2003 року, триваючим правопорушенням є такі, що пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності.

Таким чином, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов?язків.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом в постанові від 24 січня 2019 року в справі № 203/28/17 (2-а/0203/31/2017).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві Державної податкової служби України залишити без задоволення, а рішення Маневицького районного суду Волинської області від 17.03.2021 року у справі №164/498/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

Постанова остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 20.05.21