Справа № 420/4129/21
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2021-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4129/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги, вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

(1). Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , які виразилися у відмові здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби з урахуванням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації.

(2). Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 27 повних календарних років з врахуванням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення в сумі 5803,86 грн. та індексації грошового забезпечення в сумі 279,54 грн., з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.

ІІ. Аргументи сторін
(а) Позиція позивача
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

ОСОБА_1 відповідно до наказу Міністра оборони України від 15.06.2017 №399 звільнений з військової служби в запас за станом здоров`я, та наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 31.07.2017 № 162 виключений зі списків особового складу військової частини з 31 липня 2017 року.

При звільненні позивачу виплачена одноразова грошова допомога у разі звільнення за 27 повних календарних років служби в сумі 131634,45 грн.

Проте, як зазначає, позивач, при розрахунку одноразової грошової допомоги до місячного грошового забезпечення, з якого позивачу обчислено вказану допомогу, протиправно не включено суму щомісячної додаткової грошової винагороди та індексацію, які входили до місячного грошового забезпечення позивача.

Позивач 05.03.2021 звернувся до відповідача - військової частини НОМЕР_1 , - із заявою про проведення перерахунку та виплати грошової допомоги у разі звільнення з урахуванням до складу місячного грошового забезпечення, з якого її розраховано, щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 5803,86 грн. та суми індексації в розмірі 279,54 грн., та провести доплату невиплаченої суми одноразової грошової допомоги у разі звільнення в розмірі 82125,90 грн.

Відповідач листом від 09.03.2021 №572 відмовив позивачу у здійсненні такої виплати, що стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.

(б) Позиція відповідача

13.04.202021 р. через канцелярію суду представник відповідача надав відзив на адміністративний позов в якому вимоги, викладені в позовній заяві позивачем, військова частина НОМЕР_1 не визнає в повному обсязі, як такі, що є безпідставними, необгрунтованими та таким, що не відповідають чинному законодавству, виходячи з наступного.

Відповідач зазначає, що одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення виплачувалась за кожен повний календарний рік служби, але до складу місячного грошового забезпечення входять лише виплати, що мають постійний характер, а від так щомісячне додаткове грошове забезпечення має тимчасовий характер, може бути зменшене при відповідних підставах, за наказом командира військової частини.

Стосовно вимог позивача про перерахунок одноразової грошової допомоги з урахуванням до складу місячного забезпечення індексації, відповідач зазначає, що позивач вже звертався до суду з вимогами про нарахування і виплату йому індексації. Рішення було виконано, тому відповідач вважає дану вимогу недоцільною.

ІІІ. Процесуальні дії у справі
23.03.2021р. суд, ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

IV. Обставини, встановлені судом
ОСОБА_1 відповідно до наказу Міністра оборони України від 15.06.2017 №399 звільнений з військової служби в запас за станом здоров`я, та наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 31.07.2017 № 162 виключений зі списків особового складу військової частини з 31 липня 2017 року.

При звільненні позивачу виплачена одноразова грошова допомога у разі звільнення за 27 повних календарних років служби в сумі 131634,45 грн.

Позивач 04.02.2021 звернувся із заявою до військової частини НОМЕР_1 про проведення перерахунку одноразової грошової допомоги у разі звільнення з урахуванням до складу місячного грошового забезпечення для обчислення допомоги щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 5803,86 грн. і індексації в розмірі 279,54 грн., та провести доплату невиплаченої суми одноразової грошової допомоги у разі звільнення в розмірі 82125,90 гривень..

Проте відповідач листом від 09.03.2021 №572 відмовив позивачу у здійсненні такої виплати, оскільки підстав для проведення позивачу перерахунку одноразової грошової допомоги у разi звільнення з урахуванням до складу місячного грошового забезпечення до обчислення допомоги щомісячної додаткової грошової винагороди і індексації - немає.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

V. Джерела права та висновки суду

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, система їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни регулює Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII (далі Закон №2011-XII).

Відповідно до ч.1-4 ст.9 Закон №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Положеннями п.1 Постанови КМУ №1294 від 07.11.2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (яка діяла на момент звільнення позивач зі служби) визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою КМУ від 13 березня 2013 року №161 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889» (яка діяла на момент звільнення позивач зі служби), зокрема п.2 вказаної постанови, встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби):

з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Отже в силу положень ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щомісячна додаткова грошова винагорода є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинні включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 10 травня 2019 року у справі №820/5285/17.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що позивач під час проходження служби отримував щомісячну додаткову грошову винагороду а також індексацію.

Також судом встановлено, що позивача звільнено з військової служби на підставі пункту «б» (за станом здоров`я) ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

При цьому, відповідачем відмовлено позивачу у перерахуванні та виплаті одноразової грошової допомогу у разі звільнення з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації з підстав того, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення з п.1,8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України» від 15.11.2010 року №595.

В свою чергу, положеннями п.38.6. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 11.06.2008 року, визначено, що військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються:

звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення);

які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - посадовий оклад, оклад за військовим званням на день звільнення з військової служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), що отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами відповідно до законодавства України.

Відповідно до п.38.1 та п.38.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 11.06.2008 року передбачено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу та звільняються зі служби за власним бажанням, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, визначених Переліком сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Отже, п.38.1 та п.38.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 11.06.2008 року визначають розміри виплати одноразової грошової допомоги за відповідних умов, передбачених даними пунктами а п.38.6. зазначеної Інструкції визначає складові місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, при звільнені військових за перелічених у даному пункті підстав.

Відповідно до п.8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України» від 15.11.2010 року винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Разом з тим, застосовуючи вищеозначені Інструкції як спеціальні нормативно-правові акти, що визначають структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги при звільненні, відповідач не врахував пріоритетності законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу.

Суд зазначає, що ч.4 ст.9 Закону №2011-ХІІ Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.

Таким чином, суд зазначає, що при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає Закон №2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам Закону №2011-ХІІ.

Вищевикладене спростовує твердження відповідача, наведені у письмовому відзиві на адміністративний позов.

Аналогічні висновки викладені Верховним судом у постанові від 16.05.2019 року по справі №826/11679/17, у постанові від 05.12.2019 року по справі №295/5200/18.

За таких обставин, відмовляючи позивачу у проведенні нового розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні із врахуванням сум щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації, відповідач діяв протиправно.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням нормативного аналізу та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у донарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільнення з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації, а тому дії відповідача є протиправними, а позов є таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

VI. Судові витрати
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору в порядку п.9 ч.1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, питання про їх розподіл судом не вирішується.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 77, 161,245, 255, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , які виразилися у відмові здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби з урахуванням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації.

3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 27 повних календарних років з врахуванням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення в сумі 5803,86 грн. та індексації грошового забезпечення в сумі 279,54 грн., з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо справу розглянуто у порядку письмового провадження зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ Перехідні положення КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач- ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Суддя О.Я. Бойко