Справа № 280/1099/21
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року Справа № 280/1099/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-б, м.Запоріжжя, 69057) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

08.02.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Дніпровського відділу обслуговування громадян м. Запоріжжя (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій позивач просить суд: визнати протиправною відмову (у формі рішення №139 від 05.11.2020) відповідача щодо зарахування стажу за вислугу років та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення позивачу; зобов`язати відповідача зарахувати періоди роботи позивача з 12.09.1994 по 31.10.1999 на посаді концертмейстера групи віолончелей камерного оркестру Сумської обласної філармонії в стаж за вислугу років та виплатити їй грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти пенсій на день її призначення.

Крім того, просить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона зверталась до відповідача з заявою щодо зарахування її стажу за вислугою років та виплати їй грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій. Проте, відповідачем було відмовлено у проведенні перерахунку її пенсії у зв`язку з відсутністю 30 років на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». З відповіді вбачається, що відповідачем не було взято до уваги, під час підрахунку стажу за вислугу років, період роботи ОСОБА_1 з 12.09.1994 по 31.10.1999 на посаді концертмейстера групи віолончелей камерного оркестру Сумської обласної філармонії, з посиланням на те, що зазначена посада не передбачена Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати. Однак, зазначеним Порядком передбачена посада артисту оркестру. Позивач зазначає, що до посади «артист оркестру» відноситься також її посада «концертмейстера групи віолончелей». В зв`язку з чим вважає, що їй необґрунтовано відмовили в зарахуванні періоду роботи з 12.09.1994 по 31.10.1999 в стаж за вислугу років та протиправно не виплатили грошову допомогу. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 10.02.2021 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

22.02.2021 від позивача до суду надійшов уточнений позов, в якому позивачем в якості відповідача визначене Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Запорізькій області), відповідно уточнені позовні вимоги.

Ухвалою від 24.02.2021 у справі відкрите спрощене позовне провадження, судове засідання призначено на 22.03.2021 без виклику сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив в якому посилається на те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. №583 затверджено Перелік посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років та пунктом 4 б встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають: артисти оркестру (крім тих, які грають на духових інструментах) при досягненні 55 років за наявності стажу творчої роботи на сцені на посадах, зазначених у цьому підпункті, станом на 1 квітня 2015 р. не менше 30 років і набутому після цієї дати такого стажу на цих посадах. Згідно записів трудової книжки з 12.09.1994 по 31.10.1999 позивач працював в Сумській обласній філармонії на посаді концертмейстера групи віолончелей камерного оркестру, яка не передбачена вищезазначеним Переліком. Таким чином підстав для зарахування зазначеного періоду до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, немає. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на пенсійному обліку у ГУ ПФУ в Запорізькій області.

24.07.2020 позивачу виповнилося 59 років 6 місяців.

Відповідно до заяви позивача, з 25.07.2020 їй було первинно призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.

На момент досягнення пенсійного віку та призначення пенсії, позивач працювала на посадах робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно де пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що підтверджується записами в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 (а.с. 16-18) та не заперечується сторонами.

Так, у зазначеної трудової книжки позивача наявні наступні записи:

01.09.1980 після закінчення музичного училища прийнята на посаду викладача по класу віолончелі Запорізької музичної школи №5;

01.10.1980 в зв`язку зі вступом у вищій навчальний заклад звільнена із займаної посади викладача по класу віолончелі;

18.09.1980 зарахована студенткою 1 курсу відділення струнних інструментів вокально-оркестрового факультету денного навчання Уфімського державного інституту мистецтв;

10.06.1985 відрахована з числа студентів в зв`язку з закінченням навчання

07.08.1985 зарахована у штат Сумської обласної філармонії артисткою камерного оркестру (молодий фахівець, випуск 1985 рік);

12.09.1994 переведена на посаду концертмейстера групи віолончелей камерного оркестру;

31.10.1999 звільнена в зв`язку з переводом на роботу в Запорізький симфонічний оркестр;

02.11.1999 прийнята на посаду артистки симфонічного оркестру 1 кат. (І) по переводу з Сумської обласної філармонії;

01.10.2001 присвоєна вища категорія артистки симфонічного оркестру;

15.12.2016 переведена на строковий трудовий договір за контрактом на посаду артиста вищої категорії академічного симфонічного оркестру.

02.11.2020 позивач звернулася із заявою про проведення перерахунку пенсії - зарахування стажу за вислугою років та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

05.11.2020 відповідачем прийнято рішення №139 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю 30 років стажу на посадах, роботах які дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 13).

20.11.2020 позивач звернулась до відповідача з заявою в якій просила повідомити про підстави відмови у проведення перерахунку пенсії та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій (а.с. 9-11).

Листом від 24.11.2020 за №10422-10501/П-02/8-0800/20 позивача було повідомлено, що:

«Переліком посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають артисти оркестру (крім тих, які грають на духових інструментах), артисти хору і мімічного ансамблю, концертмейстери-піаністи, артисти вокально-драматичної частини.

Згідно записів трудової книжки з 12.09.1994 по 31.10.1999 Ви працювали в Сумській обласній філармонії на посаді концертмейстера групи віолончелей камерного оркестру, яка не передбачена вищезазначеним Переліком, тому підстав для зарахування зазначеного періоду до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, немає.

Відділом з питань перерахунків пенсій №2 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області переглянуті Ваша заява від 02.11.2020 у щодо зарахування стажу за вислугу років та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій. Прийнято рішення від 05.11.2020 №139 відмовити Вам у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю 30 років страхового стажу на посадах, робота яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

До стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, Вам зараховані періоди з 07.08.1985 по 11.09.1994 та з 02.11.1999 по 31.07.2020 - 29 років 10 місяців 5 днів» (а.с. 12).

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні відносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV, зі змінами та доповненнями (далі - Закон №1058-IV), Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991, зі змінами та доповненнями (далі - Закон №1788-ХІІ).

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачається, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Відповідно до пункту «ж» статті 55 Закону 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають: артисти театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів при стажі творчої діяльності від 20 до 35 років за переліком та у порядку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, але не раніше досягнення 55 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають артисти театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів: які в період до 01 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацом першим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності стажу творчої діяльності, передбаченого абзацом першим цього пункту, та після досягнення ними віку, встановленого абзацами тринадцятим - двадцять п`ятим пункту «е» цієї статті.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV та пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України №1191 від 23 листопада 2011 року «Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати», особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати.

Так, відповідно до вказаного Порядку, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» та Переліком посад артистів театрально-концертних га інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року за №583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення».

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №583 (із наступними змінами і доповненнями) затверджено перелік посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку.

Як випливає із вказаної постанови, відповідно до положень пункту 4 Переліку за наявності стажу творчої діяльності на посадах, передбачених у цьому пункті, не менше 30 років, передбачена посада, зокрема, артиста оркестру.

Відповідно до підпункту «б» пункту 4 Переліку творчі працівники (крім перелічених у пунктах 1-3 цього Переліку) театрів опери і балету, музичних театрів: артисти оркестру (крім тих, які грають на духових інструментах), артисти хору і мімічного ансамблю, концертмейстери-піаністи, артисти вокально-драматичної частини за наявності стажу творчої роботи на сцені на посадах, зазначених у цьому підпункті, не менше 30 років.

Як вбачається з матеріалів справи спірним є період з 12.09.1994 по 31.10.1999 роботи позивача в Сумській обласній філармонії на посаді концертмейстера групи віолончелей камерного оркестру.

Суд зазначає, що відповідно до ч.19 Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затверджених Наказом Міністерства культури і мистецтв України 04.02.2000 №32, погоджених Міністерством праці та соціальної політики України, за категорією «АРТИСТ СИМФОНІЧНОГО (КАМЕРНОГО) ОРКЕСТРУ» тарифікуються: концертмейстери та заступники концертмейстерів струнних груп, перші голоси та регулятори дерев`яних та мідних духових інструментів, другі та треті пульти перших скрипок, другі пульти других скрипок, альтів та віолончелей, бас-тромбон, туба, перша арфа, літаври (для камерних оркестрів - рояль, клавесин, інші клавішні).

Тобто, у спірний період позивач була в широкому розумінні артистом камерного оркестру, до яких відносяться концертмейстери віолончелей камерного оркестру.

Таким чином, період роботи позивача з 12.09.1994 по 31.10.1999 відноситься до робіт передбачених пунктом «ж» статті 55 Закону 1788-ХІІ.

З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №462/5636/16-а, від 19 березня 2019 року у справі №466/5637/17 та від 24 квітня 2019 року у справі №450/3061/16-а.

Спору між сторонами щодо виходу позивача на пенсію з посади передбаченої пунктом «ж» статті 55 Закону 1788-ХІІ, а також неотримання позивачем, до моменту виходу на пенсію за віком, відповідно до Закону №1058-IV, будь-якого іншого виду пенсії немає.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем у відзиві обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

З огляду на викладене відповідачем протиправно не зараховані періоди роботи позивача з 12.09.1994 по 31.10.1999 на посаді концертмейстера групи віолончелей камерного оркестру Сумської обласної філармонії в стаж за вислугу років та винесено спірне рішення №139 від 05.11.2020.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення №139 від 05.11.2020 та зарахування періоди роботи позивача з 12.09.1994 по 31.10.1999 в стаж за вислугу років є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги позивача виплатити їй грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти пенсій на день її призначення, то суд зазначає наступне.

У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №11(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними ст. 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Розрахунок страхового стажу та нарахування пенсійних виплат відносить до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України, а тому суд не може втручатися в його дискреційні повноваження та визначати розмір страхового та спеціального стажу позивача.

За таких обставин для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, слід зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 02.11.2020 зарахування стажу за вислугою років та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, з урахуванням висновків суду.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Розподіл судових витрат визначений ст.139 КАС України.

При зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн. (а.с. 7).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057; ) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним на скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №139 від 05.11.2020, щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії в зв`язку з відсутністю 30 років страхового стажу на посадах, робота яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, передбаченого п. «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи з 12.09.1994 по 31.10.1999 на посаді концертмейстера групи віолончелей камерного оркестру Сумської обласної філармонії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.11.2020 про зарахування стажу за вислугою років та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривен 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «20» травня 2021 року.

Суддя Р.В. Кисіль