Справа № 520/18628/2020
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2021-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

21 травня 2021 р. № 520/18628/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Панченко О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м.Харків, м-н Свободи, буд.5, Держпром, 3 під., 2 пов., ) про визнання дій та бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_2 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними бездіяльність (допущену 17.07.2017 р. щодо не проведення перерахунку пенсії з 14.12.2015 відповідно до п.п. "в" п.7 "Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації") та дії (вчинені 17.07.2017 в частині обчислення пенсії з 14.12.2015 з урахуванням виплат центру зайнятості за період з 12.03.2013 по 31.03.2014, а також вчинені при прийнятті протокольного рішення від 03.09.2020 щодо перерахунку пенсії з 01.07.2020 з урахуванням доходів за період з 01.01.1987 по 31.12.1991) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обчислення розміру пенсії ОСОБА_3 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати з 14.12.2015 пенсію за вислугу років ОСОБА_3 відповідно до п.п. "в" п.7 "Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації" затвердженого постановою КМУ №418 від 21.07.1992 р. по заробітку за періоди роботи з 10.11.2004 по 30.11.2009 та з 01.01.2011 по 11.03.2013 та здійснити її виплату з врахуванням раніше виплачених сум;

- допустити постанову до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць з 14.12.2015 р. по 13.01.2016 р.;

- відшкодувати ОСОБА_3 судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при здійсненні перерахунку пенсії відповідачем невірно здійснено її розрахунок, зокрема, протиправно включено до розрахунку доходи за період з 01.01.1987 по 31.12.1991 року та виплати центру зайнятості за період з 12.03.2013 по 31.03.2014, та не застосовано коефіцієнт зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки. Вважаючи, що спірними діями відповідач суттєво порушив його право на достатнє пенсійне забезпечення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження за правилами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України та надано відповідачу час надати відзив на позовну заяву, а позивачу відповідь на відзив.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що відповідач на виконання постанови Комінтернівського районного суду м.Харкова від 18.07.2016 року №641/5614/16-а, яка набрала законної сили 21.11.2016 року, призначив позивачу пенсію за вислугу років як особі льотного складу з 14.12.2015 року згідно постанови КМУ №418 від 21.07.1992 року з розрахунку середньої заробітної плати 5227,00 грн. за періоди з 01.07.2000 по 23.10.2000, з 01.11.2004 по 30.11.2009 та з 01.01.2011 по 23.03.2014 роки.

На виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2017 у справі №641/10285/16-а, з 17.05.2017 управлінням здійснено перерахунок пенсії відповідно до ч.3 ст.53 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" та обчислено розмір пенсії з урахуванням середньомісячної заробітної плати 0,00000 грн. за період з 01.01.1987 по 31.12.1991 року при загальному трудовому стажі 45 років 03 місяці 27 днів. Розмір пенсії за вислугу років з 14.05.2015 склав 0,00000 грн. Зважаючи, що при обчисленні пенсії за рішенням суду її розмір дорівнює 0,00000 грн., розпорядженням відділу з питань призначень, перерахунку та виплати пенсій прийнято рішення залишити виплату раніше призначеної пенсії у розмірі 4182,12 грн. Таким чином, позивач діяв в порядку, межах та у спосіб, визначених чинним законодавством України, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У відповідь на відзив позивач не погодився з викладеними аргументами представника відповідача, вказавши, що при проведенні перерахунку пенсії за вислугу років врахування періоду перебування позивача на обліку в Центрі зайнятості в період з 12.03.2013 по 23.03.2014 та отримання доходу з якого не сплачено страхові внески суперечить нормам ст.41 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування". Крім того, відповідачем не наведено жодних аргументів щодо не застосування до пенсійних виплат ОСОБА_3 щорічних перерахунків пенсії у відповідності до постанови КМУ №713 від 09.08.2005 року, у зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши матеріали адміністративної справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та з 14.12.2015 року отримує пенсію за вислугу років як працівник льотного складу відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на умовах Закону України "Про пенсійне забезпечення" та постанови Комінтернівського районного суду м.Харкова по справі №641/6514/16-а від 16.07.2016 та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2016 року №641/6514/16-а.

Як зазначено відповідачем у письмовому відзиві на позов та підтверджується в матеріалами справи розрахунками пенсії позивача, пенсія ОСОБА_3 призначена із середньомісячної заробітної плати 5227,00 грн. за період з 01.07.2000 по 23.10.2003, з 01.11.2004 по 30.11.2009 та з 01.01.2011 по 23.03.2014 роки при загальному страховому стажі 53 роки 00 місяців 00 днів, згідно формули:

2960,62*1,76551=5227,00 грн., де:

2960,62 середній заробіток у галузях економіки України за 2014 рік;

1,76551 індивідуальний коефіцієнт заробітної плати.

Розрахунок індивідуального коефіцієнту стажу визначається наступним чином:

0,56750*1,35 = 0,76613, але не більше ніж 0,7500 відповідно до статті 25 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", де:

0,56750 індивідуальний коефіцієнт стажу (за 681 міс);

1,35 величина підвищення індивідуального коефіцієнту стажу з 01.10.2008 року.

Розрахунок основного розміру пенсії 5227,00*0,75000 = 3920,25, де:

5227,00 середньомісячний заробіток для обчислення пенсії;

0,75000 індивідуальний коефіцієнт стажу для розрахунку пенсії.

Таким чином, розмір пенсії з 14.12.2015 року склав 4145,79 грн., де:

3920,25 грн. основний розмір пенсії;

225,54 грн. доплата за понаднормовий стаж 21 рік (1074,00*21%, де 1074,00 грн прожитковий мінімум встановлений з 01.09.2015 року для осіб, які втратили працездатність).

З 01.05.2016 року відповідачем проведено перерахунок пенсії за матеріалами пенсійної справи відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік", розмір пенсії склав 4157,55 грн., де 3920,25 грн. основний розмір пенсії та 237,30 грн. доплата за понаднормовий стаж 21 рік (1130,00*21%, де 1130,00 грн. прожитковий мінімум встановлений з 01.05.2016 року для осіб, які втратили працездатність).

Також, відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік", перерахунок пенсії позивача проведено з 01.12.2016 року, розмір пенсії склав 4182,12 грн., де 3920,25 грн. основний розмір пенсії та 261,87 грн. доплата за понаднормовий стаж 21 рік (1247,00*21%, де 1247,00 грн. прожитковий мінімум встановлений з 01.12.2016 року для осіб, які втратили працездатність).

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2017 року в адміністративній справі №641/10285/16-а скасовано постанову Комінтернівського районного суду м.Харкова від 28.02.2017 року по справі №641/10285/16-а, ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м.Харкова щодо обчислення середнього заробітку та розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_3 .

Зобов`язано Слобожанське об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Харкова здійснити перерахунок середнього заробітку для обчислення пенсії за вислугу років ОСОБА_3 згідно з ч.3 ст.53 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та підпунктом "б" п.7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №418 від 21.07.1992 з 14 грудня 2015 року та провести виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

На виконання вищевказаного рішення суду, відповідач провів перерахунок пенсії відповідача з 17.05.2017 року відповідно до ч.3 ст.53 Закону України "Про пенсійне забезпечення". У зв`язку тим, що як стверджує відповідач, позивачем не надавались довідки про заробітну плату за період спеціальної роботи в польотах, пенсія обчислена із середньомісячної заробітної плати 0,00000 грн. за період з 01.01.1987 по 31.12.1991 року при загальному трудовому стажі 45 років 03 місяці 27 днів, з них стаж за вислугу років склав 37 років 00 місяців 01 день. Розмір пенсії за вислугу років з 14.05.2015 склав 0,00000 грн. Зважаючи, що при обчисленні пенсії за рішенням суду її розмір дорівнює 0,00000 грн., розпорядженням відділу з питань призначень, перерахунку та виплати пенсій прийнято рішення залишити виплату раніше призначеної пенсії у розмірі 4182,12 грн.

Не погодившись з розміром перерахованої та виплаченої пенсії, вважаючи її такою, що не відповідає чинному законодавству, позивач звернувся з даним позовом до суду захистом своїх порушених прав.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як визначено Європейською соціальною хартією (переглянутою), 1996 року, згода на обов`язковість якої надано Верховною Радою України та яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року, кожна особа похилого віку має право на соціальний захист. За цим Україна має міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами "досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися" права та принципи, що закріплені у Хартії.

При цьому, положеннями статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

З приводу позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (допущеної, на думку позивача, 17.07.2017 р. щодо не проведення перерахунку пенсії з 14.12.2015 відповідно до п.п. "в" п.7 "Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації") суд зазначає наступне.

За загальним правилом бездіяльністю є пасивна правова поведінка особи, яка втілюється у невчиненні компетентним суб`єктом управлінської функції, а підставою для кваліфікації бездіяльності як протиправної є нереалізація владного повноваження за умови існування приводу для виконання покладеного законом завдання.

Таким чином, оскільки, відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області 17.05.2017 здійснено перерахунок пенсії позивача, ОСОБА_1 , з 14.12.2015, то суд, не вбачає у даному випадку вчинення суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності. Відтак, в даній частині вимог позов належить залишити без задоволення.

Щодо позовних вимог з приводу визнання протиправних дій (вчинених 17.07.2017 в частині обчислення пенсії з 14.12.2015 з урахуванням виплат центру зайнятості за період з 12.03.2013 по 31.03.2014, а також вчинених при прийнятті протокольного рішення від 03.09.2020 щодо перерахунку пенсії з 01.07.2020 з урахуванням доходів за період з 01.01.1987 по 31.12.1991) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обчислення розміру пенсії ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

Згідно з приписами статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У разі подання застрахованою особою для обчислення розміру пенсії даних про заробітну плату (дохід) за період до 1 січня 1992 року при визначенні коефіцієнта заробітної плати (доходу) середня заробітна плата за рік (квартал) у відповідному періоді вважається щомісячною середньою заробітною платою (доходом) в Україні, з якої сплачено страхові внески, відповідного року (кварталу).

У разі відсутності на момент призначення пенсії даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за попередні місяці для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) враховується щомісячна середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за наявний попередній місяць з наступним перерахунком коефіцієнта заробітної плати (доходу) після отримання даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за місяць (місяці), що передує зверненню за призначенням пенсії.

Аналізуючи вищевикладені норми законодавства та дії відповідача, вчинені при здійсненні перерахунку пенсії позивача, суд доходить висновку про те, що управлінням протиправно взято за основу для обчислення пенсії ОСОБА_3 розмір заробітної плати в період з 01.01.1987 по 01.01.1992 року - 0,0000 грн., оскільки, вказане не передбачено чинним законодавством України.

Суд зауважує, що вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Суд зазначає, що позивач з відповідною заявою про виключення при перерахунку пенсії періодів заробітку з 01.01.1987 по 31.12.1991 та з 12.03.2013 по 31.03.2014 року не звертався, однак, з огляду на те, що відповідачем неправильно розраховано розмір його заробітної плати для проведення перерахунку пенсії, суд дійшов висновку про необхідність, з метою повного захисту прав і інтересів позивача, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії щодо здійснення перерахунку пенсії позивача з 17.05.2017 року з урахуванням показника розміру заробітної плати ОСОБА_1 в період з 01.01.1987 по 01.01.1992 року - 0,0000 грн. та з урахуванням виплат центру зайнятості за період з 12.03.2013 по 31.03.2014 року та зобов`язати здійснити перерахунок пенсії виходячи з сум заробітної плати позивача за періоди з 10.11.2004 по 31.11.2009 та з 01.01.2011 по 11.03.2013 року.

Позовні вимоги в частині визнання протиправними дій щодо прийняття протокольних рішень від 03.09.2020, оскільки, вказане рішення до матеріалів справи не надано.

Продовжуючи розгляд справи по суті, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах, пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років (частина перша статті 64 та статті 65, 66, 69), одержуваного перед її припиненням, і призначаються в розмірах, передбачених частинами першою - третьою, шостою статті 19 та статтею 21 цього Закону для пенсій за віком, і не можуть перевищувати 85 процентів заробітку для працівників льотно-випробного складу та 75 процентів заробітку для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах. При цьому розмір пенсії для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, не може перевищувати дві з половиною величини середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія.

Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років та Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 (далі Порядок №418).

Відповідно до пункту 7 Порядку №418 заробіток для обчислення пенсій працівникам льотно-випробного складу визначається в такому порядку:

а) у разі призначення (перерахунку) пенсії, яка обчислена із заробітку до 1992 року, скоригований відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 липня 1992 р. N395 (395-92-п) "Про додаткове коригування рівнів державних пенсій" (ЗП України, 1992 р., №8, ст.188) середньомісячний заробіток підвищується за коефіцієнтом, який визначається як частка від ділення середньої заробітної плати працівників народного господарства за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, на 1005 карбованців;

б) якщо пенсія обчислюється з урахуванням заробітку після 1 січня 1992 р., то частина заробітку до 1 січня 1992 р. коригується відповідно до підпункту "а" цього пункту, а заробіток за кожний місяць після 1 січня 1992 р. збільшується на коефіцієнт, що визначається як частка від ділення середньої заробітної плати працівників народного господарства за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, на середню заробітну плату працівників народного господарства за відповідний місяць.

З одержаної суми обчислюється пенсія за нормами, встановленими Законом України "Про внесення змін до статті 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (428/95-ВР);

в) у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2005 року №713 Про внесення змін до пункту 7 Порядку призначення виплати пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу цивільної авіації встановлено новий порядок перерахунку пенсій працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах.

Відповідно до цієї редакції підпункту в пункту 7 Порядку призначення виплати пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу цивільної авіації, у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на розрахований коефіцієнт. Даний показник визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії.

З системного аналізу вказаних вище норм права вбачається, що працівники льотного і льотно-випробного складу мають право на призначення пенсії за окремими законодавчими нормами, застосування яких дозволяється за наявності у чоловіків 25 років вислуги на посадах, що віднесені льотного і льотно-випробного складу.

При цьому, спеціальними законодавчими актами (в даному випадку ст.51, 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Порядком № 418) передбачено не тільки особливості в визначенні середнього заробітку для призначення пенсії, а й запроваджено починаючи з березня 2005 року спеціальний механізм щорічного перерахунку вже призначеної пенсії з урахуванням коефіцієнтів зростання середньої заробітної плати.

Під час судового розгляду справи встановлено та відповідачем не заперечується, що посада ОСОБА_3 належить до переліку працівників льотного складу, робота яких дає право на встановлення пенсії за вислугу років відповідно до Постанови №418.

Крім того, пенсія позивачу призначена за вислугу років на підставі ст.53 Закону України "Про пенсійне забезпечення" як працівнику льотного та льотно-випробного стажу.

Згідно розрахунку страхового стажу стаж на посаді льотного складу позивача складає 37 років.

Отже, позивач як працівник льотного та льотно-випробного стажу за наявності необхідного мінімального стажу (25 років) має беззаперечне право на щорічний перерахунок його пенсії відповідно до п. 7 Порядку № 418 з урахуванням коефіцієнтів зростання середньої заробітної плати.

Поряд з тим, відповідач не заперечує, що після здійснення перерахунку пенсії позивача після 17.05.2017 року відповідач не здійснював перерахунок пенсії ОСОБА_3 відповідно до п.7 Порядку №418 з урахуванням коефіцієнтів зростання середньої заробітної плати.

Суд звертає увагу на те, що необхідною умовою для перерахунку пенсії відповідно до п.7 Порядку № 418 є зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, та наявність у позивача спеціальної вислуги років не менше 25.

Оскільки, спеціальний стаж позивача перевищує зазначену вище межу, він має право на щорічний перерахунок його пенсії з урахуванням коефіцієнтів зростання середньої заробітної плати.

При цьому надання заяви про перерахунок пенсії в даному випадку не вимагається, адже згідно п.7 Порядку такий перерахунок пенсії проводиться у випадку зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, в автоматичному режимі без необхідності вчинення додаткових дій з боку пенсіонера та подання ним заяв про перерахунок пенсії.

Враховуючи матеріали справи та вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідач не обґрунтовано відмовляє позивачу у перерахунку пенсії на підставі п.7 Порядку №418 посилаючись на відсутність на те правових підстав та неподання позивачем відповідної заяви про перерахунок пенсії.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 14.12.2015 року перерахунок пенсії відповідно до п.7 Порядку №418 є такими, що ґрунтуються на правовій підставі та належать до задоволення.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вперше у рішенні від 16.12.1974 у справі "Міллер проти Австрії", де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні "Гайгузус проти Австрії" від 16.09.1996, в якому зазначено, що якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні "Великода проти України" від 03.06.2014 зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Щодо клопотання позивача про негайне виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць з 14.12.2015 по 13.01.2016 року, суд зазначає.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Згідно з пунктом 1 частини другою статті 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

Отже, стаття 371 КАС України передбачає вичерпний перелік судових рішень, які виконуються негайно. Так, негайному виконанню підлягає, зокрема, судове рішення, яким присуджено виплату грошового утримання у відносинах публічної служби, тобто задоволено вимогу позивача про стягнення конкретно визначеної суми такої виплати, з якої і виокремлюється сума стягнення за один місяць.

Таким чином, при вирішенні питання щодо наявності підстав для негайного виконання рішення суду необхідно встановити, яких саме спірних відносин стосується предмет спору та який саме спосіб захисту порушених прав особи обрано судом.

У цій справі позивачем заявлено позовну вимогу про зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату пенсії та за результатами її розгляду суд дійшов висновку про наявність підстав для її часткового задоволення. У резолютивній частині суд не визначає конкретний розмір пенсії, що належить до виплати позивачу, адже проведення таких розрахунків є повноваженням відповідача, що має бути реалізоване на виконання цього рішення суду. Тобто, судове рішення у цій справі має зобов`язальний характер і не відноситься до рішень, які підлягають негайному виконанню, тому підстави для задоволення клопотання позивача про звернення рішення до негайного виконання відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог адміністративного позову.

Відповідно до частини 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на те, що судом відстрочено сплату судового збору, а позовні вимоги задоволенні внаслідок неправомірних дій відповідача, витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Керуючись статтями 14, 243-246, 258, 262, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії щодо здійснення перерахунку пенсії позивача з 17.05.2017 року з урахуванням показника розміру заробітної плати ОСОБА_1 в період з 01.01.1987 по 01.01.1992 року - 0,0000 грн. та з урахуванням виплат центру зайнятості за період з 12.03.2013 по 31.03.2014 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати з 14.12.2015 пенсію за вислугу років ОСОБА_3 відповідно до п.п. "в" п.7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №418 від 21.07.1992 року по заробітку за періоди роботи з 10.11.2004 по 30.11.2009 та з 01.01.2011 по 11.03.2013 та здійснити її виплату з врахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути до Державного бюджету України (ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО 899998, Рахунок отримувача: 6001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106) суму судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м.Харків, м-н Свободи, буд.5, Держпром, 3 під., 2 пов., ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Панченко