Справа № 160/4462/21
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2021 року Справа № 160/4462/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
У березні 2021 року позивач звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача у не призначенні їй щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі заяви про призначення адресної допомоги уповноваженого члена родини від 12.02.2021 року;
- зобов`язати відповідача нарахувати, призначити та виплатити їй щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на підставі заяви від 12.02.2020 року.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що з проведенням бойових дій та антитерористичної операції в населеному пункті за місцем її проживання у Луганській області, вона була змушена покинути своє постійне місце проживання та переїхати до м.Павлограда. 12.02.2021 року позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення адресної допомоги для покриття витрат на проживання. Проте, відповідач своїм листом від 12.02.2021 року №24/09 відмовив у призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам. Враховуючи викладене, позивач була вимушена звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
До суду 06.04.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що дії Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради щодо не призначення позивачу щомісячної допомоги відповідають вимогам законодавства, оскільки на підставі пункту 3 Порядку № 505, надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, вона позбавлена права на призначення їй такої грошової допомоги. Крім того, зміни до п.3 Порядку № 505 внесені постановою КМУ № 212 від 31 березня 2015 року, а саме: доповнено абзацом такого змісту, що особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається. Тобто на законодавчому рівні закріплено право не призначати грошову допомогу. Враховуючи наведене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
До суду 22.04.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідно до запису в трудовій книжці №13 її було прийнято на роботу - 01.09.2020 року на посаду продавця продовольчих товарів у сектор стелажної зони супермаркету «Варус-80». Проте після надання документів виплата адресної допомоги від УСЗН не призначена. Про що позивач була повідомлена листом про відмову у наданні адресної допомоги від 12.02.2021 року №№24/09, виданим Управлінням соціального захисту населення Павлоградської міської ради. На момент звернення вона була офіційно працевлаштована. Враховуючи те, що вона працевлаштована з 01.09.2020 року, вона вважає, що має право на отримання щомісячної адресної допомоги, як особа, що переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. За таких обставин, позивач просила суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав.
Відповідач своїм правом на подання до суду заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву до теперішнього часу не скористався.
В силу ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог статей 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві та у відповіді на відзив, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
У зв`язку із проведенням антитерористичної операції на території Луганської області позивач, разом зі своєю сім`єю, були вимушені покинути своє місце проживання та перемістилися до м.Павлограда і були належним чином зареєстровані як внутрішньо переміщенні особи.
Факт сімейних відносин підтверджується свідоцтвом про шлюб, відповідно до якого, ОСОБА_1 зареєструвала шлюб 19.02.2011 року з ОСОБА_3 .
У шлюбі позивач має неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ОСОБА_4 , є також внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 29.08.2017 року №1216-311554 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданою Управлінням праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради.
Відповідно до запису в трудовій книжці позивача №13 від 01.09.2020 року, її було прийнято на посаду продавця продовольчих товарів у сектор стелажної зони супермаркету «Варус-80». (наказ №164-КП від 31.08.2020 року).
Відповідно до довідки вих.№36 від 04.03.2021 року, позивач з 01.09.2020 року (наказ №164-КП від 31.08.2020 року) працює на підприємстві ТОВ «Омега» на посаді продавець продовольчих товарів 3 категорії у секторі зони скоропорт супермаркету «Варус-80».
Відповідно до довідки ОК-5 з 01.09.2020 року здійснювалося відрахування до Пенсійного фонду України. Код підприємства - 35887582 - ТОВ «Омега».
Згідно з довідкою №504 від 26.02.2021 року, позивачу нараховувалася заробітна плата, сплачена ТОВ «Омега» (35887582).
Судом також встановлено, що за заявою ОСОБА_3 від 29.08.2017 року, як уповноваженому представнику сім`ї та керуючись Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання (далі - допомога), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. №505, із змінами (далі - Порядок №505) позивачу з 01.09.2017 року по 31.12.2017 року призначалася допомога як працездатній, але непрацюючій особі, на підставі п.7 Порядку №505, а саме: у період з 01.09.2017 по 31.10.2017 по 442 грн., щомісячно та у період з 01.11.2017 р. по 31.12.2017 р. по 221 грн. щомісячно.
З 01 січня 2018 року допомога була припинена відповідно до пункту 7 Порядку.
12.02.2021 року позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі і на оплату житлово-комунальних послуг, разом з відповідним пакетом документів стосовно призначення щомісячної адресної допомоги.
Листом про відмову у наданні адресної допомоги від 12.02.2021 року №24/09, позивач було повідомлено про те, що: «Відповідно до абзацу 8 п.3 Порядку №505 особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається. Таким чином, вищевикладені обставини унеможливлюються призначення особисто Вам щомісячної адресної допомоги навіть за умови працевлаштування».
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 року № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII) встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.
Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначає Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг", затверджений постановою КМУ від 01.10.2014 року № 505 (далі - Порядок № 505).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.
Абзацами 1, 5 пункту 3 Порядку № 505 визначено, що грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах, зокрема, для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім`ї).
Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.
Згідно з пунктом 7 Порядку № 505, якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м.Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.
Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов`язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.
Аналіз вищезазначених норм свідчить, що грошова допомога у разі її припинення відповідно до пункту 7 цього Порядку не призначається лише на наступний строк, тобто чергові шість місяців.
Положення Порядку № 505 не містять норми, яка б у подібних правовідносинах назавжди позбавляла права особу працездатного віку, яка працевлаштувалась та як і раніше має статус внутрішньо переміщеної особи на отримання грошової допомоги.
За таких обставин, коли з моменту припинення виплати грошової допомоги (вересень 2018 року) по день звернення до відповідача із заявою про виплату вказаної допомоги (лютий 2021 року), минув шестимісячний строк, тобто наступний строк в розумінні пункту 3 Порядку № 505, то у відповідача відсутні правові підстави для не призначення грошової допомоги, посилаючись на пункт 3 Порядку № 505, оскільки грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі непрацевлаштованої (безробітної) особи, а у разі якщо така особа працевлаштувалась і її статус не суперечить зазначеним вище пунктам Порядку, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 15 квітня 2019 року у справі № 227/513/17.
Таким чином, позивач є працевлаштованою особою, що підтверджується довідкою вих.№36 від 04.03.2021 року, довідкою ОК-5 про здійснення відрахувань до Пенсійного фонду України, довідкою №504 від 26.02.2021 року, про нарахування заробітної плати. А отже статус позивача не суперечить зазначеним вище пунктам Порядку, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви з викладених вище підстав.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду, тому судовий збір у розмірі 908 грн. підлягає поверненню позивачу.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд, -
Позовну заяву - задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради у не призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі заяви про призначення адресної допомоги уповноваженого члена родини від 12.02.2021 року.
Зобов`язати Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради нарахувати, призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на підставі заяви від 12.02.2020 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційної-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Кучма