Справа № 360/1448/21
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

20 травня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1448/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Луганській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

25.03.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління ДПС у Луганській області (далі - позивач) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому позивач просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг у загальній сумі 11331,55 грн, а саме:

- в дохід державного та місцевого бюджетів (рахунок розмежування) з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальній сумі 971,45 грн;

- в дохід державного бюджету з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 86,10 грн;

- в дохід місцевого бюджету адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів (КБК 21081500) в сумі 6800,00 грн;

- в дохід державного бюджету адміністративні штрафи та інші санкції (КБК 21081100) в сумі 510,00 грн;

- в дохід державного бюджету штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (КБК 21081100) в сумі 2967,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що на даний час згідно інформації з ідентифікаційних та реєстраційних даних відповідач перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Луганській області.

За відповідачем станом на 04.03.2021 рахується податкова заборгованість у загальній сумі 11331,55 грн, яка виникла в результаті несплати самостійно задекларованих грошових зобов`язань та донарахованих штрафних санкцій, а саме:

- податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (КБК 11010500) по території обслуговування Головного управління ДПС у Луганській області в сумі 971,45 грн, яка виникла в результаті несплати самостійно задекларованих сум податкового зобов`язання та пені згідно податкової декларації про майновий стан і доходи (у тому числі 873,40 грн - основне зобов`язання, 98,05 грн - пеня);

- військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (КБК 11011001) по території обслуговування Головного управління ДПС у Луганській області в загальній сумі 86,10 грн, яка виникла в результаті несплати нарахувань згідно податкової декларації про майновий стан і доходи;

- адміністративні штрафи і штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну (ККДБ 21081500) по території обслуговування Головного управління ДПС у Луганській області, яка виникла в результаті несплати донарахованих штрафних санкцій в сумі 6800,00 грн;

- адміністративні штрафи та інші санкції (КБК 21081103) по території обслуговування Головного управління ДПС у Луганській області, яка виникла в результаті несплати донарахованих штрафних санкцій в сумі 510,00 грн;

- штрафні санкції за порушення законодавства про патентування норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів (КБК 21080900) по території обслуговування Головного управління ДПС у Луганській області, яка виникла в результаті несплати донарахованих штрафних санкцій в сумі 2967,00 грн.

Податкові повідомлення-рішення від 30.11.2018 № 6, № 6 разом із розрахунками фінансових санкцій до зазначених податкових повідомлень-рішень було вручено відповідачу особисто 05.12.2018 згідно відмітки рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Головним управлінням ДФС у Луганській області направлено відповідачу з рекомендованим повідомленням про вручення податкову вимогу форми «Ф» від 26.06.2019 № 62171-50, яка була вручена відповідачу особисто 20.07.2019 згідно відмітки рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Станом на теперішній час податкова вимога форми «Ф» від 26.06.2019 № 62171-50 відповідачем не виконана, не оскаржена та є чинною.

Ухвалою суду від 30.03.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 52-53).

Поштове відправлення із ухвалою суду від 30.03.2021 про відкриття провадження у справі, направлене на адресу відповідача та вручено 02.04.2021 (арк. спр. 57).

Правом на подання відзиву на позов відповідач не скористалась.

Відповідно до положень частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79, 90 КАС України, суд дійшов такого.

Позивач - Головне управління ДПС у Луганській області, ідентифікаційний код відокремлений підрозділ 44082150, місцезнаходження: 93401, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 72 (арк. спр. ).

Відповідач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована як фізична особа - підприємець Лисичанським міським управлінням юстиції 26.10.2015, за номером 0008978, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку в ГУ ДПС у Луганській області, Лисичанська ДПІ, та має відкриті рахунки в банківських установах, що підтверджено інформаційною довідкою (арк. спр. 10-12).

Відповідачем до контролюючого органу подано розрахунки та податкові декларації про майновий стан і доходи:

- розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та війкового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою за 2018 рік в якому самостійно визначила податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 288,00 грн та військового збору 24,00 грн (арк. спр. 14);

- податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2018 рік № 6506 від 06.02.2019 в якій самостійно визначила податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 288,00 грн та військового збору 24,00 грн (арк. спр. 15);

- розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та війкового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою за 2019 рік в якому самостійно визначила податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 313,20 грн та військового збору 26,10 грн (арк. спр. 16);

- податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2019 рік № 6607 від 10.02.2020 в якій самостійно визначила податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 313,20 грн та військового збору 26,10 грн (арк. спр. 17);

- розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та війкового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою за 2020 рік в якому самостійно визначила податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 396,00 грн та військового збору 33,00 грн (арк. спр. 18-19);

- податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2020 рік в якій самостійно визначила податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 396,00 грн та військового збору 33,00 грн (арк. спр. 20).

02.03.2018 контролюючим органом проведено перевірку кіоску відповідача розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за результатом якого складено акт фактичної перевірки від 02.03.2018 №182/12-32/40-01/ НОМЕР_1 (арк. спр. 39-41).

Відповідно до акту від 02.03.2018 № 182/12-32/40-01/ НОМЕР_1 виявлено порушення статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995.

У зв`язку з виявленими порушеннями законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів, на підставі акту перевірки від 02.03.2018 № 182/12-32/40-01/ НОМЕР_1 контролюючим сформовано та направлено відповідачу податкове повідомлення-рішення форми «С» від 16.03.2018 № у сумі 6800,00 гривень, на підставі акту перевірки №182/12-32/40-01/ НОМЕР_1 від 02.03.2018 (арк. спр. 44), яке вручене особисто відповідачу разом із розрахунком штрафної санкції 05.04.2018 згідно відмітки рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (арк. спр. 43).

Крім того, 23.11.2018 контролюючим органом проведено перевірку кіоску відповідача розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за результатом якого складено акт фактичної перевірки від 26.11.2018 №0252/12/32/14/06/ НОМЕР_1 /842 (арк. спр. 33-34).

Відповідно до висновків акту фактичної перевірки від 26.11.2018 №0252/12/32/14/06/ НОМЕР_1 /842, під час перевірки встановлено порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995 та пункту 44.3 статті 44, пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України.

У зв`язку з виявленими порушеннями законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів, на підставі акту перевірки №0252/12/32/14/06/ НОМЕР_1 /842 від 23.11.2018 контролюючим сформовано та направлено відповідачу податкове повідомлення-рішення форми «С» від 30.11.2018 №6 у сумі 2967,00 гривень (арк. спр. 28-29) та податкове повідомлення - рішення форми «ПС» від 30.11.2018 № 6 у сумі 510,00 гривень (арк. спр. 30-31).

Податкові повідомлення-рішення від 30.11.2018 № 6, № 6 разом із розрахунками фінансових санкцій до зазначених податкових повідомлень-рішень вручено відповідачу особисто 05.12.2018, згідно відмітки рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (арк. спр. 27).

Позивачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) форми «Ф» № 62171-50 від 26.06.2019, якою повідомлено, що станом на 25.06.2019 загальна сума податкового боргу платника податків становить 24660,80 грн, та яка вручена відповідачу 20.07.2019, що підтверджено рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (арк. спр. 13).

Згідно інтегрованої картки платника податків за відповідачем рахується податковий борг:

з штрафних санкцій за порушення закону у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну станом на 31.12.2020 в розмірі 6800,00 грн (арк. спр. 59);

з штрафних санкцій за порушення закону про патентування норм регулювання обігу готівки та РРО станом на 31.12.2020 в розмірі 2967,00 грн (арк. спр. 60);

з адміністративних штрафів та санкцій (надходження коштів, контроль за справлянням яких закріп. за ГУ ДФС) станом на 31.12.2020 в розмірі 510,00 грн (арк. спр. 61);

з військового збору станом на 28.02.2021 в розмірі 104,17 грн (арк. спр. 62);

з податку на доходи фізичних осіб станом на 28.02.2021 в розмірі 969,56 грн, у тому числі 873,40 грн недоїмка та 96,16 грн пені (арк. спр. 63).

Враховуючи, що в судовому порядку вищевказані податкові повідомлення - рішення та податкова вимога не скасовані, податкові зобов`язання визначені в них вважаються узгодженими.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 14 Податкового кодексу України:

грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1);

податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1);

пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки (підпункт 14.1.162 пункту 14.1)

податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1).

штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.265 пункту 14.1).

Пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами (пункт 15.2 статті 15 Податкового кодексу України).

Стаття 36 Податкового кодексу України передбачає, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податків обчислити, задекларувати та сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим кодексом або законами з питань митної справи.

Підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України визначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Відповідно до пункту 51.1 статті 51 Податкового кодексу України, платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У зв`язку з несплатою відповідачем, у встановлені строки, нарахованих сум, грошові зобов`язання набули статусу податкового боргу.

Відповідно до статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно із пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі, якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається.

Згідно пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Щодо податку на доходи з фізичних осіб, військового збору та пені, суд зазначає.

Статтею 162 Податкового кодексу України визначено, що платником податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Згідно із статтею 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Статтею 164 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Відповідно до пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами. Фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи. Авансові платежі з податку на доходи фізичних осіб розраховуються платником податку самостійно згідно з фактичними даними, зазначеними у Книзі обліку доходів і витрат, кожного календарного кварталу та сплачуються до бюджету до 20 числа місяця, наступного за кожним календарним кварталом.

В силу абзацу 1 підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Згідно з пунктами 177.1 та 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

За підпунктом 177.4.3 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця.

Відповідно до абз. «а» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Згідно підпунктів 168.1.1 та 168.1.4 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлено військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України.

Згідно із підпунктом 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 Податкового кодексу України, зокрема, для резидента - загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування та іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування (підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України).

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту (підпункт 1.4).

Підпунктом 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України передбачено, що відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 Кодексу, а саме:

- з доходів у вигляді заробітної плати - роботодавці, які виплачують такі доходи на користь платника податку;

- з інших доходів - податкові агенти для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні, а також платник податку для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов`язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Відповідно до підпункту 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом, згідно з підпунктом 168.1.4 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України (якщо оподатковуваний дохід надається у не грошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання)).

Відповідно до пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України за не нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, передбачено штраф в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

За підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України встановлено нарахування пені при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Відповідно до пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України визначені штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у разі визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання.

Щодо податкового повідомлення - рішення форми «С» від 16.03.2018 № у розмірі 6800,00 гривень, суд зазначає.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР).

Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону № 481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством

Частиною першою статті 15-3 Закону № 481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння: поштучно (для тютюнових виробів, крім сигар) (пункт 9).

Частиною першою статті 17 Закону № 481/95-ВР встановлено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно з абзацом 9 частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень.

При цьому, виходячи зі змісту наведених положень законодавства, визначальним для вирішення питання застосування до суб`єкта господарювання фінансових санкцій є саме факт реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності відповідних ліцензій та з порушенням встановленого порядку (в заборонених місцях, забороненими особами або забороненим особам тощо).

Актом від 02.03.2018 № 182/12-32/40-01/ НОМЕР_1 контролюючим органом встановлено порушення, а саме поштучний продаж сигарет, чим порушено вимоги статті 15-3 Закону № 481/95-ВР за результатами чого сформовано та направлено відповідачу податкове повідомлення-рішення форми «С» від 16.03.2018 № у сумі 6800,00 гривень.

За приписами пунктів 10, 11 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790, у разі невиконання суб`єктом господарювання рішення про застосування фінансових санкцій протягом 30 днів після його отримання сума санкцій стягується на підставі рішення суду. Суми фінансових санкцій, стягнені відповідно до цього Порядку, зараховуються до бюджету згідно із законодавством.

Щодо податкового повідомлення-рішення форми «С» від 30.11.2018 №6 у розмірі 2967,00 гривень, суд зазначає.

Законом України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265 в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій (далі - РРО) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Встановлення норм щодо незастосування РРО у інших законах, крім Податкового кодексу України, не допускається.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону № 265 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Відповідно до висновків акту фактичної перевірки від 26.11.2018 №0252/12/32/14/06/ НОМЕР_1/842 , під час перевірки встановлено порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995 та пункту 44.3 статті 44, пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України.

У зв`язку з виявленими порушеннями законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів, на підставі акту перевірки №0252/12/32/14/06/ НОМЕР_1 /842 від 23.11.2018 контролюючим сформовано та направлено відповідачу податкове повідомлення-рішення форми «С» від 30.11.2018 №6 у сумі 2967,00 гривень.

Відповідно до статті 20 Закону №265 до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Таким чином, обов`язок ведення обліку товарних запасів не може бути покладений на фізичних осіб-підприємців, які здійснюють підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі № № 815/6191/15.

Проте суд зазначає, що спрощена система оподаткування є особливим механізмом справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, визначених п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, встановлених главою 1 розділу XIV Податкового кодексу України, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності (п. 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 3 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України, не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп суб`єкти господарювання, зокрема фізичні особи - підприємці, які здійснюють виробництво, експорт, імпорт, продаж підакцизних товарів (крім роздрібного продажу паливно-мастильних матеріалів в ємностях до 20 літрів та діяльності фізичних осіб, пов`язаної з роздрібним продажем пива, сидру, пері (без додання спирту) та столових вин).

Згідно з пунктом 215.1 статті 215 Податкового кодексу України до підакцизних товарів належать, зокрема тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну.

Відповідно до ст. 1 розд. 1 Закону № 481, зі змінами, тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання чи жування.

Відповідно до статті 15 Закону N 481 роздрібна торгівля, зокрема тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю. Разом з цим, відповідно до підпункту 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу України особа - суб`єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів є платником акцизного податку. При цьому об`єктом оподаткування є операції з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (підпункт 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 Податкового кодексу України).

Отже, суд дійшов висновку, що фізичні особи - підприємці, які здійснюють продаж підакцизних товарів, зокрема тютюну, не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої групи, зазначена діяльність може здійснюватися на загальній системі оподаткування, за умови отриманням ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами та реєстрації суб`єкта господарювання платником акцизного податку.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач здійснювала реалізацію підакцизних товарів.

Контролюючим органом в акті №0252/12/32/14/06/ НОМЕР_1 /842 від 23.11.2018 визначено суму необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації в розмірі 1483,50 грн, з якою погодилась продавець відповідача підписавши акт без заперечень.

Податкове повідомлення - рішення форми «ПС» від 30.11.2018 № 6 про застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій у сумі 510,00 грн за ненадання до перевірки первинних документів також винесено на підставі акта перевірки №0252/12/32/14/06/ НОМЕР_1 /842 від 23.11.2018, отримано відповідачем 05.12.2018 та не оскаржено.

Пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України встановлено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до пунктів 95.1 та 95.2 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Судом встановлено, що станом на день розгляду справи вищевказане податкові повідомлення - рішення та податкова вимога не оскаржувались, доказів оскарження в судовому чи в адміністративному порядку відповідачем не надано, отже є узгодженими, тому суд дійшов висновку, що контролюючим органом при зверненні до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку дотримані вимоги пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктом 19-1.1.22 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Відповідно до пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється (пункт 41.2 статті 41 Податкового кодексу України).

З вищевикладеного слідує, що у межах спірних правовідносин контролюючим органом, уповноваженим здійснювати стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, на суму податкового боргу або його частини є Головне управління ДПС у Луганській області.

Суд наголошує, що позивачем при зверненні до суду визначено загальний розмір податкового боргу в розмірі 11331,55 грн, з яких: з податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 971,45 грн; з військового збору в сумі 86,10 грн; адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в сумі 6800,00 грн; адміністративні штрафи та інші санкції в сумі 510,00 грн та штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в сумі 2967,00 грн, який визначений в довідці про загальну суду позовних вимог (арк. спр. 48) станом на 04.03.2021.

Судом встановлено, що визначаючи розмір податкового боргу позивачем здійснено арифметичну помилку при визначенні боргу з військового збору в розмірі 86,10 грн.

Розмір боргу з військового боргу складає, в межах заявлених позовних вимог, 83,10 грн, що визначено позивачем в позові та підтверджено матеріалами справи (арк. спр. 3, 14, 15, 16, 17, 18-19, 20, 48)

Враховуючи, що відповідачем за час розгляду даної адміністративної справи податковий борг не сплачено, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 КАС України).

З викладеного слідує, що витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору відносяться на рахунок суб`єкта владних повноважень. Такий вид судових витрат, як судовий збір, поверненню позивачу - суб`єкту владних повноважень, не підлягає.

Такі обмеження у можливостях суб`єктів владних повноважень свідчать про загальну спрямованість адміністративного судочинства на захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у спірних правовідносинах із владою.

Оскільки Головне управління ДПС у Луганській області у вказаній справі є суб`єктом владних повноважень, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача судового збору на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Головного управління ДПС у Луганській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) кошти за податковим боргом у загальній сумі 11331,55 грн (одинадцять тисяч триста тридцять одна грн 55 коп.), а саме:

в дохід державного та місцевого бюджетів (рахунок розмежування) з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальній сумі 971,45 грн;

- в дохід державного бюджету з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 83,10 грн;

- в дохід місцевого бюджету адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в сумі 6800,00 грн;

- в дохід державного бюджету адміністративні штрафи та інші санкції в сумі 510,00 грн;

- в дохід державного бюджету штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в сумі 2967,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя Т.В. Смішлива