Справа № 569/4866/21
Суддя: Бучко Т. М.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/4866/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до поліцейського СРПП Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області Мирончук А.В., в якому просить визнати дії відповідача щодо складання постанови серії БАВ № 112502 від 28 лютого 2021 року про адміністративне правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн за порушення ч.2 ст.122 КУпАП незаконними; визнати постанову серії БАВ № 112502 від 28 лютого 2021 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, є незаконним та необгрунтованим. При розгляді адміністративної справи на місці вчинення правопорушення ним було заперечено щодо вчинення обгону на залізничному переїзді, проте відповідачем вони не були враховані, доказів вчинення правопорушення не надано та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Інспектор патрульної поліції повинен був зафіксувати обставини, які б спростовували його доводи, а саме здійснити відеофіксацію, яка б підтвердила в його діях склад адміністративного правопорушення. Пункт 7 постанови не заповнений, тобто додатків до останньої немає.

Ухвалою від 11 березня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивачем усунені.

Ухвалою від 24 березня 2021 року позов ОСОБА_1 суд прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, визначеними ст.268, 269, 286 КАС України для окремих категорій термінових справ.

7 квітня 2021 року до суду надійшла заява представника Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про неналежного відповідача у справі.

Ухвалою від 21 квітня 2021 року суд за клопотанням позивача замінив первісного відповідача - поліцейського СРПП Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області Мирончук А.В. на належного відповідача - Головне управління Національної поліції в Рівненській області.

17 травня 2021 року позивач подав суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило.

Відповідно до ч.3, 9 ст.205 КАС України у разі неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що 28 лютого 2021 року поліцейським СРПП Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області Мирончук А.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 112502, якою позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виглядіді штрафу розміром 425 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 28 лютого 2021 року о 11 год. 53 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «RENAULT SCENIK», номерний знак НОМЕР_1 , в м.Дубно на вул.Кременецька здійснив обгін на залізничному переїзді, чим порушив п.14.6. б ПДР України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил дорожнього руху, в тому числі, за порушення правил обгону.

Відповідно до вимог пункту 14.6.б Правил дорожнього руху обгін заборонено: на перехрестях; на залізничних переїздах та ближче ніж за 100 м перед ними.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до підпункту 9 ч.1 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з п.2 ч.1 ст.40 Закону України "Про національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою ст. 283 КУпАП, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, необхідно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити відхилення інших доказів.

Оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

19 квітня 2021 року до суду надійшла заява первісного відповідача ОСОБА_2 про долучення до матеріалів справи диску з відеозаписом, на якому зафіксовано правопорушення, у зв`язку з яким було винесено постанову щодо ОСОБА_1 .

З долученого до матеріалів справи відеозапису можна зробити висновок, що порушення позивачем правил обгону зафіксовано технічним пристроєм. Однак, оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис. Крім того, вказаний доказ наданий суду неналежним відповідачем, а тому не може бути прийнятий до уваги.

Також суд зазначає, що відео фіксація правопорушення на технічний пристрій, про який не зазначено у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, не є належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Особа, якій не було достеменно відомо ні під час розгляду справи, ні з постанови про накладення адміністративного стягнення про існування доказів можливого скоєння нею правопорушення вправі розраховувати на поважність причин не пред`явлення їй такого доказу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 24 січня 2019 року у справі №428/2769/17 висловив правову позицію, згідно з якою незазначення у постанові технічного засобу, яким здійснено відеозапис, виключає можливість прийняття його у якості належного доказу в справі про адміністративне правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів та показань свідків.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, обов`язок доводити правомірність рішення у цій справі покладається на суб`єкт владних повноважень, яким є Головне управління Національної поліції в Рівненській області.

Відповідачем не надано суду відзиву на адміністративний позов з обґрунтуванням заперечень щодо заявлених вимог.

Оскаржувана постанова не містить доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення, не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду від 8 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується жодним доказом, крім оспорюваної постанови.

При цьому, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом наявності складу порушення, оскільки така по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує процедура його фіксування. Постанова про накладення адміністративного стягнення не може слугувати доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке оскаржується.

За таких обставин постанова серії БАВ № 112502 від 28 лютого 2021 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, позовні вимоги про визнання вказаної постанови протиправною та визнання незаконними дій інспектора Мирончук А.В. до задоволення не підлягають, оскільки при розгляді справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд обмежений повноваженнями, визначеними ч.3 ст.286 КАС України.

За правилами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.9, 90, 139, 244-246, 255, 286, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 112502 від 28 лютого 2021 року, винесену поліцейським СРПП Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області Мирончук Анною Валентинівною, та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Рівненській області на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. у відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Восьмого адміністративного апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач - Головне управління Національної поліції в Рівненській облаті, місцезнаходження: 33000, м.Рівне, вул.М.Хвильового,2; ;

третя особа - Управління патрульної поліції в Рівненській області, місцезнаходження: 33000, м.Рівне, вул.Степана Бандери, 14а.

Суддя