Справа № 440/2301/21
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/2301/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Головка А.Б., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни; третя особа: Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни; третя особа: Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання визнання протиправним та скасування рішення від 19.01.2021 року про відмову у наданні статусу учасника бойових дій та зобов`язання прийняти рішення про надання статусу учасника бойових дій.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на протиправність спірного рішення та його невідповідність вимогам чинного законодавства. За твердженням позивача, з метою отримання статусу учасника бойових дій ним наданий повний перелік документів, визначених законом, якими у своїй сукупності підтверджено факт участі позивача у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, під час перебування у районах антитерористичної операції у період її проведення. Крім того, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 року у справі №440/2239/20 встановлені обставини його залучення до участі у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення АТО на території Донецької та Луганської областей.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 440/2301/20. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач позов не визнав, у наданому до суду 19.04.2021 року відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність. При цьому посилався на правомірність та обґрунтованість спірного рішення. Зауважив, що позивач був відряджений до м. Ізюм Харкіської області для несення служби по охороні громадського порядку в районах проведення антитерористичної операції. Вважає, що безумовною підставою для надання статусу учасника бойових дій є безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції, що підтверджується наказами антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції. За твердженням представника відповідача, надані позивачем разом із заявою документи не підтверджують його безпосередню участь в антитерористичній операції, безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції, а також участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини справи.
Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 20.05.14 №199 о/с дск прапорщик міліції ОСОБА_1 , інспектор дорожньо- патрульної служби взводу із забезпечення супроводження роти дорожньо - патрульної служби ДАІ, підпорядкованої УМВС, відряджений з 21.05.2014 року до особливого розпорядження до м. Ізюм Харківської області для несення служби по охороні громадського порядку в районі проведення АТО /а.с.25/.
Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 09.06.14 №242 о/с дск прийнято рішення повернути до постійного місця дислокації з 10.06.2014 року прапорщика міліції ОСОБА_1 , інспектор дорожньо- патрульної служби взводу із забезпечення супроводження роти дорожньо - патрульної служби ДАІ, підпорядкованої УМВС /а.с.26/.
22.09.2017 року Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області видана довідка № 3712/115/05/12-2017 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України ОСОБА_1 в період з 21.05.2014 року по 11.06.2014 року на території Донецької та Луганської областей /а.с.34/.
19.12.17 Комісією МВС з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни розглянуто питання про надання позивачу статусу учасника війни, за результатами чого ухвалене рішення про визнання учасником війни № 5/ІІ/ХVІІ/ /а.с. 33/.
27.02.19 позивач звернувся до Голови ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області із заявою про направлення необхідних документів до Комісії МВС України в питань розгляду матеріалів визначення учасниками бойових дій, учасниками війни на розгляд для надання позивачу статусу учасника бойових дій.
Не погоджуючись з відмовою Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області від повторного направлення матеріалів щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій до Комісії МВС України, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.09.19 у справі №440/3085/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області , третя особа: Комісія Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено у повному обсязі.
Визнано протиправною відмову Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області стосовно направлення матеріалів щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій до Комісії МВС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни.
Зобов`язано Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області направити заяву ОСОБА_1 від 27.05.2019 разом із доданими матеріалами щодо надання статусу учасника бойових дій до Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни.
На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.09.19 у справі №440/3085/19 ліквідаційною комісією Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області листом від 17.12.19 вих №2119/115/12/01-2019 направлено заяву ОСОБА_1 від 27.05.2019 разом із доданими матеріалами щодо надання статусу учасника бойових дій до Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни.
Рішенням комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни від 14.02.20 №1/ІІ/ХІХ/1 відмовлено ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій /а.с. 51/.
Позивач не погодився із вказаним рішенням комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни від 14.02.20 №1/ІІ/ХІХ/1 та звернувся до суду із позовом.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 року у справі №440/2239/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ліквідаційна комісія управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни від 14 лютого 2020 року №1/ІІ/ХІХ/1.Зобов`язано Комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни розглянути питання про надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду та довідки УМВС України в Полтавській області від 22.09.17 вих. №3712/115/05/12-2017.У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
19.01.2021 комісія Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни повторно розглянула заяву ОСОБА_1 та прийняла рішення №1/ХІІІ/ХVІІ/І, яким відмовила ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій /а.с.58/.
Позивач не погодився із вказаним рішенням та звернувся з позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 . Полтавський окружний адміністративний суд в рішенні від 03.07.2020 року у справі №440/2239/20 зазначив, що у матеріалах справи наявна довідка УМВС України в Полтавській області від 22.09.17 вих. №3712/115/05/12-2017, видана ОСОБА_1 , якою підтверджено, що позивач дійсно у період з 21.05.14 по 11.06.14 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення АТО на території Донецької та Луганської областей. У якості підстави для видачі даної довідки зазначено: наказ УМВС в Полтавській області від 20.05.14 №199 о/с дкс, наказ УМВС в Полтавській області від 09.06.14 №242 о/с дкс, наказ першого заступника керівника Антитерористичного Центру при СБУ, посвідчення про відрядження від 19.05.14 № 255.Дана довідка є одним із документів, на підставі яких особі присвоюється статус учасника бойових дій. Фактично, відсутність цієї довідки стала причиною прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про відмову в наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій від 14.02.20 №1/ІІ/ХІХ/1. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що за наявності усієї кількості необхідних документів, неможливо позбавити позивача права на отримання статусу учасника бойових дій з підстав невчасного отримання комісією, або неотримання комісією довідки УМВС України в Полтавській області від 22.09.17 вих. №3712/115/05/12-2017, якою підтверджено, що позивач у період з 21.05.14 по 11.06.14 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення АТО на території Донецької та Луганської областей.
Приймаючи рішення від 19.01.20201 року №1/ХІІІ/ХVІІ/І, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій, відповідач зазначав про відсутність правових підстав для надання статусу учасника бойових дій.
Відповідно до пункту 19 частини 1 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Абзац 2 пункту 19 частини 1 статті 6 визначає, що Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України №413 від 20.08.2014 року затверджено Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення.
Відповідно до пункту 2 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413, статус учасника бойових дій надається:
- військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;
- особам, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування згідно з переліком, визначеним Антитерористичним центром при СБУ та Генеральним штабом Збройних Сил, були включені до складу Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Згідно з пунктом 2-1 Порядку № 413 статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.
Особам, які брали участь у виконанні бойових (службових) завдань в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, у проведенні розвідувальних заходів, що підтверджено оперативним штабом з управління антитерористичною операцією чи Об`єднаним оперативним штабом Збройних Сил України (об`єднаним командним пунктом об`єднаних сил), а також які отримали поранення, контузії, каліцтва, що унеможливило подальше виконання ними відповідних завдань (крім випадків необережного поводження із зброєю та ухилення від військової служби шляхом самокалічення або шляхом симуляції хвороби), статус учасника бойових дій надається незалежно від кількості днів залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях.
Пунктом 4 Порядку № 413 передбачено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення для осіб, які брали участь в антитерористичній операції, - витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.
Пунктом 5 Порядку № 413 визначено, що рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається: комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС (далі - комісія).
Відповідно до пункту 6 Порядку № 413 для надання статусу учасника бойових дій:
- особам, зазначеним в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, які брали участь в антитерористичній операції, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо в районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади;
- особам, зазначеним в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які брали участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій після закінчення 30 календарних днів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 4 та документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.
Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та в місячний строк із дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав комісії повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.
Комісії інформують у місячний строк Державну службу у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції про осіб, яким надано статус учасника бойових дій, за формою згідно з додатками 3 і 5.
Комісії подають на розгляд міжвідомчої комісії документи із спірних питань, які потребують міжвідомчого врегулювання.
Міжвідомча комісія розглядає документи, надіслані комісіями, та в разі потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких вони подані (надсилає необхідні запити тощо), заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів та в місячний строк із дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій, про що інформує комісії.
Згідно з пунктом 8 Порядку № 413, у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.
У разі відмови в наданні статусу учасника бойових дій питання про надання особі зазначеного статусу може повторно виноситися на розгляд комісії за рішенням керівника відповідного міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади чи іншого державного органу, зазначеного у пункті 5 цього Порядку.
Тобто, законодавством чітко визначено сукупність обставин, за яких особа може отримати статус учасника бойових дій.
Як встановлено з матеріалів справи, позивач був відряджений з 21.05.2014 року по 10.06.2014 року до особливого розпорядження до м. Ізюм Харківської області для несення служби по охороні громадського порядку в районі проведення АТО.
Таким чином, матеріали справи не містять, серед іншого, витягів з наказів про залучення позивача до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, витягів з наказів Командувача об`єднаних сил, командирів оперативно-тактичних угруповань про прибуття (вибуття) до (з) районів здійснення цих заходів, документів про направлення у відрядження до районів здійснення цих заходів.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 жовтня 2020 року у справі № 2240/2866/18.
Крім того, суд зазначає, що виконання службових обов`язків в містах, які відносяться до зони проведення антитерористичної операції не свідчить про виконання позивачем конкретних завдань, пов`язаних з його безпосередньою участю в проведенні антитерористичної операції.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.08.2018 року по справі № 805/1751/15-а.
Посилання позивача на рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справах 440/3085/19, №440/2239/20 та довідки УМВС України в Полтавській області від 22.09.17 вих. №3712/115/05/12-2017 на підтвердження обставин участі позивача у період з 21.05.14 по 11.06.14 в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення АТО на території Донецької та Луганської областей, суд відхиляє, з наступних підстав.
Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.
Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.
Тобто, за змістом частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.
Водночас, передбачене частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях в інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.
Для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України.
Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року № 6-327цс15, а також у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2018 року у справі № 825/705/17, від 06 березня 2019 року у справі № 813/4924/13-а, від 12 жовтня 2020 року у справі №814/435/18, від 27 листопада 2020 року справа № 440/525/19.
Суд зазначає, що під час розгляду справ № 440/3085/19, №440/2239/20 судом не було встановлено обставин, які підтверджують або спростовують наявність чи відсутність рішення керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України про залучення позивача до проведення антитерористичної операції, що, як на переконання суду, є обов`язковою підставою для надання позивачу статусу учасника бойових дій. Отже, у судових рішеннях у справах 440/3085/19, №440/2239/20 не встановлено обставин, які мають преюдиційне значення для вирішення справи, що розглядається.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при прийнятті оскаржуваного рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, відтак підстави для задоволення позову відсутні.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код НОМЕР_1 ) до Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни (вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01601; ); третя особа: Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, 36014; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.Б. Головко