Справа № 569/4658/21
Суддя: Панас О. В.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/4658/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi Панас О.В., pозглянувши в порядку письмового провадження в мiстi Рiвне спpаву за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про визнання постанови протиправною та скасування , -

встановив: В провадженні Рівненського міського суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про визнання постанови протиправною та скасування .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 24 лютого 2021 року від поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Рівненській області капрала поліції Мельник Аліни Олексіївни він отримав копію постанови серії ДП 18 № 857293 від 24 лютого 2021 АР № 676940 від 23.12.2017 року, якою його визнано винним у порушенні розділу п.п. 2.13, 2,4 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КупАП шляхом накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

З наведеної оспорюваної постанови вбачається, що 24 лютого 2021 року о 16 год 53 хв на 333 км + 300 автодороги Київ-Чоп він керував власним автомобілем «MITSUBISHI LANSER» реєстраційний номер НОМЕР_1 без посвідчення водія, свідоцтва на реєстрацію вказаного транспортного засобу та страхового полісу.

Не заперечив того, що 24 лютого 2021 року о 16 год 53 хв на 333 км + 300 автодороги Київ-Чоп він керував власним автомобілем «MITSUBISHI LANSER» реєстраційний номер НОМЕР_1 . На вимогу працівників поліції він надав документ, який засвідчував його особу, а саме: паспорт НОМЕР_2 виданий Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області 7.05.1999р. Інших документів працівники поліції у нього не вимагали, а якщо і вимагали, то можливо він не зрозумів, які саме документи.

На момент зупинки його працівниками поліції в автомобілі були наявні всі перераховані документи. Як вбачається зі спірної постанови, при вирішенні питання про притягнення його до адміністративної відповідальності інспектором не враховано зазначених вимог Закону - не з`ясовано чи справді була подія адміністративного правопорушення, чи є його винна, наявність обставин, що пом`якшують відповідальність тощо. Таким чином, відповідач всупереч приписам КУПАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення не з`ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також не з`ясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та за відсутності ознак та складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП виніс постанову, якою застосував до нього штраф. Просив постанову серії ДП 18 № 857293 від 24 лютого 2021 року серії АР № 676940 від 23.12.2017 року по справі про адміністративне правопорушення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу - визнати протиправною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити, за відсутністю у його діях такого правопорушення. Судовий збір стягнути з відповідача.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просив розглядати справу його відсутності в порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився , про час та місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином, що підтверджується повернутою до суду розпискою про отримання документів, причини неявки суду не повідомив. Відзиву проти позову не подав. З заявою про розгляд справи у відсутність відповідача, до суду не звертався.

Ухвалою суду від 11.03.2021 р. позовна заява ОСОБА_1 залишалася без руху з наданням строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків позовної заяви. На виконання ухвали суду ОСОБА_1 було подано до суду оригінал квитанції про сплату судового збору на суму 454,00 грн. та позовну заяву викладену в новій редакції з додатками. Ухвалою суду від 26.03.2021р. у справі відкрите спрощене позовне провадження призначено розгляд справи з викликом сторін.

Згідно ч.9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Дослiдивши письмовi докази по справi, та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення . Судом встановлено, що постановою від 24.02.2021 р. поліцейським взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Рівненській області капралом поліції Мельник А.О., ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Як вбачається з оглянутої судом постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 857293 , 24.02.2021 року о 16 год. 53 хв. на 333 км + 300 автодороги Київ-Чоп він керував власним автомобілем «MITSUBISHI LANSER» реєстраційний номер НОМЕР_1 без посвідчення водія, свідоцтва на реєстрацію вказаного транспортного засобу та страхового полісу, чим порушив ПДР, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП.

Разом з тим, з оглянутих судом письмових доказів встановлено наявність на ім`я ОСОБА_1 наступних документів: посвідчення водія НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу- автомобіль «MITSUBISHI LANSER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/4953795.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту оскаржуваної постанови випливає, що підставою для зупинки транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 було порушення ним ПДР, а саме керування ним транспортного засобу без посвідчення водія, свідоцтва на реєстрацію вказаного транспортного засобу та страхового полісу.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 зазначеного Закону визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.1 "б" ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням

вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно ч. 1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. На підставі ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Пунктом 1.9. ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина 2 статті 33 Кодексу). Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до положень частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Таке ж положення закріплено й у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що постанова інспектора за таких обставин підлягає скасуванню, оскільки вона винесена без достатніх доказів, факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху належним чином не доведений і не встановлений, а тому позовна заява підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Як вбачається з квитанції № 130 від 23.03.2021 року (а.с.13), позивачем за подання позову сплачено судовий збір у розмірі 454, 00 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відшкодувати позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції . На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 9, 19, 20, 77, 205, 241, 244, 245, 246,286, 295, 297 КАС України, суд,- в и р і ш и в : Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про визнання постанови протиправною та скасування - задовольнити. Скасувати постанову серії ДП18 № 857293 від 24.02.2021 р. винесену поліцейським взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Рівненській області капралом поліції Мельник А.О. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч.1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції (3300, м.Рівне, вул. Степана Бандери, 14 а) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) сплачений судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 . Відповідач: Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції , місцезнаходження : 33000, м.Рівне, вул. Степана Бандери, 14а.

Повний текст рішення виготовлено 20.05.2021 року.

Суддя: О.В.Панас