Справа № 140/941/21
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 рокуСправа № 140/941/21 пров. № А/857/7305/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Затолочного В.С., Курильця А.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року (суддя Дмитрук В.В., м.Луцьк) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі Головне управління) в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення позивачу розміру пенсії з 70% до 65% грошового забезпечення;

зобов`язати ГУПФ провести перерахунок пенсії у розмірі 70% відповідного грошового забезпечення, з урахуванням 5% відповідних сум грошового забезпечення, особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до 2 категорії та здійснити виплату пенсії у цьому розмірі з урахуванням виплачених сум, однією сумою.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУПФ щодо зменшення ОСОБА_1 розміру пенсії з 70 до 65 відсотків грошового забезпечення з 01.01.2018. Зобов`язано ГУПФ провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 70 відсотків відповідного грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії у цьому розмірі з урахуванням виплачених сум з 01.01.2018. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням суду його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги з покликанням на норми матеріального права вказує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» від 04.04.2006 (далі Закон №3591-IV) внесено зміни до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-XII), на підставі яких виключено норму, що передбачала збільшення пенсії на 5 відсотків сум грошового забезпечення особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 3 категорії. На виконання постанови Кабінету Міністрів України (далі КМУ) «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 №103 (далі Постанова №103) з 01.01.2018 було проведено перерахунок пенсії позивачу в розмірі 65 відсотків грошового забезпечення. Вважає, що вимога позивача про перерахунок пенсії в розмірі 70 відсотків не підлягає задоволенню, оскільки дія норми Закону №3591-IV незворотня в часі та відповідає конституційному принципу, передбаченому частиною першою статті 58 Конституції України, а попередня норма втратила чинність, і застосування її в спірних відносинах є протиправним.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки перерахунок пенсії позивачу пов`язаний з переглядом розміру вже призначеної йому пенсії, при визначенні розміру не може поширюватися законодавство, яке прийняте після призначення вказаної пенсії, крім випадків покращення становища позивача. Отже, застосувавши 65 відсотків при визначенні розміру пенсії після проведення перерахунку, відповідач порушив право позивача, оскільки після проведення перерахунку пенсії її розмір є нижчим раніше призначеної пенсії у розмірі 70 відсотків від розміру грошового забезпечення.

Такі висновки суду першої інстанції, відповідають встановленим обставинам справи, однак вказане судове рішення не може бути залишено без змін з таких міркувань.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 є військовим пенсіонером та перебуває на обліку в ГУПФ і отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII, з 01.05.1992 70 відсотків (65 відсотків - за 25 років вислуги та 5 відсотків - як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3).

21.10.2020 ОСОБА_1 звернувся до ГУПФУ із заявою про здійснення перерахунку та виплати пенсії відповідно до Закону №2262-XII, у розмірі грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, починаючи з 01.01.2018 (а.с.8)

Листом ГУПФ 16.11.2020 №16405-16497/К-02/8-0300/20 повідомлено позивача про те, що Законом №3591-IV внесено зміни до статті 13 Закону №2262-XII, на підставі яких виключено норму, що передбачала збільшення пенсії на 5 відсотків сум грошового забезпечення особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 2 категорії, у зв`язку з чим розмір пенсійної виплати переглянуто. На виконання Постанови №103 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 з урахуванням нового грошового забезпечення в розмірі 65 відсотків (а.с.9-10).

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, регулює Закон №2262-ХІІ.

Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону №2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

При вирішені даного спору застосуванню підлягають положення статті 58 Конституції України, за змістом якої, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутими ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

У рішенні від 5 квітня 2001 Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України витлумачила зміст принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Оскільки перерахунок пенсії позивачу пов`язаний з переглядом розміру вже призначеної йому пенсії, при визначенні розміру не може поширюватися законодавство, яке прийняте після призначення вказаної пенсії, крім випадків покращення становища позивача.

Отже, застосувавши відсоток - 65 при визначенні розміру пенсії після проведення перерахунку, відповідач порушив право позивача, оскільки після проведення перерахунку пенсії її розмір є нижчим раніше призначеної пенсії у розмірі 70 відсотків від розміру грошового забезпечення, про що свідчать матеріали справи.

При перерахунку пенсії позивачу, розрахунок розміру підвищення до пенсії на підставі Постанови №103 повинен здійснюватися виходячи із встановленого розміру 70 відсотків грошового забезпечення.

Відтак, застосувавши при перерахунку пенсії 65 відсотків, а не 70 відсотків від грошового забезпечення відповідно до якого позивачеві було призначено пенсію, відповідач діяв протиправно.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що при перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовцям повинні застосовуватися саме норми, що визначають розмір пенсії у відсотках, які діяли на момент призначення пенсії.

Отже, при перерахунку пенсії відсотковий розмір грошового забезпечення, з якої призначається пенсія, визначається з урахуванням вислуги років. При цьому, застосуванню підлягає норма закону у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 27 лютого 2018 року у справі №642/3284/17, 2 квітня 2019 року у справі №727/6493/17.

При цьому, з приписами статті 13 Закону №2262-XII, станом на час проведення перерахунку пенсії позивачу також було визначено, що розмір пенсії за вислугу років, обчислений відповідно до цієї статті не повинен перевищувати 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

За таких обставин, позовні вимоги скаржника в частині визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 , встановленого, як відсоткове співвідношення до сум грошового забезпечення відповідної посади при її призначенні з 70 до 65 відсотків при проведенні перерахунку пенсійного забезпечення є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо наведених вимог не спростовують вказані висновки суду першої інстанції.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання ГУПФ провести перерахунок пенсії позивача у розмірі 70 відсотків сум грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум, починаючи з 01.01.2008 однією сумою, то необхідно вказати, що протиправність дій відповідача щодо перерахунку пенсії позивача пов`язана із виконанням Постанови №103, тому з метою поновлення порушених прав позивача, суд вірно вказав на те, що вказана вимога підлягає задоволенню шляхом зобов`язання ГУПФ здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 70 відсотків сум грошового забезпечення.

При цьому, у задоволенні позовних вимог про зобов`язання провести перерахунок пенсії з 01.01.2008 належить відмовити з огляду на те, що відповідачем було проведено перерахунок пенсії позивачу в розмірі 65 відсотків грошового забезпечення з 01.01.2018, однак позивач просить визнати протиправними дії щодо зменшення розміру пенсії з 70 до 65 відсотків грошового забезпечення з 01.01.2008.

Щодо доводів скаржника про пропущення позивачем строку звернення до суду із цим позовом, то такі відхиляються апеляційним судом оскільки обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку із не проведенням перерахунку пенсії здійснено з вини відповідного суб`єкта владних повноважень.

За таких обставин, у разі порушення органом Пенсійного фонду України законодавства про пенсійне забезпечення, шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений частиною другою статті 122 КАС, що також відповідає положенням статті 55 Закону №2262-XII.

З огляду на викладене, є обґрунтованими висновки суду першої інстанції про часткове задоволення позову з наведених вище підстав.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315-316, 321, 322, 325, 328, 329КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді В. С. Затолочний
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 20 травня 2021 року.