Справа № 280/3656/20
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2021-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

21 травня 2021 року Справа № 280/3656/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами загального, в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до 1. Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166)

2. Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166)

про скасування вимог та рішення,

ВСТАНОВИВ:

01.06.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до (з урахуванням уточнень від 30.07.2020) 1. Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач 1), 2. Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач 2), в якій позивач просить суд скасувати вимогу відповідача 2 про сплату боргу (недоїмки) від 01.08.2019 №, рішення відповідача 2 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01.08.2019 №, вимогу відповідача 1 про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2020 №15891-49.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в ході проведення невиїзної позапланової документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 , результати якої оформлено актом від 22.05.2019 №393/08-01-13-05/ НОМЕР_1 , контролюючий орган дійшов необґрунтованих висновків про порушення позивачем вимог пп. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8, ч. 7, 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження сум зобов`язань зі сплати єдиного внеску на суму 35 352,92 грн. Висновки акту перевірки ґрунтуються на тому, що позивачем не підтверджено суми витрат від здійснення господарської діяльності з придбання ТМЦ у розмірі 36 117,85 грн. без ПДВ, в т.ч. у 2016 році - 18 291,83 грн., у 2017 році - 17 826,02 грн., оскільки не доведено використання власного автомобіля у господарській діяльності; безпідставно віднесено до суми витрат вартість бухгалтерських та охоронних послуг у розмірі 32 757,00 грн. без ПДВ, у т.ч. за 2016 рік - 23 167,00 грн., за 2017 рік - 9 590,00 грн., оскільки фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування має право віднести до складу витрат виключно витрати, визначені п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України; завищено витрати за реалізовані ТМЦ за 2017 рік у сумі 91 820,40 грн. Позивач вважає такі висновки протиправними, оскільки: протягом 2016 - 2017 років використовував власний легковий автомобіль КІА RIO (ЗНГ), державний номер НОМЕР_2 в господарській діяльності, зокрема, для перевезення товару між аптеками, з метою регулювання асортименту по об`єктах, для перевезення готівкових грошових коштів до банківських установ; отримані від ТОВ «Охорона-Комп» послуги з централізованого спостереження технічними засобами сигналізації безпосередньо пов`язані з господарською діяльністю позивача та наданням ним послуг споживачам з реалізації лікарських засобів в аптеках; отримані від ПП «Фотіна-Люкс» бухгалтерські послуги також безпосередньо пов`язані із господарською діяльністю позивача та підтверджуються первинними документами; висновок про завищення витрат за реалізовані ТМЦ за 2017 рік у сумі 91 820,40 грн. контролюючим органом не обґрунтований ані посиланнями на будь-які документи, ані будь-якими розрахунками. Звідси, вважає оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01.08.2019 № протиправним та просить скасувати його, а також визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 01.08.2019 №, від 14.05.2020 №15891-49 як похідні від спірного рішення. За таких обставин, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 05.06.2020 позовну заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. В межах встановленого строку позивачем недоліки усунуто.

Ухвалою суду від 04.08.2020 визнано поважними підстави, вказані Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку звернення до суду та поновлено Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовною заявою в частині оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 01.08.2019 № та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01.08.2019 №; відкрито провадження у справі №280/3656/20; призначено підготовче засідання на 16.09.2020.

Відповідач 1 позов не визнав, надав відзив (вх. від 31.08.2020 №40161), в якому посилається на те, що позивачем порушено вимоги Податкового кодексу України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а отже оскаржувані рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимоги про сплату боргу (недоїмки) є правомірними. Відповідач 1 вказує, що позивачем безпідставно віднесено до складу витрат декларації про майновий стан і доходи суми по придбаному за готівкові кошти пальному, згідно чеків та розшифровки витрат віднесених до декларації у розмірі 36117,85 грн., у т.ч. у 2016 році - 18291,83 грн., у 2017 році - 17826,02. Так, до перевірки надані подорожні листи та акти списання пального, проте не доведено використання власного автомобіля для здійснення господарської діяльності, так як товари до аптечних закладів ФОП ОСОБА_1 доставлялися постачальниками товару, а реалізація здійснювалась у приміщеннях аптечних закладів Також проведеним аналізом подорожніх листів встановлено зазначення різних даних загального пробігу автомобіля при пересуванні по одному й тому ж маршруту, що в свою чергу підтверджує факт використання автомобіля у власних цілях, які не пов`язані з господарською діяльністю. Крім того, зазначений пробіг значно перевищує кілометраж за вказаним маршрутом, розрахований за допомогою карти Google Maps. Також, проведеним аналізом залишків ТМЦ, наданих до перевірки ФОП ОСОБА_1 , та даних про обсяги придбання та реалізації товарів встановлено завищення витрат за реалізовані ТМЦ за 2017 рік у сумі 91 820,30 грн. Вказані порушення призвели до заниження суми єдиного внеску у розмірі 35 352,92 грн., нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, тому вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

07.09.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №40931, в якій він спростовує аргументи відповідача 1.

Ухвалою суду від 16.09.2020 заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення на підставі виконавчого документа, а саме вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2020 №15891-49.

Ухвалою суду від 16.09.2020 зупинено провадження у справі №280/3656/20 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №280/3655/20.

Ухвалою суду від 08.02.2021 провадження у справі поновлено; призначено підготовче засідання у справі на 15.02.2021.

Протокольною ухвалою суду від 15.02.2021 продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів та відкладено підготовче засідання до 16.03.2021.

Ухвалою суду від 16.03.2021, за клопотанням представників сторін, зупинено провадження у справі до 20.04.2021 для надання їм часу для примирення.

Ухвалами суду від 20.04.2021 поновлено провадження у справі; закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.04.2021; ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Від відповідача 2 відзиву на позов не надходило.

Частиною другою статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця. Видами господарської діяльності позивача є діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (код КВЕД 56.10; основний); роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах (код КВЕД 47.73); роздрібна торгівля медичними й ортопедичними товарами в спеціалізованих магазинах (код КВЕД 47.74).

З 28.12.2018 по 14.01.2019 (термін перевірки продовжувався на 5 робочих днів, починаючи з 15.01.2019, відповідно до наказу від 14.01.2019 №128), відповідно до направлення ГУ ДФС у Запорізькій області від 28.12.2018 №810 та наказу від 17.12.2017 №4314, плану графіку проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2018 рік, Головним управлінням ДФС у Запорізькій області проведено виїзну планову документальну перевірку Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за період діяльності з 01.01.2016 по 31.12.2017 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску за загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за результатами якої складено акт від 28.01.2019 №30/08-01-13-05/ НОМЕР_1 .

Не погоджуючись із висновками акту перевірки від 28.01.2019 №30/08-01-13-05/ НОМЕР_1 , позивач подав заперечення від 04.03.2019 №464.

З метою з`ясування питань, шо викладені у запереченні ФОП ОСОБА_1 на акт перевірки від 28.01.2019 № 30/08-01-13-05/ НОМЕР_1 , відповідно до наказу від 08.08.2019 №1590, ГУ ДФС у Запорізькій області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача за період діяльності з 01.01.2016 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт від 22.05.2019 № 393/08-01-13-05/ НОМЕР_1 .

В акті перевірки від 22.05.2019 № 393/08-01-13-05/ НОМЕР_1 контролюючим органом зафіксовані порушення позивачем вимог:

п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено суму оподатковуваного доходу за перевіряємий період на суму 160 695,15 грн. (в т.ч. за 2016 рік - 41 458,83 грн., за 2017 рік - 119 236,32 грн.), що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб на суму 28 925,12 грн. (в т.ч. за 2016 рік - 7 462,59 грн.. за 2017 рік - 21 462,53 грн.);

пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, підпункту 1.3 пункту 16 прим. 1 підрозділу 10 Податкового кодексу України, а саме заниження суми утриманого військового збору з суми чистого оподатковуваного доходу за перевіряємий період в сумі 24 10,42 грн., в т.ч. за 2016 рік - 621,88 грн.. за 2017 рік - 1 788,54 грн.;

пп. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8, ч. 7, ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у результаті чого занижено суму чистого доходу від підприємницької діяльності за 2016 - 2017 роки, в результаті чого занижено зобов`язання зі сплати єдиного внеску на суму 35 352,92 грн.;

п. 198.5, ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкових зобов`язань з ПДВ, нарахованих на виконання вимог ст. 198.5 Податкового кодексу України, на загальну суму 18 517,00 грн.

Не погодившись з висновками акту перевірки від 22.05.2019 № 393/08-01-13-05/ НОМЕР_1 , ФОП ОСОБА_1 12.07.2019 подав до ГУ ДФС у Запорізькій області заперечення від 11.07.2019 № 466.

ГУ ДФС у Запорізькій області надано відповідь на заперечення від 23.07.2019 №12610/14/08-01-13-05-19, відповідно до якої висновки акту перевірки від 22.05.2019 № 393/08-01-13-05/ НОМЕР_1 визнані правомірними, а заперечення залишені без задоволення.

01.08.2019, на підставі акту перевірки від 28.01.2019 №30/08-01-13-05/ НОМЕР_1 та від 22.05.2019 № 393/08-01-13-05/ НОМЕР_1 , з урахуванням відповіді на заперечення від 11.07.2019 №466, ГУ ДФС у Запорізькій області прийнято, серед іншого, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 7 982,68 грн.

Крім того, відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 01.08.2019 №, якою від позивача вимагається сплатити єдиний внесок у сумі 35 352,92 грн.

Позивачем оскаржено дані рішення та вимогу до ДПС України, рішенням якої від 16.10.2019 №5776/6/99-00-08-06-01 скаргу залишено без розгляду.

В подальшому, 14.05.2020 Головним управлінням ДПС у Запорізькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки), якою від ФОП ОСОБА_1 вимагається сплатити єдиний внесок у сумі 33 396,93 грн. (в т.ч. 7 982,68 грн. - штрафи).

Не погодившись з вказаними рішенням та вимогами, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску стали висновки, зокрема, акту перевірки від 22.05.2019 № 393/08-01-13-05/ НОМЕР_1 , отже для вирішення спору по суті необхідно дослідити обґрунтованість цих висновків, зокрема в частині порушення позивачем вимог пп. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8, ч. 7, ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у результаті чого занижено суму чистого доходу від підприємницької діяльності за 2016 - 2017 роки, що, в свою чергу, призвело до заниження зобов`язання зі сплати єдиного внеску на суму 35 352,92 грн.

Порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначений Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464 (тут та надалі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У відповідності до положень п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

За змістом п. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Частинами 1, 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (в редакції, чинній на момент прийняття спірних рішень та вимоги від 01.08.2019 №) передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску (п. 3 ч. 11 ст. 25 цього Закону).

У частинах 2, 3 ст. 9 Закону № 2464-VI встановлено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Наведені норми свідчать, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є похідним від податку на доходи фізичних осіб.

Так, в акті перевірки від 22.05.2019 № 393/08-01-13-05/ НОМЕР_1 встановлено порушення позивачем, серед іншого, вимог п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено суму оподатковуваного доходу за перевіряємий період на суму 160 695,15 грн. (в т.ч. за 2016 рік - 41 458,83 грн., за 2017 рік - 119 236,32 грн.), що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб на суму 28 925,12 грн. (в т.ч. за 2016 рік - 7 462,59 грн.. за 2017 рік - 21 462,53 грн.); пп. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8, ч. 7, ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у результаті чого занижено суму чистого доходу від підприємницької діяльності за 2016 - 2017 роки, в результаті чого занижено зобов`язання зі сплати єдиного внеску на суму 35 352,92 грн.

Висновки податкового органу ґрунтуються на тому, що позивачем не підтверджено суми витрат від здійснення господарської діяльності з придбання ТМЦ у розмірі 36 117,85 грн. без ПДВ, в т.ч. у 2016 році - 18 291,83 грн., у 2017 році - 17 826,02 грн., оскільки не доведено використання власного автомобіля у господарській діяльності; безпідставно віднесено до суми витрат вартість бухгалтерських та охоронних послуг у розмірі 32 757,00 грн. без ПДВ, у т.ч. за 2016 рік - 23 167,00 грн., за 2017 рік - 9 590,00 грн., оскільки фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування має право віднести до складу витрат виключно витрати, визначені п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України; завищено витрати за реалізовані ТМЦ за 2017 рік у сумі 91 820,40 грн.

Разом із тим, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.09.2020 у справі №280/3655/20 позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними та скасовано прийняті Головним управлінням ДПС у Запорізькій області податкові повідомлення-рішення № від 21 січня 2020 року, № від 21 січня 2020 року, № від 01 серпня 2019 року. Рішення набрало законної сили 08.04.2021.

Так, у вказаному рішенні суд встановив, що під час судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження висновки ГУ ДФС у Запорізькій області, викладені в Акті від 393/08-01-13-05/ НОМЕР_1 від 22.05.2019.

Третій апеляційний адміністративний суд, розглянувши апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.09.2020 в адміністративній справі №280/3655/20, у постанові від 08.04.2021 встановив, що витрати, які були понесені позивачем за результатом здійснення господарських операцій у 2016 - 2017 роках, підтверджені належними документами, що оформлені згідно з вимогами чинного законодавства; під час розгляду справи відповідачем не були надані належні та допустимі докази на підтвердження правомірності викладеного в акті перевірки висновку про заниження позивачем оподаткованого доходу, у той час як матеріали справи свідчать, що позивач в даному випадку здійснював податковий облік відповідно до вимог чинного законодавства.

В силу приписів ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, враховуючи, що рішенням суду у справі №280/3655/20 встановлено, що висновки контролюючого органу щодо заниження позивачем суми оподатковуваного доходу за перевіряємий період на суму 160 695,15 грн. (в т.ч. за 2016 рік - 41 458,83 грн., за 2017 рік - 119 236,32 грн.), що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб на суму 28 925,12 грн. (в т.ч. за 2016 рік - 7 462,59 грн.. за 2017 рік - 21 462,53 грн.) є необґрунтованими, зважаючи на похідний характер визначення спірної суми штрафної санкції за оскаржуваним рішенням від факту заниження позивачем бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01.08.2019 № підлягає скасуванню як протиправне.

Вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 01.08.2019 № та від 14.05.2020 №15891-49 також підлягають визнанню протиправними та скасуванню з огляду на відсутність недоїмки, з урахуванням висновків суду. При цьому, контролюючим органом не спростовується, що вимога від 14.05.2020 №15891-49 включає нарахування, здійснені на підставі акту перевірки від 22.05.2019 № 393/08-01-13-05/ НОМЕР_1 .

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням встановлених обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати зі сплати судового збору підлягають присудженню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Запорізькій області як правонаступника ГУ ДФС у Запорізькій області.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01.08.2019 №.

3. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Запорізькій області від 01.08.2019 №.

4. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Запорізькій області від 14.05.2020 №15891-49.

5. Судові витрати в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок присудити на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166; ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено та підписано 21.05.2021.

Суддя Ю.П. Бойченко