Справа № 200/4411/21
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 р. Справа№200/4411/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: вул. Центральна, буд. 103, смт. Велика Новосілка, Донецька області, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

14 квітня 2021 року на адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про:

- визнання неправомірним та скасування рішення Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25.03.2021 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язання Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області з урахуванням висновків суду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.03.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши:

-час навчання у середньому ПТУ № 108 м. Донецька з 01.09.1985 року по 12.01.1989 року;

-довідку від 03.03.2021 року № 122, згідно якої підтверджується період роботи ОСОБА_1 з 16.01.1989 року по 21.05.1989 року у якості електрослюсаря підземного на ділянці по видобутку вугілля на «Шахті ім. О.О. Скочинського»;

-час військової строкової служби з 28.05.1989 року по 18.05.1992 року;

-довідку від 03.03.2021 № 123 згідно якої підтверджується період роботи ОСОБА_1 з 24.08.1992 року по 24.01.1996 року на посаді гірника очисного забою, підземного, на «Шахті ім. О.О. Скочинського»;

-довідку від 03.03.2021 № 124, згідно якої підтверджується період навчання ОСОБА_1 в учбовому пункті на «Шахті ім. О.О. Скочинського» з 24.08.1992 року по 17.11.1992 року, де відображені спуски в шахту і виїзди, які оплачувались з розрахунку тарифної ставки підземного робітника;

-довідку від 01.03.2021 року № 134, згідно якої підтверджується період роботи ОСОБА_1 з 15.04.2009 року по 2014 рік включно, на посаді гірника очисного забою, підземний, на «Шахті ім. О.О. Скочинського»;

-періоди роботи з 01.11.2010 по 31.12.2010, з 01.06.2014 року по 31.12.2014 року в які з заробітної плати постійно утримувались відрахування на всі соціальні внески, але роботодавець «Шахта ім. О.О. Скочинського» своєчасно не зробив перерахування до пенсійного фонду;

-всі які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії. Позивачу було відмовлено в призначені пенсії у зв`язку з ненадання останнім довідок на підтвердження пільгового характеру роботи, та не підтвердження наявного пільгового періоду роботи.

Позивач вважає дії відповідача щодо не зарахування стажу роботи протиправними та такими, що порушують його конституційні права, оскільки в трудовій книжці позивача наявні всі необхідні записи для призначення пільгової пенсії, а тому позивач звернувся з даним позовом до суду.

Представник відповідача надав до суду відзив, у якому зазначив, що позивачу не зараховано періоди роботи, оскільки на виконання вимог п. 20 "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України позивачем не надано пільгові довідки, та не сплачені страхові внески.

У зв`язку з чим, представник УПФ вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступні обставини.

Позивач - ОСОБА_1 , 22 березня 2021 року звернувся до управління відповідача з заявою про призначення пенсії за віком згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області відмовлено позивачу в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи на підземних роботах.

Період з 05.02.1996 по 06.09.1999 в якості гірника очисного вибою, гірничо монтажника на ДП «Шахта ім. М.С.Сургая» зараховані до підземного стажу роботи згідно пільгової довідки від 26 листопада 2020 № 253.

Періоди роботи з 15.04.2009 по 31.10.2010, з 01.01.2011 по 31.05.2014 зараховані до підземного стажу згідно відомостям по спеціальному стажу у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування».

Періоди з 01.11.2010 по 31.12.2010, з 01.06.2014 по 31.12.2014 не враховані до страхового та пільгового стажу роботи у зв`язку з відсутністю сплати страхувальником єдиного соціального внеску.

Довідки від 01.03.2021 № 134, від 03.03.2021 № 122, 123, 124 не можуть бути враховані при призначенні пенсії, оскільки вони видані у м. Донецьку і потребують перевірки.

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 :

- з 01.09.1985 по 12.01.1989 навчався в ПФУ № 108;

- з 16.01.1989 по 21.05.1989 працював електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті ім. ОСОБА_2 , звільнений у зв`язку з призовом до лав радянської армії;

- з 28.05.1989 по 25.05.1992 проходив службу в армії;

- з 24.08.1992 по 24.01.1996 працював учнем гірника очисного забою, з 18.11.1992 року гірником очисного забою підземним х повним робочим днем в шахті ім. Е.Т. Абакумова;

- з 05.02.1996 по 06.09.1999 працював гірником очисного забою підземним з повним робочим днем в шахті «Південнодонбаській №3»;

- з 10.02.2004 по 12.05.2004 в динасовий цех садчиком нічним та на тунельні вагони на ВАТ «Красногорівський вогнетривкий завод»;

- з 25.04.2005 по 06.04.2009 працював пресовщиком вогнетривких виробів на ВАТ «Красногорівський вогнетривкий завод»;

- з 15.04.2009 по 13.12.2017 року працював гірником очисного забою підземним з повним робочим днем в шахті на шахті імені ОСОБА_3 ».

Відповідно до диплому НОМЕР_3 ОСОБА_4 навчався з 01.09.1985 по 12.01.1989 року на середньому ПТУ № 108 м. Донецька за професією електрослюсаря підземного.

Позивачем долучено до матеріалів справи копію свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові №013839 від 17 грудня 2002 року, відповідно до якого ОСОБА_4 перемінив прізвище на ОСОБА_1 .

Згідно з військовим квитком НОМЕР_4 ОСОБА_1 проходив військову службу з 28.05.1989 року по 18.05.1992 року .

В матеріалах справи наявні довідки «Донецької вугільної енергетичної компанії» від 03 березня 2021 року, видані ОСОБА_1 про підтвердження пільгового періоду роботи:

- № 122 з 16.01.1989 року по 21.05.1989 року електрослюсарем підземним на дільниці по видобутку вугілля;

- № 123 з 24.08.1992 по 31.08.1992, з 01.09.1992 по 13.10.1992, з 14.10.1992 по 15.11.1992, з 16.11.1992 по 17.11.1992, з 18.11.1992 по 24.01.1996;

Та довідка «Донецької вугільної енергетичної компанії від 01 березня 2021 року, видані ОСОБА_1 про підтвердження пільгового періоду роботи з 15.04.2009 по 13.12.2017 року.

Спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача стосовно не зарахування стажу для призначення пенсії позивачу.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та Законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 N 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; внесення пропозицій Міністрові соціальної політики щодо забезпечення формування державної політики із зазначених питань; виконання інших завдань, визначених законом.

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно ч.3 ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Відповідно до частини 3 статті 44 Закону України від 09.07.2003 № 1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідачем не прийнято надані позивачем довідки, що уточнюють його пільговий характер роботи.

Суд зазначає, що на підставі частини 3 статті 44 Закону України від 09.07.2003 № 1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Пенсійним фондом може бути проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з питання достовірності документів наданих для призначення (перерахунку) пенсій.

Разом з цим, суд зазначає, що професії електрослюсар підземний, гірник підземний, відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 відносяться до посад, зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Позивач надав до управління відповідача довідки про його пільговий стаж, які видані підприємством «Донецька вугільна енергетична компанія» від 01 березня 2021 року та від 03 березня 2021 року.

Довідки, надані підприємством підписані уповноваженими особами підприємства та скріплені печаткою підприємства, тобто, інформація з довідок підтверджує пільговий характер роботи позивач .

Суд зазначає, що не приймає довідки видані на тимчасово непідконтрольній Україні території, проте приймає до уваги наявну в них інформацію з огляду на фактичну неможливість позивачем підтвердити наявний в нього пільговий характер роботи на підприємстві. Також суд вказує, що хоч підприємство і перереєструвалось, порте фактично виробничі потужності, архіви залишились на тимчасово непідконтрольній Україні території.

Загальновідомою є та обставина, що усі органи, організації, установи державної форми власності, в тому числі і органи Пенсійного фонду України, були евакуйовані з території проведення АТО ще наприкінці 2014 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 N 595 на підконтрольну Українській державі територію і продовжили свою роботу за місцем евакуації. При цьому, "ДНР" та "ЛНР" є терористичними організаціями і не визнаються Україною як державні утворення. Відповідно, органи державної влади України, включно із Пенсійним фондом України, не мають права здійснювати листування, робити запити та будь-яким іншим способом взаємодіяти із представниками самопроголошених "республік", а тому Пенсійний фонд України не має правової підстави для використання наданої представниками так званих "ДНР" та "ЛНР" інформації.

Законами України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" визначено порядок регулювання правочинів та реалізації прав суб`єктів, названих Законів, з урахуванням необхідних змін на тимчасово окуповані території України у Донецькій та Луганській областях. Так, ч. 1 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. При цьому згідно ч. 2 ст. 9 цього Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відповідно ч. 3 ст. 9 зазначеного Закону також передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Тобто, документи, видані державними органами та органами місцевого самоврядування так званої "Донецької народної республіки", згідно законодавства України є недійсним та не можуть створювати правових наслідків.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані намібійські винятки: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини Мозер проти Республіки Молдови та Росії від 23.02.2016 ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами.

Таким чином, позивачу зараховується стаж його роботи з 16.01.1989 року по 21.05.1989 року, з 24.08.1992 по 31.08.1992, з 01.09.1992 по 13.10.1992, з 14.10.1992 по 15.11.1992, з 16.11.1992 по 17.11.1992, з 18.11.1992 по 24.01.1996, 15.04.2009 по 13.12.2017 року, оскільки наявний пільговий стаж підтверджено записами в трудовій книжці позивача, інформацією з довідок про підтвердження пільгового характеру роботи № 122 від 03 березня 2021 року, № 123 від 03 березня 2021 року, № 134 від 01 березня 2021 року.

Щодо довідки від 03 березня 2021 року № 124 суд ще раз зазначає, що вказаний період роботи підтверджується трудовою книжкою позивача та підлягає зарахуванню до пільгового стажу при призначенні позивачу пенсії.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем для призначені пенсії були надані: військовий квиток та диплом, але управлінням відповідача не були зараховані до пільгового стажу позивача період навчання та службу в армії.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Таким чином, зважаючи на те, що позивач закінчив навчання 12 січня 1989 року за спеціальністю «Електрослюсар підземний» та почав роботу по спеціальності 16 січня 1989 року, за якою закінчив навчання, то період навчання позивача зараховується до його пільгового стажу для призначення пенсії.

Щодо не зарахування часу призову на строкову службу позивача суд зазначає наступне.

Час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

21 травня 1989 року позивач був звільнений з посади електрослюсаря підземного у зв`язку з призовом до лав Радянської Армії, в якій прослужив до 25.05.1992 року.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто враховуючи, що позивач на момент призову на військову службу працював за професією електрослюсаря підземного та був звільнений саме з підстави призову на військову службу, період його служби в Радянській Армії також повинен бути зарахований до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком.

Суд також зазначає, що позивачем для призначення пенсії були надани до управління відповідача копія диплому та копія військового квитка, проте управлінням відповідача в рішенні про відмову у призначенні пенсії не вказано, чи зараховує він взагалі вказані періоди.

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Суд наголошує, що позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків суб`єктом владних повноважень чи підприємством, тому періоди роботи з 01.11.2010 по 31.12.2010, з 01.06.2014 року по 31.12.2014 року підлягає зарахуванню до пільгового та страхового стажу позивача.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що рішення Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25 березня 2021 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Для належного захисту порушеного права позивача, суд вважає за належне вийти за межі позовних вимог, на виконання положень ст. 9 КАС України, та зобов`язати управління відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача періоди:

- навчання з 01.09.1985 по 12.01.1989;

- роботи з 16.01.1989 по 21.05.1989;

- військової служби з 28.05.1989 по 25.05.1992;

- роботи з 24.08.1992 по 24.01.1996;

- роботи з 05.02.1996 по 06.09.1999;

- роботи з 10.02.2004 по 12.05.2004;

- роботи з 25.04.2005 по 06.04.2009;

- роботи з 15.04.2009 по 13.12.2017.

Та до страхового стажу позивача періоди з 01.112010 по 31.12.2010, з 01.06.2014 по 31.12.2014.

Відповідно до ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем протиправно не зараховано позивачу стаж при призначенні пенсії, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За правилами частин 1, 5 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 908,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з управління відповідача судового збору у розмірі 908,00 грн. на користь позивача, як того вимагає ч.2 ст. 4 Закон України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: вул. Центральна, буд. 103, смт. Велика Новосілка, Донецька області, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25.03.2021 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області з урахуванням висновків суду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.03.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши

до пільгового стажу: час навчання з 01.09.1985 по 12.01.1989; роботи з 16.01.1989 по 21.05.1989; військової служби з 28.05.1989 по 25.05.1992; роботи з 24.08.1992 по 24.01.1996; з 05.02.1996 по 06.09.1999; з 10.02.2004 по 12.05.2004; з 25.04.2005 по 06.04.2009; з 15.04.2009 по 13.12.2017;

до страхового: з 01.11.2010 по 31.12.2010; з 01.06.2014 по 31.12.2014.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 24 травня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.В. Арестова