Справа № 420/5047/20
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
______________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

20 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/5047/20

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Військової частини НОМЕР_1 про виправлення помилки, по справі № 420/5047/20 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо зупинення виплати індексації грошового забезпечення з грудня 2015 року по лютий 2018 року; зобов`язання військову частину НОМЕР_1 встановити місяць обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації мого грошового забезпечення (базовий місяць) з грудня 2015 року по лютий 2018 року, лише січень 2008 року; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити належну індексацію грошового забезпечення з грудня 2015 року по лютий 2018 року включно, вважаючи місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації мого грошового забезпечення (базовий місяць) лише січень 2008 року; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 29.03.2019 по день фактичного розрахунку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з грудня 2015 року по лютий 2018 року відповідачем не у повному обсязі нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення позивача, яка є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивачу щодо зазначеного періоду є січень 2008 року, оскільки саме тобі відбулося підвищення його посадового окладу.

Крім того, посилаючись на приписи ст.ст. 116, 117 КЗпП України, позивач просив зобов`язати нарахувати та виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 29.03.2019 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме:

визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року включно;

зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року включно.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначив про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим просить оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування скарги апелянт вказував, що спірним в даному випадку є визначення базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення за оскаржуваний період. Підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи. Виходячи зі змісту п.5 Порядку №1078 та враховуючи, що останнє перед оскаржуваним періодом підвищення посадових окладів військовослужбовців відбулося 01.01.2008р. згідно постанови Кабміну України №1294, то базовим місяцем індексації в даному випадку має бути січень 2008 року. Проте, вказана обставина судом першої інстанції, на думку апелянта, залишена поза увагою. Крім того, періодом, який заявлений для виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 є з грудня 2015 року по лютий 2018 року.

До того ж, апелянт зазначав, що не виплата звільненому працівнику всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. У зв`язку з чим, передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України, обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року по справі № 420/5047/20: апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2020 року у справі № 420/5047/20 змінено; абзаци другий та третій резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2020 року у справі № 420/5047/20 з урахуванням висновків, викладених у даній постанові, змінено та викладено у наступній редакції:

«Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року включно.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року включно».

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2020 року залишено без змін.

Ухвалюючи вказану постанову, апеляційний суд виходив з того, що в ході розгляду справи відповідач не спростував наявність у позивача права на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року.

31.03.2021 року (реєстраційний номер 854/3151/21) від Військової частини НОМЕР_1 до апеляційного суду надійшла заява про виправлення помилки, у якій відповідач у справі просить: постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення про відмову у позові ОСОБА_1 ; надати право військовій частині НОМЕР_1 щодо захисту своїх прав у судовому порядку; поновити апеляційне провадження; виправити помилку у тексті постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до вимог ст. 253 КАС України,вказана заява призначена до розгляду у порядку письмового провадження.

Заперечень з приводу розгляду заяви про виправлення помилки, сторонами не надано.

Дослідивши наявні письмові докази у справі у межах розгляду та вирішення заяви військової частини НОМЕР_1 про виправленням помилки, судова колегія приходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 253 КАС України суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні. Питання про внесення виправлень суд може вирішити в порядку письмового провадження.

Виправленню підлягає судове рішення у разі наявності в ньому помилок технічного (неюридичного) характеру, до яких відносяться описки та очевидні арифметичні помилки.

Опискою слід вважати помилку, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання.

При цьому суд, виправляючи описку у своєму рішенні, не може змінювати зміст цього рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Як вбачається зі змісту поданої військовою частиною НОМЕР_1 заяви про виправлення помилки, відповідач у справі вважає, що під час ухвалення апеляційним судом постанови від 23.12.2020р. по справі № 420/5047/20 було допущено помилку та вказано виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року включно, але даний громадянин не мав на це відповідних прав, оскільки був зарахований до списків відповідної військової частини лише 29.04.2016 року. Отже, на думку заявника відповідне право на отримання індексації грошового забезпечення розпочалось з 29.04.2016 року. До того ж, заявник указує, що оскільки у резолютивній частині постанови апеляційного суду від 23.12.2020р. вказано про те, що постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, таким чином військова частина НОМЕР_1 вважає, що суд своїми діями позбавив права на оскарження даного рішення та достатньо законному врегулюванні даного спору. Також, заявник в тому числі вказує про неотримання ним процесуальних документів суду.

Колегія суддів зазначає, що звертаючись до суду з адміністративним позовом ОСОБА_2 обґрунтовував свої вимоги тим, що за період проходження ним військової служби в військовій частині НОМЕР_1 з грудня 2015 року по березень 2019 (день звільнення зі служби та виключення зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення), відповідачем не в повному обсязі нараховувалась та виплачувалась індексація його грошового забезпечення.

Ухвалюючи 21.08.2020 року рішення у даній справі, суд першої інстанції встановив, що в період проходження військової служби в військовій частина НОМЕР_1 з грудня 2015 року по березень 2019 року відповідачем не в повному обсязі нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення. Така індексація не була також виплачена і при виключенні позивача у справі зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

При цьому, відповідачем у справі судове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2020 року по даній справі оскаржено в апеляційному порядку не було, під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач жодним чином не зазначав, що фактично ОСОБА_1 не має законних підстав для отримання індексації його грошового забезпечення не тільки за грудень 2015 року, а й за січень 2016 року, лютий 2016 року, березень 2016 року, про що зазначається у заяві про виправлення помилки.

Таким чином, підстав для виправлення помилок судовою колегією у даному випадку не вбачається.

Вказані заявником Військовою частиною НОМЕР_1 у заяві обставини фактично свідчать про те, що за своїм змістом заява про виправлення помилки є по суті касаційною скаргою на судове рішення апеляційного суду.

Водночас, підстави на які посилається заявник є доводами по суті заявлених позовних вимог, та не свідчать про допущення судом технічної помилки, яка підлягає виправленню за поданою військовою частиною НОМЕР_1 заявою.

Суд апеляційної інстанції разом з викладеним зауважує, що у своїй заяві відповідач просить в тому числі відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , що за своєю суттю є скаргою про перегляд судового рішення по суті заявлених позовних вимог, що не може бути задоволена на підставі та у порядку ст. 253 КАС України.

З приводу зауважень заявника про те, що у заключній частині постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду зазначається, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задовольняється частково, а також те, що постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, що позбавило військову частину НОМЕР_1 права на оскарження цього рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено ч. 5 ст. 328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню:

1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом;

2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Як свідчать матеріали справи, відкриваючи провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 року, вказану справу було вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Тобто, вказану справу судом першої інстанції було віднесено до справ незначної складності, що на думку колегії суддів не суперечить приписам ст. 257 КАС України.

Враховуючи, що дану справу суд першої інстанції правомірно відніс до категорії справ незначної складності, відтак приймаючи постанову від 23.12.2020 року по даній справі, апеляційний суд керувався ч. 5 ст. 328 КАС України, у зв`язку із чим у резолютивній частині постанови апеляційного суду від 23.12.2020 року по справі № 420/5047/20 було вказано: «Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.».

Вказане на думку апеляційного суду не є помилкою, допущеною у судовому рішенні, яка підлягає виправленню в порядку ст. 253 КАС України.

До того ж, колегія суддів звертає увагу заявника на те, що приписами ч. 5 ст. 328 КАС України, на які послався апеляційний суд у своїй поставі, надано право стороні оскаржити постанову апеляційного суду з передбачених у п. 2 вказаної норми, тобто у даному випадку, судом апеляційної інстанції у цій частині не було порушено жодних прав відповідача у даній справі.

Щодо інших тверджень, апеляційний суд зауважує, що по суті подана заява не є такою, що свідчить про наявність у постанові апеляційного суду помилок, які підлягають виправленню у порядку ст. 253 КАС України.

Крім того, вважаючи наявними підстави для скасування судового рішення, у зв`язку із наявністю певних обставин, заявник має право в порядку встановленому чинним КАС України звернутись до суду із відповідною заявою, передбаченою нормами процесуального законодавства.

Керуючись ст. 243, 253, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про виправлення помилки, по справі № 420/5047/20 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.