Справа № 120/563/21-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 травня 2021 р. Справа № 120/563/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до: Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (код ЄДРПОУ - 39767547, вул. Келецька, 63, м. Вінниця, 21027) про: визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 13.11.2020 він звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га, яка розташована на території Чечельницької селищної ради Вінницької області. До клопотання додав копію паспорта, дані РНОКПП та графічні матеріали.

Вказані документи отримані відповідачем 16.11.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням.

Втім, на думку позивача, відповідачем пропущений місячний строк на розгляд клопотання позивача, а тому останній звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 29.01.2021 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання заяв по суті.

19.02.2021 стороною відповідача подано до суду відзив щодо заявлених позовних вимог, з якого слідує, що останній заперечує проти задоволення позову. Зазначено, що позивач звернувся з клопотанням до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою за вх. №29167/0/94-20 від 08.12.2020 стосовно відведення земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення - 01.03) на території Чечельницької селищної ради Вінницької області.

Листом від 15.02.2021 року № 29-2-0.3-1416/2-21 позивачеві було повідомлено, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Реєстрація вхідної кореспонденції здійснюється у Головному управлінні за допомогою автоматизованої системи ведення діловодства «ДОК-ПРОФ».

Клопотання гр. ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою стосовно відведення земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, на території Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області, було внесено та зареєстровано в «ДОК-ПРОФ» за №29167/0/94-20 від 08.12.2020 року.

У зв`язку з великим навантаженням, вищезазначене клопотання розглянуто та опрацьовано з підготовкою наказу, пізніше встановленого терміну, однак на даний час не зареєстровано.

Після реєстрації, зазначений наказ буде направлено до ЦНАП, про що позивача буде проінформовано додатково.

Відтак, відповідач наполягає про відсутність бездіяльності відповідача, оскільки за визначенням: "Бездіяльність - це певна форма поведінки особи, яка полягає у невиконанні нею дій, які вона повинна була і могла вчинити в силу покладених на неї посадових обов`язків і згідно з чинним законодавством України". Однак Головним управлінням була вчинена дія, а саме надання листа 15.02.2021 року № 29-2-0.3-1416/2-21 на клопотання Позивача.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою, то відповідач наголошує на тому, що питання надання чи відмови у наданні такого дозволу є його виключною компетенцією (дискреційними повноваженнями), в які суд втручатися не може.

За наведеного вище, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

01.03.2021 на адресу суду позивачем подано відповідь на відзив, яким останній спростовує доводи відповідача та мотиви їх відхилення.

Заперечень на адресу суду не надходило, що не є перешкодою для розгляду справи по суті. Більш того, визначений строк для їх подання закінчився, клопотань щодо продовження процесуального строку не надходило, відтак суд розглядає справу в письмовому провадженні за наявними в ній доказами.

Дослідивши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України позивач звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,00 га, яка розташована на території Чечельницької селищної ради Вінницької області, для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення. До клопотання позивач додав копію паспорта, дані РНОКПП та графічні матеріали.

Вказані документи подані до відділу зв`язку 13.11.2020 та отримані відповідачем 16.11.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням (а.с. 17).

Не отримавши відповідних рішень, позивач звернувся до відповідача 01.12.2020 з адвокатським запитом щодо надання інформації про розгляд поданих клопотань громадян, зокрема, ОСОБА_1 .

У відповідь на запит відповідач листом від 10.12.2020 (а.с. 14-15) повідомив позивача про те, що відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає вмотивовану відмову у його наданні.

Згідно із автоматизованою системою діловодства «ДОК-ПРОФ» було встановлено, що клопотання надійшло та зареєстровано 08.12.2020 року.

Про розгляд поданих клопотань по суті буде проінформовано згідно вимог чинного законодавства.

Відповідно до листа відповідача від 30.12.2020 на звернення позивача від 28.12.2020, надано відповідь за змістом подібним попередньому. Зокрема, відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає вмотивовану відмову у його наданні.

Згідно із автоматизованою системою діловодства «ДОК-ПРОФ» було встановлено, що клопотання надійшло та зареєстровано за №29167/0/94-20 від 08.12.2020 року.

Про розгляд поданого клопотання по суті буде проінформовано згідно вимог чинного законодавства.

Оскільки станом на 21.01.2021 позивач будь якої відповіді не отримав, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими мотивами.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля визнана основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини першої статті 3 ЗК України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини другої статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до частин першої - третьої статті 116 ЗК України громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. в ч. 3 ст. 116 ЗК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовані розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

В частині сьомій статті 118 ЗК України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Положеннями ч. 9 ст. 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Частинами десятою та одинадцятою статті 118 ЗК України встановлено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Тобто, відповідно до статті 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Аналіз наведених норм права, якими врегульовано процедуру безоплатного отримання земельних ділянок, свідчить про те, що всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 липня 2020 року у справі № 120/1583/19-а.

При цьому, згідно з абз. 3 ч. 7 ст. 118 ЗК України у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Отже, абзацом 3 частини 7 статті 118 ЗК України запроваджено принцип мовчазної згоди на етапі отримання дозволу на розроблення документації із землеустрою, оскільки у випадку бездіяльності суб`єкта владних повноважень, внаслідок якої протягом місяця не розглянута заява про надання дозволу на виготовлення проектної документації, заявник має право здійснити замовлення проекту відведення земельної ділянки.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі №826/18649/15.

Проте, цією нормою абзацом 3 частини сьомої статті 118 ЗК України закріплено виключно право, а не обов`язок громадянина замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу.

Верховний Суд по справі № 806/2983/17 у постанові від 08 вересня 2020 року дійшов висновку про те, що "принцип мовчазної згоди", визначений статтею 123 ЗК України, передбачає виключно право зацікавленої особи замовити розроблення проекту землеустрою щодо отримання в користування земельної ділянки без надання такого дозволу та жодним чином не позбавляє її права на отримання від уповноваженого органу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні, а також права на судовий захист у випадку неможливості реалізації права на отримання відповідного дозволу або відмови.

Можливість використання позивачем права, регламентованого частиною третьою статті 123 ЗК України не позбавляє суб`єкта владних повноважень від виконання обов`язків передбачених чинним законодавством.

Відповідно до матеріалів справи позивач звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га, яка розташована на території Чечельницької селищної ради Вінницької області. До клопотання додав відповідні додатки.

Вказані документи отримані відповідачем 16.11.2020, що підтверджується доказами, та не заперечується відповідачем.

Проте, в установлений місячний строк, відповідного рішення суб`єктом владних повноважень не прийнято, що вказує на недотримання строків розгляду клопотання позивача та його фактичного не розгляду.

Отже, ненадання відповідним органом виконавчої влади дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні у встановлений строк, суд вважає протиправною бездіяльністю, оскільки відповідачем було порушено принцип належного урядування, та не було прийнято відповідного рішення.

Наявність у позивача права, закріпленим статтею 123 ЗК України, жодним чином не позбавляє його конституційної гарантії судового захисту та права на розгляд уповноваженим органом поданого ним клопотання у строки, визначені законодавством та прийняття мотивованого рішення за результатами розгляду такого клопотання.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14 серпня 2018 року у справі №814/736/16, у постанові від 08 вересня 2020 року по справі № 806/2983/17.

Суд відхиляє доводи відповідача, що Головним управлінням була вчинена дія, а саме надання листа 15.02.2021 року № 29-2-0.3-1416/2-21 на клопотання Позивача, оскільки такий лист не відноситься ні до однієї з підстав, визначених частиною сьомою статті 118 ЗК України.

Неодноразово Верховим Судом у своїй практиці вказано, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його наданні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в області.

В межах даного спору позивач звернувся до відповідача не із зверненням, а із відповідним клопотанням, за наслідками розгляду якого суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, що вказує на протиправну бездіяльність відповідача, а відтак вимоги в цій частині, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту із землеустрою, то при їх вирішенні суд керується наступним.

У спірних правовідносинах, в разі настання визначених законодавством умов, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області зобов`язане до вчинення конкретних дій - розглянути клопотання позивача у встановленому законом порядку, а за умови відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства - прийняти рішення про задоволення заяви. Підставою для відмови у задоволенні заяви можуть бути лише визначені законом обставини.

Отже, за умови того, що клопотання позивача є нерозглянутим, суд вважає, що правильним та ефективним способом захисту у даному випадку є зобов`язати відповідача розглянути питання та прийняти рішення відповідно до положень ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено частково судові витрати понесені позивачем підлягають відшкодуванню в сумі 454 грн., тобто пропорційно розміру задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо не розгляду в місячний строк, що передбачений частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України, клопотання ОСОБА_1 від 13 листопада 2020 року, зареєстрованого за вх. №29167/0/94-20, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,00 га, яка розташована на території Чечельницької селищної ради Вінницької області, для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 13 листопада 2020 року, зареєстрованого за вх. №29167/0/94-20, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,00 га, яка розташована на території Чечельницької селищної ради Вінницької області, для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення, та прийняти рішення відповідно до положень ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ); Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (код ЄДРПОУ - 39767547, вул. Келецька, 63, м. Вінниця, 21027)

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна