Справа № 160/2429/21
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2021 року Справа № 160/2429/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління МВС України на придніпровській залізниці, Міністерства внутрішніх справ України про перерахування та стягнення грошового забезпечення за період вимушеного прогулу з 11.04.2017 року по 28.02.2019 року, грошової компенсації за невикористану чергову відпустку за 2017 рік та за 2018 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні станом на 10.06.2018 року, -
18.02.2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Ліквідаційної комісії Управління МВС України на придніпровській залізниці, Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідачі), в якому просив:
- перерахувати і стягнути з УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації з МВС України грошове забезпечення за період вимушеного прогулу з 11.04.2017 року по 28.02.2019 року в сумі - 37 202 грн. 02 коп.;
- перерахувати і стягнути з УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації з МВС України грошову компенсацію за невикористану чергову відпустку за 2017 рік в сумі - 5250 грн. 08 коп.;
- перерахувати і стягнути з УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації з МВС України грошову компенсацію за невикористану чергову відпустку за 2018 рік в сумі - 5388 грн. 24 коп.;
- перерахувати і стягнути з УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації з Міністерство внутрішні справ одноразову грошову допомогу при звільненні станом на 10.06.2018 рік, вказавши її суму.
23.02.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 поновлений строк звернення до адміністративного суду з позовом та із клопотанням про витребування доказів. Також ухвалою відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін з 17.03.2021 року та витребувані від Міністерства внутрішніх справ України докази.
04.03.2021 року до суду надійшло клопотання позивача про витребування доказів, яке було задоволене та ухвалою суду від 05.03.2021 року у Ліквідаційної комісії УМВС України на Придніпровській залізниці витребувані заявлені позивачем докази.
Листом від 14.05.2021р. № 113 Ліквідаційної комісії УМВС України на Придніпровській залізниці ухвала суду від 05.03.2021 року про витребування доказів виконана.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що Дніпропетровським окружним адміністративним судом під час розгляду адміністративної справи № 804/3807/17 було встановлено, що його середньоденне грошове забезпечення становить 138 грн. 16 коп. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду у справі № 0440/5408/18 від 28.02.2019 року на підставі довідки Ліквідаційної комісії УМВС України на Придніпровській залізниці середньоденне грошове забезпечення позивача було визначено в меншому розмірі, ніж 138 грн. 16 коп., а тому позивач має право на перерахунок його грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 11.04.2017 року по 28.02.2019 року. Так, загальний розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, виходячи з середньоденного грошового забезпечення в розмірі 138 грн. 16 коп. становить 64 935 грн. 20 коп., з яких 21 696 грн. 96 коп. стягнуті постановою Третього апеляційного адміністративного суду у справі № 0440/5408/18, а 6036 грн. 22 коп. зараховані на рахунок позивача 28.08.2018 року Таким чином, Ліквідаційна комісія УМВС України на Придніпровській залізниці має доплатити позивачу 37 202 грн. 02 коп. грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, 5250 грн. 08 коп. грошової компенсації за невикористану чергову відпустку за 2017 рік, 5388 грн. 24 коп. - грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2018 рік та має перерахувати одноразову грошову допомогу при звільненні станом на 10.06.2018 року.
Представник відповідача - Міністерства внутрішніх справ України в наданому 26.03.2021 році відзиві просив відмовити в задоволенні позовних вимог до Міністерства, посилаючись на те, що ОСОБА_1 проходив службу в УМВС України на Придніпровській залізниці на посаді старшого оперуповноваженого групи кримінальної міліції у справах дітей лінійного відділу на станції Нижньодніпровськ-вузол, яке є самостійною юридичною особою та перебуває у стані припинення. Враховуючи вищевикладене, і приймаючи до уваги, що МВС України не є правонаступником органів внутрішніх справ, представник вважав, що МВС України не є належним відповідачем у справі, а тому просив відмовити в частині вимог до МВС України.
02.04.2021 року ОСОБА_1 подана відповідь на відзив МВС України, в якій позивач зазначає, що МВС України є засновником УМВС України на Придніпровській залізниці, а тому позивач залучив МВС України як відповідача у справі, якщо УМВС України на Придніпровській залізниці буде ліквідоване або буде недостатньо грошових коштів задля погашення заборгованості. У адміністративній справі № 804/3807/17 Дніпропетровський окружний адміністративний суд стягнув грошове забезпечення за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі саме з МВС України. Таким чином, обставини, викладені у відзиві відповідача не відповідають існуючій судовій практиці, а також не спростовують доводи позовної заяви. Просив в задоволенні відзиву відмовити в повному обсязі.
15.04.2021 року Представником відповідача - Ліквідаційної Комісії УМВС України на Придніпровській залізниці був поданий відзив, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, основним аргументом для перерахунку та стягнення грошового забезпечення за період вимушеного прогулу з 11.04.2017 року по 28.02.2019 року позивач вважає постанову Верховного Суду у справі № 804/958/16, який скасував рішення першої та апеляційної інстанцій та направив справу на новий розгляд. Отже, представник відповідача вважає, що провадження у даній адміністративній справі слід зупинити до розгляду адміністративної справи № 804/958/16. Що стосується грошової компенсації за невикористану чергову відпустку у 2017 році, то відсутні будь-які нормативно-правові акти, які б регламентували умови нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, оскільки з 07.11.2015 року фінансування органів внутрішніх справ з державного бюджету припинено, а атестованих посад працівників міліції не існує. Щодо компенсації за невикористану чергову відпустку та грошову допомогу при звільненні у 2018 році, то позивачу ці суми виплачені в повному обсязі. Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та представник відповідача просив відмовити в позові.
Крім того, 15.04.2021 року представником відповідача подана заява про залишення позову без розгляду, оскільки в провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду знаходиться справа № 160/8702/19 за позовом ОСОБА_1 до УМВС України на Придніпровській залізниці, МВС України про оскарження рішення суб`єктів владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії, де в пункті 10 позову заявлені вимоги про розрахунок та стягнення з УМВС України на Придніпровській залізниці, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації з МВС компенсацію за невикористану чергову відпустку за 2018 рік.
Також 15.04.2021 року до суду надійшла заява представника відповідача про зупинення провадження у даній адміністративній справі №160/2429/21 до розгляду Дніпропетровським окружним адміністративним судом справи № 804/958/16.
28.04.2021 року до суду надійшла відповідь ОСОБА_1 на відзив Ліквідаційної комісії УМВС України на Придніпровській залізниці, в якій позивач посилається на те, що відповідач неправомірно зменшив грошове забезпечення з 138грн. 16коп. на день до 56грн. 70коп. Також, відповідач невірно розрахував компенсацію за невикористану відпустку за 2017 рік та 2018 рік, зменшивши кількість дні відпустки та грошове забезпечення на день. Таким чином, позивач вважав відзив необґрунтованим, просив в його задоволенні відмовити, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі.
28.04.2021 року до суду надійшло клопотання позивача про вжиття заходів реагування, в якому він просив зобов`язати ТУ ДБР в м. Полтава виконати вимоги ст. 214 КПК України та розпочати за його заявою про вчинення кримінального правопорушення досудове розслідування у формі досудового слідства за вчинення дій, які мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності, а частиною першою статті 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом, на підставі судових рішень, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, встановлено наступне.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2016 року у справі № 804/958/19 позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково, і в тому числі стягнуто з УМВС України на Придніпровській залізниці на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 20 421 грн. 75 коп.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2017 року постанова від 22.12.2016 року залишена без змін.
Зі змісту постанови суду від 22.12.2016 року вбачається, що позивачем були заявлені вимоги про стягнення грошового забезпечення за період вимушеного прогулу із розрахунку його середньоденного грошового забезпечення, яке складало 131,74 грн.
Задовольняючи вимоги позивача в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, Дніпропетровським окружним адміністративним судом був проведений розрахунок середньоденного грошового забезпечення та зазначено, що грошове забезпечення ОСОБА_1 на день звільнення з ОВС 04.09.2015 року у місячному розмірі складало 1734 грн. 38 коп., розмір грошового забезпечення за один календарний день за останні два місяці його роботи липень, серпень 2015 року складає 55,95 грн. (з розрахунку 1734,38 грн. / 31 календарний день місяця за п. 1. 7 Інструкції № 499).
20.01.2021 року Постановою Верховного Суду у справі № 804/958/16 постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2016 року та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2017 року в частині вимог про стягнення грошової компенсації за період вимушеного прогулу, перерахування та сплату грошового забезпечення із встановленням премії, одноразової матеріальної допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористану чергову відпустку за 2015 рік скасована і справа в цій частині направлена на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (на сьогоднішній справа по суті не розглянута).
Скасовуючи постанову та ухвалу, Верховний Суд, посилаючись на Постанову Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», зазначив, що суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення у справі, при обрахуванні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу брав з основу виплату лише за останній місяць роботи позивача, а не за два останні місяці, що суперечить змісту норм права та практиці їх застосування.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.09.2017 року по адміністративній справі № 804/3807/17 були задоволені частково вимоги ОСОБА_1 та зобов`язано МВС України визначити посаду на яку було поновлено, орган в якому було поновлено на службі та спеціальне звання ОСОБА_1 , а також стягнуто грошове забезпечення за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі з 23.12.2016 року по 10.04.2017 року у розмірі 10 223 грн. 84 коп. В іншій частині позивних вимог відмовлено (постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2018 року постанова від 26.09.2017 року залишена без змін).
Зі змісту постанови вбачається, що позивач просив стягнути суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 23.12.2016 року по фактичну дату винесення судового рішення, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення, яке він отримував у 2015 році із розрахунку його середньоденного грошового забезпечення, яке складало 131грн. 74коп. за кожен день.
Задовольняючи частково вимоги ОСОБА_1 , судом був проведений розрахунок на підставі довідки від 25.02.2016 року про доходи, нараховані позивачу за період червень-липень 2015 року (за два повні календарні місяці роботи) та визначено, що середньоденне грошове забезпечення складає 138 грн. 16 коп. (грошове забезпечення за червень 2015 року - 3 230 грн. 05 коп. + грошове забезпечення за липень 2015 року - 2434 грн. 61 коп. = 5 664 грн. 66 коп. /41 робочий день = 138 грн. 16 коп.; 138 грн. 16 коп. х 74 робочі дні (за період з 23.12.2016 року по 10.04.2017 року) = 10 223 грн. 84 коп.)
Ухвалою Верховного Суду від 10.04.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті касаційного провадження на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2018 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28.02.2019 року в адміністративній справі №0440/5408/18, а ухвалою від 24.04.2019 року Ліквідаційній комісії УМВС на Придніпровській залізниці також відмовлено у відкритті касаційного провадження.
Звертаючись до суду 18.02.2021 року з даною позовною заявою (справа № 160/2429/21), позивач фактично просить здійснити перерахунок сум грошового забезпечення за період вимушеного прогулу з 11.04.2017 року по 28.02.2019 року (суми, що розрахована та стягнута Третім апеляційним адміністративним судом у справі № 0440/5408/18), грошової компенсації за невикористані відпустки за 2017 рік, за 2018 рік та стягнути одноразову грошову допомогу при звільненні станом на 10.06.2018 рік.
В обґрунтування заяви, позивач посилається на те, що Верховний Суд, скасовуючи рішення у адміністративній справі № 804/958/16, зазначив, що однією з підстав для направлення справи на новий розгляд був неправильний розрахунок і грошове забезпечення при проведенні розрахунку судом не може зменшуватися.
В обґрунтування того, що грошове забезпечення при проведенні розрахунку судом не може зменшуватися, позивач в позові також посилається на Правовий висновок Верховного Суду України від 21.09.2017 року у справі № 6-2597цс16.
Позивач вважає, що розрахунок грошового забезпечення та інших виплат має розраховуватися виходячи з середньоденного грошового забезпечення на момент його звільнення у 2015 році, яке складало згідно рішення 138 грн. 16 коп. та визначено постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.09.2017 року у справі № 804/3807/17.
Разом з тим, суд вважає помилковою таку позицію позивача, виходячи з наступного.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду у адміністративній справі № 0440/5408/18 набрала законної сили, а обставини, встановлені цією постановою, в силу ч. 4 ст. 78 КАС України не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зі змісту постанови вбачається, що ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.01.2019 року у Ліквідаційної комісії Управління МВС України на Придніпровській залізниці було витребувано розрахунок заробітної плати ОСОБА_1 за періоди з 11.04.2017 року по 09.04.2018 року та середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 11.06.2018 року по 28.02.2019 року.

Листом голови Ліквідаційної комісії Управління МВС України на Придніпровській залізниці від 27.02.2019 року було повідомлено, що проведення розрахунку та виплати грошового забезпечення за періоди з 11.04.2017 року по 09.04.2018 року та з 11.06.2018 року по 28.02.2019 року не є можливим з огляду на відсутність нормативно-правових актів, які регламентують умови нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції здійснив розрахунок грошового забезпечення позивача за час вимушеного прогулу, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Фактично, подаючи 18.02.2021р. позовну заяву про перерахування та стягнення грошових сум, позивач просить переглянути постанову Третього апеляційного адміністративного суду, вважаючи, що розрахунок належних йому коштів був проведений виходячи з невірно визначеного розміру середньоденного грошового забезпечення.

Проте, Дніпропетровській окружний адміністративний суд не наділений повноваженнями перегляду судових рішень суду апеляційної інстанції, які набрали законної сили.

У разі наявності істотних для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, позивач має право звернутися до Третього апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд постанови від 28.02.2019р. у справі № 0440/5408/18 за нововиявленими обставинами.

Крім того, посилання позивача на те, що Верховний Суд, скасовуючи рішення у адміністративній справі № 804/958/16, зазначив, що однією з підстав для направлення справи на новий розгляд був неправильний розрахунок і грошове забезпечення при проведенні розрахунку судом не може зменшуватися, а також посилання на Правовий висновок Верховного Суду України від 21.09.2017 року у справі № 6-2597цс16 є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Зі змісту постанови Верховного Суду від 20.01.2021р. у справі № 804/958/16 не вбачається, що суд дійшов висновку, що розмір грошового забезпечення при проведенні розрахунку судом не може зменшуватися, оскільки підставою для скасування судового рішення був саме неправильний розрахунок першою інстанцією середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Правова позиція Верховного Суду України від 21.09.2017р. у справі № 6-2597цс16 взагалі не стосується предмету спору у даній адміністративній справі, оскільки під час розгляду цієї цивільної справи судом апеляційної інстанції сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу була зменшена на суму одержаної позивачем допомоги по безробіттю, у зв`язку з чим, Верховний Суд України виклав Правову позицію, що виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, оскільки законодавством не передбачено жодних підстав для його зменшення.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління МВС України на придніпровській залізниці, Міністерства внутрішніх справ України про перерахування та стягнення грошового забезпечення за період вимушеного прогулу з 11.04.2017 року по 28.02.2019 року, грошової компенсації за невикористану чергову відпустку за 2017 рік та за 2018 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні станом на 10.06.2018 року слід відмовити в повному обсязі.

При постановленні даного рішення, суд не знаходить підстав для задоволення клопотань представника Ліквідаційної комісії УМВС України на Придніпровській залізниці про залишення позову без розгляду, оскільки в провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду знаходиться справа № 160/8702/19 та зупинення провадження до розгляду Дніпропетровським окружним адміністративним судом справи № 804/958/16, оскільки предмет спору у справах є різним та відсутні підстави вважати, що рішення у справі № 804/958/16 може вплинути на результати розгляду даної адміністративної справи № 160/2429/21.

Клопотання позивача про вжиття заходів реагування, в якому він просив зобов`язати ТУ ДБР в м. Полтава виконати вимоги ст. 214 КПК України та розпочати за його заявою про вчинення кримінального правопорушення досудове розслідування у формі досудового слідства за вчинення дій, які мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України також не підлягає задоволенню, оскільки у разі незгоди з будь-якими рішеннями, діями чи бездіяльністю слідчого, дізнавача або прокурора, позивач не позбавлений права звернутися до відповідного суду із скаргою на скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора в порядку ст. 303 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ліквідаційної комісії Управління МВС України на Придніпровській залізниці (49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 20-а, ), Міністерства внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, буд. 10, ) про перерахування та стягнення грошового забезпечення за період вимушеного прогулу з 11.04.2017 року по 28.02.2019 року, грошової компенсації за невикористану чергову відпустку за 2017 рік та за 2018 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні станом на 10.06.2018 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець