Справа № 160/7111/21
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

24 травня 2021 рокуСправа № 160/7111/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., перевіривши у місті Дніпрі матеріали, сформованої у системі «Електронний суд», позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

1. 05.05.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла, сформована 04.05.2021 у системі «Електронний суд», позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про:

- визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку з 25.06.2020 по 28.07.2020;

- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку з 25.06.2020 по 28.07.2020 однією сумою;

- зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку з 25.06.2020 по 28.07.2020 однією сумою.

2. Ухвалою суду від 11.05.2021 адміністративний позов залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків, який складає 10 (десять) календарних днів з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом надання клопотання про поновлення строків звернення до суду із відповідним обґрунтуванням причин пропущення таких строків та наданням підтверджуючих документів, за наявності.

3. 12.05.2021 від позивача надійшли через систему «Електронний суд», сформовані 12.05.2021 заява про поновлення процесуального строку, заява про усунення недоліків.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА В ОБҐРУНТУВАННЯ КЛОПОТАННЯ

4. Про порушення свого права на своєчасну виплату позивач дізнався після проведення безкоштовної правової консультації, після чого здійснено запит та отримано відповідь відповідача, яка надійшла 30.04.2021.

5. Після отримання відповіді позивач одразу звернувся до суду.

6. Про позицію Верховного Суду у постанові від 11.02.2021 у справі № 240/532/20, яка відступила від висновку щодо застосування частини першої статті 233 КЗпП для обчислення строку звернення до адміністративного суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення позивач не знав.

7. При проведенні правової консультації стосовно строків по зверненню по статті 233 КЗпП позивачу повідомили наступне:

- відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів;

- при цьому в частині першій цієї ж статті передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами;

- так, згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком;

- Конституційний Суд України в пункті 2.3 мотивувальної частини Рішення № 9-рп/2013 від 15.10.2013 вказав, що спір щодо стягнення не виплачених власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці;

- в цьому ж рішенні суд також вказав, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

- як видно з цієї позиції, Конституційний Суд України при тлумаченні статті 233 КЗпП України виходить з того, що право на отримання заробітної плати повинно бути гарантоване незалежно від строку. Таким чином в цій статті КЗпП встановлена додаткова гарантія для осіб, що звертаються до суду з вимогами про стягнення заробітної плати;

- застосування до позову про стягнення невиплаченої військовослужбовцям частини грошового забезпечення лише частини другої статті 122 КАС України, спричинить необґрунтоване обмеження їхніх прав;

- відповідно до статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками;

- таким чином, оскільки даний позов пов`язаний з порушенням законодавства про оплату праці (невиплата частини грошового забезпечення), то подання позову щодо стягнення невиплаченої частки грошового забезпечення не обмежується будь-яким строком.

ІІІ. ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

8. Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановлювати відповідні процесуальні строки, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

9. Верховний Суд, розглядаючи спори за схожих фактичних обставин, що й у цій справі, в частині строків звернення до суду з позовом неодноразово вказував (зокрема, постанова від 22.04.2020 у справі № 811/1664/18), що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

10. Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів (постанова ВП ВС 04.10.2018 у справі № 800/304/17).

11. Метою встановлення процесуальних строків є дотримання принципу правової визначеності, дисциплінування учасників судочинства, досягнення юридичної визначеності у публічних відносинах, стимулювання учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків, обмеження часу, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними. Якщо ніхто не звернувся до суду, відносини стають стабільними (постанова КАС ВС від 23.04.2020 у справі № 813/3756/17).

12. «Особа повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова ВС від 23.04.2020 у справі № 813/3756/17).

13. Критеріями поважності причин пропуску строку звернення до суду, згідно постанови КАС ВС від 27.11.2018 у справі № 473/2236/17, є:

1) обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк (є причиною);

2) обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) причина виникла або тривала протягом строку, який пропущено;

4) обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

14. Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

15. Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку (постанова КАС ВС від 13.05.2021 у справі № 240/18478/20).

16. Питання щодо дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду у кожному конкретному випадку встановлюється на підставі фактичних обставин справи, з урахуванням обґрунтувань вимог учасників справи та на підставі наданих ними доказів (постанова КАС ВС від 19.01.2021 у справі № 440/4686/19).

17. Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

18. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

19. Не звернення до суду з адміністративним позовом за захистом свої прав через неналежне використання своїх процесуальних прав не є поважною причиною пропуску строку.

20. Вищевикладене правозастосування відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.09.2020 у справі № 640/12324/19.

21. В ухвалі від 11.05.2021 про залишення позовної заяви буз руху судом із посиланням на висновки, викладені у постанові від 11.02.2021 у справі № 240/532/20 Судової палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, зазначено, що строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, відповідно до якої для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

22. В обґрунтування заяви про поновлення процесуального строку позивачем зазначено, що про порушення свого права на своєчасну виплату дізнався після проведення безкоштовної правової консультації, після чого здійснено запит та отримано відповідь відповідача, яка надійшла 30.04.2021, після якої одразу звернувся до суду.

23. Про постанову Верховного Суду від 11.02.2021 у справі № 240/532/20 позивач не знав, а на безкоштовній правовій консультації зазначено, що стягнення невиплаченої частки грошового забезпечення не обмежується будь-яким строком.

24. З листа Військової частини НОМЕР_1 від 22.04.2021 № 1314/22/668 вбачається, що при звільненні нарахована грошова компенсація в замін вартості предметів обмундирування у сумі 112860,41 грн. Грошові кошти перераховані (з відрахуванням 1,5% - 1692,91 грн) на особистий картковий рахунок у сумі 111167,50 грн (платіжне доручення від 28.07.2020 № 867).

25. Позивач у позовній заяві зазначає, що спір у цій справі стосується наявності підстав для нарахування і виплати середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні з 25.06.2020 по 28.07.2020 (33 дня після виключення зі списків особового складу).

26. Суд звертає увагу, що перебіг строку звернення до суду з позовом у справі, що розглядається, розпочався 29.07.2020 (наступний день за днем здійснення виплати, розрахунку при звільненні), а сплив зазначений строк, відповідно, 31.08.2020 (29-30.08.2020 вихідні дні).

27. Отримавши 28.07.2020 грошову компенсацію, яка нарахована при звільненні, на особистий картковий рахунок у сумі 111167,50 грн із затримкою позивач не вчиняв дій, направлених на звернення до суду. За правовою консультацією звернувся у 2021 році.

28. Адміністративний позов сформовано у системі «Електронний суд» 04.05.2021 та отримано судом 05.05.2021.

29. Звернення за правовою допомогою та листування з відповідачем не встановлюють нових строків для звернення до суду.

30. Висновки щодо відсутності підстав для застосування у спірних правовідносинах частини першої статті 233 КЗпП України викладені у постанові від 11.02.2021 у справі № 240/532/20 Судової палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

31. Таким чином, суд зазначає, що заявлені позивачем причини пропуску строку звернення до суду не є такими, що були непереборними, не залежали від волевиявлення позивача, були пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами та об`єктивно унеможливили подання у період з 29.07.2020 по 04.05.2021 цього позову.

32. Згідно із пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

33. Відповідно до частини другої статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

34. З огляду на викладене, суд вважає неповажними заявлені причини пропуску строку звернення до суду та повертає позовну заяву.

35. Керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

36. Визнати неповажними заявлені позивачем причини пропуску строку звернення до суду із цим позовом.

37. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачеві.

38. Копію ухвали направити особі, що звернулась із позовною заявою.

39. Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

40. Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.

Суддя І.О. Верба