Справа № 344/11184/20
Суддя: Бородовський С. О.
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/9/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі судді Бородовського С.О., за участі секретаря судового засідання Герлан Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти 2 батальону 1 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Самборського Дениса Романовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:
в позові вказано, що 27/08/2020 відповідач склав щодо позивача постанову серії ЕАМ №3040871, за тих обставин, що позивача було зупинено під час керування автомобілем марки ГАЗ моделі 2752-104, реєстраційний номер НОМЕР_1 в с.Тязів, Ямницької ОТГ позивача було зупинено інспектором, з вимогою надати протокол перевірки технічного стану транспортного засобу, оскільки автомобіль є вантажним, інспектором складено постановою якою накладено на позивача адміністративне стягнення за не проходження технічного контролю на належному позивачу автомобілі, за відсутність у позивача протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу. Позивач зазначає, що інспектором не взято до уваги його пояснення, що транспортний засіб є легковим, не використовується для перевезення пасажирів або вантажів, з метою отримання прибутку, а тому не підлягає контролю, а тому просив суд скасувати відповідну постанову.

Сторони провадження в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань щодо відкладення судового розгляду суду не подано.

Відповідачі належним чином повідомлені судом про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, відповідачем подано відзив за змістом якого вказано, що оскаржувану постанову винесено за тих обставин, що 27/08/2020 близько 09 год 19 хв екіпажем УПП в Івано-Франківській області на автодорозі Н-09 Мукачево-Рахів-Богородчани-Івано-Франківськ-Бібрка-Львів, було зупинено транспортний засіб ГАЗ 2752-104 днз НОМЕР_1 . Інспектором встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог пункту 31.3б ПДР за яке передбачена відповідальність ч.3 ст. 121 КУпАП. Відповідно до п. 1.10 ПДР вантажний автомобіль - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; обов`язком позивача було пред`явити документ про проходження обов`язкового технічного контролю; всі вантажні автомобілі, що старше двох років підлягають проходженню обов`зкового технічного огляду; за змістом реєстрації автомобіля позивача автомобіль належить до вантажних. В Національній автоматизованій інформаційній системі (НАІС) автомобіль позивача зареєстровано як вантажний, те, що вага транспортного засобу не перевищує 3,5 т. і для його управління достатньо посвідчення водія із допуском до управління транспортними засобами, віднесеними до категорії «В» не є підставою для висновку про те, що це легковий транспортний засіб.

Судом встановлено наступні обставини.

27.08.2020 щодо позивача винесено постанову серії ЕАМ №3040871, вказано, що водій керував транспортним засобом який підлягає обов`язковому технічному контролю та своєчасно його не пройшов, чим порушив ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», позивача притягнуто до відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340 гривень.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

При цьому обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Отже обов`язковому технічному контролю не підлягають вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Таким чином вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни обов`язковому технічному контролю підлягають, якщо строк їх експлуатації понад два роки.

Відповідно до п. 3 розділу Загальні положення постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії: В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми.

Отже, по-перше, категорія транспортного засобу «В» визначає їх види не за критерієм легковий чи вантажний, як зазначено в позовній заяві.

По-друге, призначення автомобіля щодо перевезення вантажу чи пасажирів не визначається категорією «В» транспортного засобу.

Таким чином правові підстави позову, не відповідають дійсним спірним відносинам.

Так само і відповідно до ст. 41 Віденської конвенції про дорожній рух водії не поділяються на категорії «А», «В», «С» .

Таким чином невірним є висновок, про те, що вантажними можуть бути виключно транспортні засоби із категорії С1 та С, оскільки типова належність транспортного засобу до вантажних і пасажирських здійснюється за видом і призначенням їх кузову, а не за належністю до категорії С1 та С.

В ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» врегульовано відносини щодо допуску осіб до керування транспортними засобами за їх категоріями, до яких одночасно належать транспортні засоби, що призначені до перевезення пасажирів або вантажу. Отже транспортні засоби за їх належністю по категоріях, які зазначені в ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» можуть одночасно бути призначеними до перевезення пасажирів або вантажів.

Невизнання позивачем змісту п. 1.10 ПДР України та інших положень нормативно-правових актів України, перекручування та вигадування їх змісту, не визначено процесуальним законом в якості незаконного звільнення осіб, що вчинили адміністративне правопорушення від відповідного виду юридичної відповідальності.

Однак в у справі «Трегубенко проти України» Європейського суду з прав людини (2004 р.) зроблено категоричний висновок про те, що суспільна потреба передбачає і правильне застосування закону.

Тому саме суспільна потреба передбачає правильне застосування закону судом, незалежно від заперечення позивачем змісту нормативно-правових актів та їх обов`язків, перекручуванням їх змісту, в тому числі і процесуальних обов`язків, які не гарантують позивачу право на надання суду неправдивих пояснень, ведення суду в оману щодо фактичних обставин спору.

Відповідно до п. 1.10 ПДР вантажний автомобіль - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Відповідно до технічного паспорту на автомобіль позивача він належить до фургонів малотонажних В.

Отже автомобіль позивача призначено для перевезення вантажів і за змістом п. 1.10 ПДР він належить до вантажних автомобілів.

Відповідно до п. 2.4. постанови Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху» на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Отже до обов`язків позивача належить зупинити транспортний засіб для ідентифікації інформації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Тому відповідач має право і зупинити позивача для реалізації компетенції за змістом п. 2.4. постанови Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху».

Відповідно до п. 31.3 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення за частинами перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121 КУпАП.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Представник відповідача надав суду відеозапис тривалістю 06:18 хв, відповідно до якого: відповідач роз`яснив суть вчиненого правопорушення; відповідач роз`яснив позивачу його права і позивач не вніс на розгляд відповідача будь-яких клопотань; позивач не заперечував вчинення ним правопорушення.

Відповідно до реєстраційної картки на спірний транспортний засіб від 15/04/2005 за кодом типу кузову він належить до вантажних.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «ГАЗ-2752-104» НОМЕР_1 його зареєстровано за позивачем.

22/04/2020 видано поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу «ГАЗ-2752-104» НОМЕР_1 , в якому вказано, що авто не підлягає обов`язковому технічному контролю.

Законодавством не віднесено поліс страхування до офіційних документів, якими визначається цільове призначення транспортного засобу, його цільова належність до тих, що призначені для перевезення вантажів чи пасажирів та обов`язковість проходження технічного контролю.

Отже відповідачем спростовано усі доводи та підстави скасування постанови викладені в позовній заяві.

В позові також вказано, що той факт, що фургони малолітражні вагою до 3500 кг є легковими автомобілями та не підлягають обов`язковому технічному контролю, в разі якщо не використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою одержання прибутку підтверджується коментарем заступника начальника управління Державтоінспекції МВС України Рєзніка В.В.

Так в ст. 7 КАС України вказано, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Отже в адміністративних судах спори вирішуються в порядку, що встановлений законодавством України, а не на підставі думок третіх осіб, що вони їх висловили в будь-яких інтерв`ю.

Так само і відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Вайт та Кенеді проти Німеччини» (Waite and Kennedy v. Germany), заява № 26083/94, п. 54, ЕСПЛ 1999-I Суд повторює, що саме національні суди повинні тлумачити національне законодавство та надавати оцінку наданим їм доказам.

У рішенні у справі «Чопенко проти України» (п.62) ЄСПЛ повторно наголосив, що саме національні органи, зокрема суди, мають вирішувати проблеми тлумачення національного законодавства. Проте суд повинен перевірити, чи спосіб, в який тлумачиться та застосовується національне законодавство, породжує наслідки, що відповідають принципам конвенції, як вони тлумачаться у світлі практики ЄСПЛ (див. пп.190, 191 рішення у справі «Scordino v. Italy (№1)»).

Отже саме національному суду належить право на вирішення питань встановлення обставин та надання їм правової оцінки, що здійснюється на підставі законодавства України, а не на підставі інтерв`ю.

На оглянутому в судовому засіданні відеозаписі розгляду відповідачем справи про накладення адміністративного стягнення на відповідача відсутня інформація про те, що позивач звертався до відповідача з будь-якими заявами чи клопотаннями, надавав будь-які докази чи заперечення. Натомість на відеозаписі однозначно зафіксовано відповідь позивача відповідачу про те, що у позивача відсутній документ про проходження технічного контролю належного йому автомобіля, позивач не заперечував складення відповідачем відповідного офіційного документу про реалізацію повноважень відповідача про притягнення позивача до відповідного виду юридичної відповідальності.

В ст. 258 КУпАП вказано, що, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Отже протокол в зазначеному спорі складенню не підлягав, а позивача викладені в позові про обов`язок відповідача скласти протокол суперечать змісту ст. 258 КУпАП.

Саме позивач заснував його позов на припущеннях, які не визначають собою юридичну підставу для позову. Позов спрямовано на зловживання правом на звернення до суду, його метою є звільнення позивача від негативних наслідків порушення ним правил дорожнього руху.

Під зловживанням правом у аспекті п.3 ст.35 конвенції ЄСПЛ розуміє у звичайному значенні, прийнятому загальною теорією права, зокрема, факт, що володілець права здійснює його поза призначенням упереджено (рішення від 15.09.2009 у справі «Miroпubovs and Others v. Latvia», заява №798/05, п.62).

В ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено заборону зловживання правами, передбаченими в конвенції.

Поняття «зловживання» представлене в статті 17 та статті 35§ 3 (a) (зловживання правом на індивідуальне звернення). Вона посилається на своє звичайне значення відповідно до загальної теорії права, а саме - шкідливе здійснення права її власником в такий спосіб, який явно не відповідає або суперечить цілям, для яких таке право надане/створене (Miroпubovs і інші проти Латвії, §§ 62 та 65; S.A.S. проти Франції [ВП], § 66).

Суд не є засобом для будь-яких осіб в їх зловживанні правами, не толерує такої поведінки та не сприяє їй.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

В И Р І Ш И В :
в позові ОСОБА_1 до поліцейського роти 2 батальону 1 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Самборського Дениса Романовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 10 днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Головуючий суддя Бородовський С.О.