Справа № 420/4428/21
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2021-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4428/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши у письмовому провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул..Канатна,83, м.Одеса, 65012) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за результатом якого позивач просить:

визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області при переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком вперше - протиправними;

скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 56 про відмову у перерахунку пенсії від 20.01.2021 року.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії при переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком вперше ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог позову позивач зазначає, що Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 20.01.2021 року № 56 позивачу відмовлено у набутті права на перехід з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком із посиланням на те, що на підставі статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі коли вимоги ч. 2 ст. 33 цього Закону виконані після призначення пенсії по інвалідності, пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком призначається з дня настання такого права, якщо звернення за призначенням пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відбулося не пізніше трьох місяців з дня настання такого права. Також, ГУ ПФУ в Одеській області у своєму рішенні зазначило, що даним видом перерахування Позивач звернувся 15.01.2021 року. На дату звернення Позивачу виповнилося 60 років та його страховий стаж становить 33 роки 10 місяців 29 днів. Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернуся до суду з позовом.

Ухвалою суду від 26 березня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що Позивач 15.01.2021 звернувся до Головного управління із заявою про перерахунок пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком, оскільки досяг пенсійного віку.

Рішенням Головного управління від 20.01.2021 №56 Позивачу відмовлено в даному виду перерахунку в зв`язку із ненабуттям такого права. Оскільки відповідно до ст 33 ч. 2 Закону № 1058 непрацюючі особи з інвалідністю ІІ групи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та особи з інвалідністю ІІІ групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону.

На підставі п.1 ст. 45 Закону № 1058 у разі коли вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані після призначення пенсії по інвалідності, пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком призначається з дня настання такого права, якщо звернення за призначенням пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відбулося не пізніше трьох місяців з дня настання такого права.

З урахуванням наведеного відсутні законні підстави для визнання протиправними дії Головного управління та скасування рішення від 20.01.2021 № 56 про перерахунок пенсії Позивача, оскільки Головне управління діяло на підставі діючого законодавства України.

Таким чином, Головне управління не порушувало прав, свобод та інтересів Позивача, а діяло лише на підставі норм чинного законодавства України.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд встановив наступне.

15.01.2021 року, ОСОБА_1 звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком. До вказаної заяви позивачем додано копію трудової книжки, військовий квиток, довідка до акту огляду медико-соціальною комісією серія 12ААБ №719211, пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 .

Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 20.01.2021 року № 56 про відмову в перерахунку пенсії в якому зазначено, що на підставі статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі коли вимоги ч. 2 ст. 33 цього Закону виконані після призначення пенсії по інвалідності, пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком призначається з дня настання такого права, якщо звернення за призначенням пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відбулося не пізніше трьох місяців з дня настання такого права.

Також, ГУ ПФУ в Одеській області у своєму рішенні зазначило, що даним видом перерахування позивач звернувся 15.01.2021 року. На дату звернення позивачу виповнилося 60 років та його страховий стаж становить 33 роки 10 місяців 29 днів.

Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернуся до суду з даним позовом.

При вирішенні цього спору суд враховує, що спірні правовідносини регулюються Законом України від 09.07.2003р. №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2005р. за №1566/11846 (далі Порядок №22-1).

Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії та процедура і строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії детально врегульовані Законом №1058-IV та Порядком №22-1.

Частини 1 та 2 статті 44 Закону №1058-IV містять приписи про те, що заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 1 статті 45 Закону №1058-IV прямо установлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня;

2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності. У такому самому порядку призначається пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком, якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані на день встановлення інвалідності, і з дня виникнення такого права - якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані в період після встановлення інвалідності до дня звернення за призначенням пенсії по інвалідності. У разі коли вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані після призначення пенсії по інвалідності, пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком призначається з дня настання такого права, якщо звернення за призначенням пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відбулося не пізніше трьох місяців з дня настання такого права;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Аналогічним чином це питання врегульовано і в пунктах 1.1, 1.6, 1.7 Порядку №22-1, відповідно до яких заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Аналізуючи зміст вказаних правових норм, суд приходить до висновку, що ними узагальнено визначено, що право на пенсію виникає у особи з дня, коли така особа починає відповідати певним умовам, які визначені Законом №1058-IV. А призначається пенсія з дня, коли особа звернулась до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, із відповідною заявою про призначення пенсії. При цьому пенсія може бути призначена і з більш раннього строку, ніж з дня звернення за призначенням пенсії, але у виключних випадках, які прямо установлені статтею 45 Закону №1058-IV.

Тобто, дата виникнення права на пенсію і дата призначення такої пенсії не є тотожними поняттями і можуть не співпадати у часі.

Судом встановлено, що ГУ ПФУ в Одеській області у своєму рішенні зазначило, що позивачу виповнилося 60 років та його страховий стаж становить 33 роки 10 місяців 29 днів.

04 січня 2021 року, позивач досяг віку 60 років, який згідно зі ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ зі змінами та доповненнями дозволяє оформити позивачу пенсію за віком «Право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менш 25 років».

Таким чином суд дійшов висновку, що позивач здобув право на перехід пенсії з по інвалідності на пенсію за віком.

З огляду на викладене суд вважає за необхідне задовільнити позовні вимоги щодо визнання дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області при переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком вперше - протиправними та скасування Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 56 про відмову у перерахунку пенсії від 20.01.2021 року.

Стосовно позовної вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії при переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком вперше ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Ст. 58 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що Пенсійний фонд є органом який призначає пенсії та готує документи для її виплати.

Отже, згідно із пенсійним законодавством України прийняття рішень про поновлення виплати пенсії, про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії відноситься виключно до компетенції Пенсійного фонду.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 № П-278/10, якою встановлено, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Дана правова позиція підтримана ухвалою ВАСУ від 23 листопада 2016 року у справі № К/800/25753/16.

З наведеними висновками погодився Верховний Суд у постанові від 30.01.2019 року по справі №752/20012/16-а.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене позовна вимога позивача щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії при переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком вперше ОСОБА_1 підлягає задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.01.2021р. №128 з урахуванням висновків суду.

01.04.2021р. (вх. № ЕП/8766/21) до суду від представника позивача надійшла заява щодо компенсації витрат на правничу допомогу, в якій останній просить стягнути з ГУ ПФУ в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати витрат на професійну допомогу за розгляд справи в Одеському окружному адміністративному суді у розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот гривень).

У відповідності з ч.ч.1,3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, між Адвокатським Об`єднанням «БАЙТ КОЛЛАРС ЛО ГРУП», в особі адвоката Мунтяна Анатолія Анатолійовича та ОСОБА_1 укладено договір № 10 від 04.03.2020 року.

Пунктом 4.1. Договору, вбачається, що за правову допомогу, передбачену п.п. 2.1.1. Договору КЛІЄНТ сплачує АДВОКАТСЬКОМУ ОБ`ЄДНАННЮ винагороду (гонорар), витрачену для надання професійної правничої допомоги, після надання АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ акту приймання-передавання наданих послуг на протязі 30 днів з моменту надання АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ рахунку.

29.03.2021 року, між Адвокатським Об`єднанням, в особі адвоката Мунтяна Анатолія Анатолійовича та Кокошко Павла Степановича підписано акт наданих послуг за Договором №10 від 04.03.2021 року, яким Клієнт ОСОБА_1 прийняв послуги, надалі Адвокатським Об`єднанням, в особі адвоката Мунтяна Анатолія Анатолійовича, які надавались по справі 420/4428/21 на суму 8500 (вісім тисяч п`ятсот гривень).

ОСОБА_1 15.03.2021 року перерахував Адвокатському Об`єднання суму в розмірі 3500 грн., за договором № 10 від 04.03.2020 року, про що свідчить квитанція АО КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0..1 від 15.03.2021 року.

Згідно ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відповідності з ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи на якій такі дії вчинялись.

Згідно ч.ч.1,2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.3 ст.134 КАС України).

За приписами ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.6 ст.134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст.134 КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти суми заявлених витрат на правничу допомогу та зазначає, що проаналізувавши зміст Договору №10 від 04.03.2021 р. та Акту надання послуг від 29.03.2021р., Головне управління вважає, що дії адвоката щодо підготовки проекту заяви до відповідача, ознайомлення з документами, наданими клієнтом, та нормами законодавства, що стосуються предмету позову, а також із правовими позиціями Верховного Суду, Верховного суду України, які визначені у пунктах 1-2 Акту виконаних робіт від 29.03.2021 р., і є не співмірними та не обґрунтованими заявленому часу та сумі.

Так, розділом 4 Договору визначено питання оплати послуг адвоката, але як вбачається з додатків до договору, додано квитанцію на суму 3 500,00 грн, тобто позивач не поніс витрат про які заявлено. Слід зазначити, що сума, яка сплачена позивачем та сума заявлена до відшкодування суттєво відрізняється.

Крім того, проаналізувавши Акт надання послуг від 29.03.2021, години, які були витрачені адвокатом, та суми які зазначені в акті Головне управління вважає, що їх розмір не обґрунтований, а кількість годин роботи адвоката значно завищеною.

Суд вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є не співмірним.

За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року по справі №520/9115/19.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до стягнення суми понесених витрат із критеріями, встановленими ч.5 ст.134 КАС України суд враховує, що дана справа є справою незначної складності; розгляд справи відбувся в порядку спрощеного позовного провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно висновку, висловленого у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відтак, з урахуванням наведеного при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, що узгоджується з правовим висновком, сформульованим у постанові Верховного суду від 08.04.2020 р. по справі №922/2685/19.

Дослідивши матеріали справи, надані до суду представником позивача документи на підтвердження обґрунтованості розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. не є співмірними із складністю справи та фактично витраченим часом на виконання адвокатом робіт (наданих послуг) за наведеним у детальному опису робіт (наданих послуг) переліком.

Враховуючи наведене, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Керуючись ст.ст.7,9,241-246,250,255,262,295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул..Канатна,83, м.Одеса, 65012, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області при переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком вперше - протиправними.

Скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 56 про відмову у перерахунку пенсії від 20.01.2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул..Канатна,83, м.Одеса, 65012, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 15.01.2021р. №128 з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул..Канатна,83, м.Одеса, 65012, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293,295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.С. Єфіменко