Справа № 638/1344/21
Суддя: Яковлева В. М.
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 року

м. Харків

справа № 638/1344/21

провадження № 2-а/638/143/21

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Яковлевої В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Варданян К.Г.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: поліцейський Департаменту патрульної поліції Топор Євгенія Сергіївна, Департамент патрульної поліції,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у залі суду м. Харкова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Департаменту патрульної поліції Топор Євгенії Сергіївни, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

01 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до поліцейського Департаменту патрульної поліції Топор Євгенії Сергіївни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просить скасувати постанову серії 1 АВ № 01262153 від 11 січня 2021 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі.

Позовна заява мотивована тим, що 11 січня 2021 року поліцейський ДПП Топор Є.С., розглянувши дані, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад 040-1219, установив, що 11 січня 2021 о 17 год 17 хв за адресою: М-06 Київ-Чоп 66+250 було зафіксовано перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортного засобу (BMW Х5, НОМЕР_1 ) на 25 км/год, чим було порушено пункт 12.9.(б) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у звязку із чим, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн, про що винесена постанова серії 1АВ № 01262153.

Ухвалою суду від 03 лютого 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків, а саме: подання до суду позовної заяви, оформленої відповідно до вимог статті 160-161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відповідно до кількості учасників справи; надання копій документів, які додані до позовної заяви, завірених належним чином для відповідачів.

12 лютого 2021 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Котляром А.О. подано до суду заяву про усунення недоліків та надано адміністративний позов відповідно до кількості учасників справи, завірені належним чином документи, які додані до позовної заяви для відповідачів. Недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою суду від 17 лютого 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Департаменту патрульної поліції Топор Є.С., Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивачки - адвокат Котляр А.О. надав суду письмові пояснення, в яких позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що прийнята постанова є незаконною, під час руху по автомобільній дорозі ОСОБА_1 не порушувала п. 12.9 (б) ПДР України, швидкість руху не перевищувала, оскільки вважає, що автомобільна дорога М-06 Київ-Чоп 66+250 віднесена до Міжнародної автомобільної дороги, де за відсутності обмежувальних знаків на зазначеній ділянці дороги максимальна швидкість руху становила не більше 130 км/год, а не 110 км/год, як зазначено в оскаржуваній постанові. Враховуючи, що позивачка не завдала своїми діями будь-якої шкоди державі або громадському порядку, правам та свободам інших громадян, вважає, що за таких обставин повинна бути застосована норми статті 22 КУпАП, якою встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Представник Департаменту патрульної поліції Іващенко Олександр Олександрович подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відзив мотивовано тим, що оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП, зокрема містить посилання на інформацію, яка об`єктивно засвідчує вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовано в автоматичному режимі належно сертифікованим технічним засобом, який відповідає всім нормативним документам, фотокартки містять усю необхідну для винесення постанови інформацію про дату та час, географічні координати, місце вчинення правопорушення, державний номерний знак транспортного засобу, швидкість і напрямок його руху та встановлене обмеження швидкості руху. Статтею 14-2 КУпАП передбачено, що за вчинення правопорушень, зафіксованих у автоматичному режимі стягнення накладаються на відповідальних осіб, якими є власники транспортних засобів або належні користувачі; позивач до сервісного центру МВС для внесення відомостей про належних користувачів не звертався. Крім того, наявність дорожнього знаку 5.70 «Фото - та відеофіксації» в місці фіксації швидкості руху транспортного засобу BMW Х5, державний номерний знак НОМЕР_1 , підтверджується листом Служби автомобільних доріг у Київській області. Твердження позивачки про те, що автомобільна дорога М-06 Київ-Чоп віднесена до Міжнародної автомобільної дороги є необгрунтованим, на цій дорозі максимальна дозволена швидкість руху становить 110 км/год. На підтвердження викладених у відзиві доводів додано копії документів щодо технічного засобу Каскад 040-1219 та диск з відеозаписом правопорушення.

Представник позивачки - адвокат Котляр А.О. подав відповідь на відзив, в якому просив позовні вимоги задовольнити. Вказав на те, що ОСОБА_1 не порушувала п. 12.9 (б) ПДР України, швидкість руху не перевищувала, оскільки автомобільна дорога М-06 Київ-Чоп 66+250 віднесена до Міжнародної автомобільної дороги, де за відсутності обмежувальних знаків на зазначеній ділянці дороги максимальна швидкість руху становила не більше 130 км/год, а не 110 км/год, як зазначено в оскаржуваній постанові. Враховуючи, що позивач не завдала своїми діями будь-якої шкоди державі або громадському порядку, правам та свободам інших громадян, за таких обставин повинні бути застосовані положення статті 22 КУпАП. Крім того, не було встанволоено хто саме керував транспортним засобом.

Позивачка в судове засідання не з`явилась. У судовому засіданні представник позивачки - адвокат Котляр А.О. позовні вимоги підтримав з наведених підстав, просив скасувати постанову серії 1АВ № 01262153 від 11 січня 2021 року, винесену інспектором Департаменту патрульної поліції Топор Є.С. про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі, стосовно ОСОБА_1 і закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Представник відповідача Іващенко О.О. в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши письмові матеріали справи та додані сторонами докази, заслухавши думку учасників справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що постановою інспектора Департаменту патрульної поліції Топор Є.С. серії 1АВ № 01262153 від 11 січня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі, накладено на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, відповідно до змісту якої, 11 січня 2021 року інспектор ДПП Топор Є.С., розглянувши дані, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад 040-1219, установив, що 11 січня 2021 о 17 год 17 хв, за адресою: МО6 Київ-Чоп 66+250 було зафіксовано перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортного засобу (BMW Х5, НОМЕР_1 ) на 25 км/год, чим було порушено пункт 12.9.(б) Правил дорожнього руху України.

Вказане порушення було зафіксовано в автоматичному режимі технічним засобом заводський номер (Каскад 040-1219), номер свідоцтва про повірку технічного засобу UA.TR. та термін його дії до 26 травня 2021 року, з посиланням на веб-сайт в інтернеті із зазначенням ідентифікатору доступу, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення правопорушення та постановою в електронній формі.

Як встановлено пунктом 12.9 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі по тексту ПДР), водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Пунктом 12.6 ПДР передбачено, що поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: а) автобусам (мікроавтобусам), що здійснюють перевезення організованих груп дітей, легковим автомобілям з причепом і мотоциклам - не більше 80 км/год.; б) транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років, - не більше 70 км/год; в) вантажним автомобілям, що перевозять людей у кузові, та мопедам, - не більше 60 км/год; г) автобусам (за винятком мікроавтобусів) - не більше 90 км/год; ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Згідно з частиною першою статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до положень статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За нормами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі встановлюються статтями з 279-1 по 279-4 КУпАП.

Відповідно до статті 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу.

За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».

Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою - четвертою статті 283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити також інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення, що вважатиметься виконанням адміністративного стягнення у повному обсязі.

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).

Процедуру оформлення працівниками органів і органів (підрозділів) Національної поліції України, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (далі - уповноважений поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 13.01.2020 року № 13 (далі -Інструкція № 13).

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Інструкції № 13 уповноважений поліцейський під час опрацювання матеріалів автоматичної фіксації з використанням Системи з`ясовує наступне: 1) наявність фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, ознаки якого зафіксовані на фотознімках (відеозаписі) в інформаційному файлі; 2) відповідність символів номерного знака транспортного засобу на отриманих фотознімках (відеозаписі) символам, розпізнаним Системою; 3) наявність та повноту інформації про зафіксований транспортний засіб; 4) відповідність типу, марки та моделі зафіксованого транспортного засобу його реєстраційним даним, отриманим із Системи; 5) наявність у Системі інформації про те, що до моменту вчинення правопорушення зафіксований транспортний засіб вибув з володіння відповідальної особи внаслідок протиправних дій інших осіб або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать цьому транспортному засобу; 6) наявність та повноту інформації про відповідальну особу зафіксованого транспортного засобу, а в разі фіксації транспортного засобу, зареєстрованого за межами України, - інформації про особу, яка ввезла його на територію України; 7) наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За визначенням пункту третього розділу другого Інструкції № 13 при опрацюванні уповноваженим поліцейським матеріалів автоматичної фіксації та встановлення факту учинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції, цим уповноваженим поліцейським виноситься сформована Системою в автоматизованому режимі адміністративна постанова без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до пункту 4 розділу ІІ Інструкції № 13 адміністративна постанова виноситься стосовно відповідальної особи, а в разі фіксації адміністративного правопорушення, учиненого на транспортному засобі, зареєстрованому за межами України і такий транспортний засіб відповідно до законодавства не підлягає державній реєстрації в Україні, - стосовно особи, яка ввезла такий транспортний засіб на територію України.

З підпункту 1 пункту 7 розділу ІІ Інструкції № 13 вбачається, що у разі наявності доказів учинення адміністративного правопорушення, відсутності в матеріалах автоматичної фіксації даних про протиправне використання зафіксованого транспортного засобу або його номерних знаків іншими особами, відсутності обставин, визначених статтею 247 КУпАП, з використанням засобів Системи виносить адміністративну постанову, зміст якої відповідає вимогам статті 283 КУпАП, з накладенням цифрового підпису.

Виходячи з наведених вище положень, суд зазначає, що зміст постанови, прийнято уповноваженою особою з дотриманням процедури, встановленої вищенаведеними нормами, оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам статтей 283, 284 КУпАП.

Як зазначено позивачем, оскаржувана постанова інспектора Департаменту патрульної поліції Топор Є.С. від 11 січня 2021 року 1АВ № 01262153, про накладення стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн за частиною першою статті 122 КУпАП, внаслідок перевищення 11 січня 2021 року о 17 год 17 хв при керуванні транспортним засобом BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_1 , за адресою М06 Київ-Чоп 66+250, встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів на 25 км/год, чим допущено порушення п. 12.9. (б) Правил дорожнього руху України направлена на адресу ОСОБА_1 та отримана нею 20 січня 2021 року. Водночас слід зауважити, що посилань на невідповідність оскаржуваної постанови вимогам чинного законодавства або непогодження із порядком прийняття або змістом оскаржуваної постанови позивачем не зазначено.

Як на підставу відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення посилається на те, що інспектор неправильно визначив максимально дозволену швидкість на ділянці дороги, оскільки на зазначеній ділянці дороги максимальна швидкість руху становила не більше 130 км/год, а не 110 км/год, то вона не підлягає відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП.

Щодо цих доводів позивача суд зазначає, що пунктом 12.6 ПДР передбачено, що поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: а) автобусам (мікроавтобусам), що здійснюють перевезення організованих груп дітей, легковим автомобілям з причепом і мотоциклам - не більше 80 км/год.; б) транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років, - не більше 70 км/год; в) вантажним автомобілям, що перевозять людей у кузові, та мопедам, - не більше 60 км/год; г) автобусам (за винятком мікроавтобусів) - не більше 90 км/год; ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Відповідно до пункту 33.5 Інформаційно-вказівні знаки ПДР України, знак «5.1» позначає дорогу, на якій діють особливі умови дорожнього руху, передбачені розділом 27 цих Правил «Рух по автомагістралях і дорогах для автомобілів».

Пунктом 8.1 визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Разом із цим, пунктом 12.9 «б» ПДР встановлено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «И» пункту 30.3 цих Правил. Тобто цей пункт містить серед переліку 12.6 ґ, який встановлює те, що на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою дозволена швидкість руху не більше 110 км/год. А швидкість руху транспортних засобів в 130 км/год дозволяється виключно на автомобільній дорозі, що позначена пунктом 5.1, що також визначено пунктом 12.6 ґ ПДР.

Однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що на вказаній в постанові ділянці автомобільної дороги встановлено знак «5.1», що також підтверджується листом Служби автомобільних доріг у Київській області, копія якого надана разом з відзивом представника відповідача та долучена до матеріалів справи.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За визначенням, наведеним у статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Таким чином, суд доходить висновку, що посилання позивачки, що максимально дозволена швидкість руху на ділянці автомобільної дорого МО6 Київ-Чоп становила 130 км/год є безпідставними та такими, що не підтверджуються належними та допустими доказами, та, водночас, спростовуються матеріалами справи, оскільки максимально дозволена швидкість руху на 66 км+250 м МО6 Київ-Чоп становить виключно 110 км/год.

На підтвердження вчинення позивачем порушення п.12.9 (б) ПДР відповідачем надано відео- та фотофіксацію вчиненого правопорушення, зробленого за допомогою технічного приладу «Каскад» 040-1219, яким підтверджується наявність вчинення правопорушення автомобілем позивача.

Так, наявними зображеннями зафіксовано рух автомобіля BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_1 , на недозволеній швидкості радаром у 135 км/год., при встановленому обмеженні швидкості руху у 110 км/год., тобто порушення встановленого обмеження на 25 км/год.

Слід відмітити, що відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, - «Каскад» 040-1219, відповідно до пункту 4 частини другої статті 283 КУпАП внесені до оскаржуваної постанови, в якій, зокрема, зазначено про фіксування правопорушення в автоматичному режимі.

З приводу фіксування правопорушення за допомогою технічного засобу «Каскад», суд зазначає наступне.

На виконання Додатка 2 Державної програми підвищення рівня безпеки дорожнього руху в Україні на період до 2020 року, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 435 (із змінами) (далі Програма) від виконавця Програми Міністерства внутрішніх справ України (далі МВС) Укрінфрапроектом отримано лист від 23 січня 2019 року № 973/04/38-2019 щодо виконання абзацу 3 заходу 1 завдання 9 Програми на 2019 рік, яким передбачено придбання технічних засобів (комплексів автоматичної фіксації порушень правил дорожнього руху) для автомобільних доріг загального користування державного значення.

Відповідно до пункту 21 Переліку засобів вимірювальної техніки, призначених для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології, Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, введеного в дію Постановою Кабінету Міністрів України № 94 від 13 січня 2016 року, дистанційні вимірювачі швидкості руху транспортних засобів віднесені до засобів вимірювальної техніки, на які поширюється дія Технічного регламенту. Таким чином, вказані пристрої повинні проходити процедуру оцінки відповідності (перевірку типу) та отримати сертифікат перевірки типу.

За визначенням частини 1 статті 16 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» оцінку відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводять виробники цих засобів, призначені органи з оцінки відповідності та інші суб`єкти, визначені у відповідних технічних регламентах або передбачених ними процедурах оцінки відповідності.

Порядок проведення оцінки відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки встановлюється технічними регламентами та іншими нормативно-правовими актами.

Вимоги, яким повинні відповідати засоби вимірювальної техніки, які призначені для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - засоби вимірювальної техніки), коли вони надаються на ринку та/або вводяться в експлуатацію для виконання завдань, пов`язаних з вимірюваннями, встановлено положеннями Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 2016 р. № 94. Дія цього Технічного регламенту поширюється на прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, зокрема, вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні.

Враховуючи вимоги ДСТУ щодо стаціонарних приладів контролю вимірювання швидкості з функціями фото/відеофіксації подій з ознаками порушень ПДР, Комплекс «Каскад» вимірює швидкість основним та контрольними каналами і передає результати вимірів, у складі інформаційних файлів, по обом каналам до системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 16 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" сертифікат перевірки типу засобу вимірювальної техніки є документом, який засвідчує, що тип засобу вимірювальної техніки затверджено.

Згідно законодавства в галузі захисту інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах державні інформаційні ресурси повинні оброблятися в системі із застосуванням комплексної системи захисту інформації. Для її створення використовуються засоби захисту інформації, які мають сертифікат відповідності або позитивний експертний висновок за результатами державної експертизи у сфері технічного захисту інформації.

Комплекс фото/відео фіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «Каскад» отримав сертифікат перевірки типу №UA.TR.001 5-19 Rev.1, що дійсний в період з 14 січня 2019 року по 14 січня 2029 року та внесений до Реєстру затверджених засобів вимірювальної техніки.

Так, до відзиву на позовну заяву додано копію сертифікату перевірки типу № UA.TR.001 5-19 Rev. комплексу автоматичної фото/відеофіксації правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «КАСКАД» Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», який підтверджує відповідність типу засобу вимірювальної техніки вимогам Технічного регламенту.

Також, відповідачем долучено копію сертифікату відповідності типу № UA.TR.001 5-19 Rev.1 комплексу автоматичної фото/відеофіксації правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «КАСКАД» Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», згідно якого встановлено, що комплекс автоматичної фото/відеофіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «КАСКАД» із заводським номером 040-1219 відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосовним вимогам Технічного регламенту.

Отже, комплекс автоматичної фото- та відеофіксації порушень правил дорожнього руху «Каскад» із заводським номером 040-1219, як складова частина Системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі, пройшов необхідні тестування та має дозвільні документи на його використання.

Беручи до уваги, що в оскаржуваній постанові зазначено про використання технічного засобу «Каскад», його заводський номер 040-1219, номер свідоцтва про повірку технічного засобу НОМЕР_2 та термін його дії до 26 травня 2021 року, що свідчить про те, що термін дії використання зазначеного технічного засобу на момент винесення оскаржуваної постанови не сплив, даний технічний засіб є належним доказом вчинення правопорушення у сфері забезпечення Правил дорожнього руху.

За таких обставин, вчинення позивачем порушення пункту 12.9 (б) ПДР підтверджено належними і допустимими доказами, а постанова серії 1АВ № 01262153 від 11 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 255 грн є законною, винесена правомірно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, а тому скасуванню не підлягає.

Стосовно посилань представника позивачки на те, що відповідач при ухваленні оскаржуваної постанови на накладенні штрафу мав застосувати положення статті 22 КУпАП, яка передбачає, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, суд зауважує, що звільнення порушника від відповідальності за положеннями цієї статті є правом, а не обов`язком органу або посадової особи, уповноваженої на розгляд справи, у кожному конкретному випадку за наявності на те відповідних правових підстав.

Відповідно до статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора Департаменту патрульної поліції Топор Є.С., Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 72-90, 99, 241-246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського Департаменту патрульної поліції Топор Євгенії Сергіївни, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Постанову інспектора Департаменту патрульної поліції Топор Євгенії Сергіївни серії 1АВ № 01262153 від 11 січня 2021 року про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання на території України, стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП залишити без змін.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень КАС України (в редакції, яка набула чинності з 15 грудня 2017 року) рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 24 травня 2021 року.

Суддя В. М. Яковлева