Справа № 0940/1971/18
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року

м. Київ

справа № 0940/1971/18

адміністративне провадження № К/9901/13737/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року (судді: Пліш М.А. (головуючий), Судова-Хомюк Н.М., Шинкар Т.І.) у справі №0940/1971/18 за позовом Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 88204,73 грн,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Головне управління ДФС в Івано-Франківській області (далі - позивач, контролюючий орган) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення податкового боргу в розмірі 88 204,73 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наявна сума заборгованості відповідача з є узгодженою, у встановлені строки до бюджету не сплачена, а вжиті контролюючим органом заходи не призвели до погашення податкового боргу.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року (суддя Кафарський В.В.) позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 в дохід бюджету податковий борг в розмірі 88 204,73 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що за відповідачем рахується податковий борг, який в добровільному порядку ним не сплачений, а позивач дотримався процедури її стягнення, що є підставою для задоволення позовних вимог.

4. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано, в задоволенні позовних вимог контролюючого органу відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що податкові повідомлення - рішення не є узгодженими, оскільки податкові повідомлення - рішення фактично відповідачем не отримувались. Крім того, вимога також направлялась не за адресою реєстрації відповідача.

Також суд апеляційної інстанції вказав, що Івано-Франківським окружним адміністративним судом при постановлені рішення від 11.12.2018 у цій справі фактично не враховано, що головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області при прийнятті податкових повідомлень - рішень та податкової вимоги, які наявні в матеріалах справи, фактично в односторонньому порядку змінено умови Договору оренди земельної ділянки № 25 від 01.08.2007 в частині визначення (збільшення) розміру орендної плати, чим самим позивач втручається у відносини між орендодавцем та орендарем, що в свою чергу є порушенням умов договору оренди та норм матеріального права, зокрема ст. 651 Цивільного кодексу України та ст. 23 Закону України «Про оренду землі».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції позивач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року та залишити в силі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року.

6. Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є платником податків та зборів, передбачених законодавством, в тому числі орендної плати з фізичних осіб.

Судом встановлено, що відповідач є користувачем земельної ділянки для обслуговування худобозабійного пункту та котельні, яка знаходиться по АДРЕСА_1 на підставі договору оренди землі, укладеного 01.08.2007 між ОСОБА_1 (орендар) та Городенківською міською радою (орендодавець) строком на 25 років. Вказаний договір зареєстрований у Державному реєстрі земель 02 серпня 2007 року під номером 25.

У січні 2012 року орендодавець та орендар земельної ділянки, додатковою угодою внесли зміни до договору оренди землі № 25 від 01.08.2007. Відповідно до додаткової угоди, розмір річної орендної плати за користування земельною ділянкою орендарем складає 5500,58 грн, що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення, якими відповідачу визначено орендну плату з фізичних осіб:

- податкове повідомлення-рішення №30451-17 від 30.06.2016 на суму податкового зобов`язання в розмірі 28 270,75 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №1963-13 від 13.05.2017 на суму податкового зобов`язання в розмірі 29 966,99 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №2-0913 від 16.04.2018 на суму податкового зобов`язань в розмірі 29 966,99 грн.

Відповідачем допущено утворення податкового боргу в розмірі 88 204,73 грн, що виник в результаті несплати грошових зобов`язань з орендної плати з фізичних осіб, визначених вищевказаними податковими повідомленнями - рішеннями.

Суми заборгованості із орендної плати з фізичних осіб підтверджуються довідкою про борг за платежами по ОСОБА_1 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) від 08.10.2018 та обліковою карткою платника податку по ОСОБА_1 , що наявні в матеріалах справи.

Судами також встановлено, що позивачем на виконання вимог ст. 59 Податкового кодексу України сформовано податкову вимогу форми «Ф» за №20549-17/904 від 20.10.2017 про обов`язок відповідача сплатити податковий борг у розмірі 65 134,07 грн.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. У доводах касаційної скарги позивач вказує на помилковість рішення суду апеляційної інстанції, оскільки відповідач має борг перед бюджетом, який він в добровільному порядку не сплатив, а контролюючим органом дотримано порядок стягнення такого боргу, зокрема відповідачу надіслано податкову вимогу, яка була отримана. Вказує, що висновок суду апеляційної інстанції, що податкові повідомлення - рішення відповідачем не отримувались, а грошові зобов`язання неузгоджені, є помилковим, оскільки податкові повідомлення - рішення платнику направлені на адресу, яка зазначена в реєстраційному обліку платників податків, та фактично отримані.

9. ОСОБА_1 надано відзив на касаційну скаргу, в кому відповідач вказує на те, що податкові повідомлення - рішення та податкову вимогу він не отримував, оскільки такі направлені не за його податковою адресою, а відтак висновки суду апеляційної інстанції є правильними, у зв`язку з чим просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції просить залишити без змін.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Конституція України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

10.1. Стаття 19.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

11. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

11.1. Підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14.

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

11.2. Підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

11.3. Підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16.

Платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

11.4. Пункт 42.2 статті 42.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

11.5. Пункт 42.3 статті 42.

Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

11.5. Пункт 45.1 статті 45.

Платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

11.6. Пункт 57.3 статті 57.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

11.7. Пункт 58.3 статті 58.

Податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

11.8. Пункт 59.1 статті 59.

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

11.9. Пункт 59.5 статті 59.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

11.10. Пункт 70.2 статті 70.

До облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься така інформація: прізвище, ім`я та по батькові; дата народження; місце народження (країна, область, район, населений пункт); місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство; серія, номер свідоцтва про народження, паспорта (аналогічні дані іншого документа, що посвідчує особу), ким і коли виданий.

11.11. Пункт 70.7 статті 70.

Фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

11.12. Пункт 87.11 статті 87.

Орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

11.13. Пункт 95.1 статті 95.

Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

11.14. Пункт 95.2 статті 95.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк.

13. Нормами Податкового кодексу України встановлено порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетом та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган для стягнення податкового боргу.

14. Орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

15. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. При цьому якщо після направлення податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається .

16. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкову вимогу, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

17. Фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки, зокрема і щодо місця проживання, протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

18. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

19. Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог контролюючого органу та стягнення з відповідача податкового боргу.

Суд першої інстанції при вирішенні справи правильно виходив з того, що відповідачем податкові повідомлення-рішення №30451-17 від 30.06.2016, №1963-13 від 13.05.2017, №2-0913 від 16.04.2018 не оскаржені, вважаються узгодженими та у визначені строки відповідачем в добровільному порядку не сплачені, а отже за ОСОБА_1 рахується заборгованість з орендної плати з фізичних осіб в сумі 88 204,73 грн, при цьому контролюючим органом дотримано порядок стягнення такого боргу, зокрема було направлено податкову вимогу листом з повідомленням про вручення, яка була отримана відповідачем про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення, наявне в матеріалах справи (а.с. 10), і така вимога також оскаржена не була.

20. Висновки суду апеляційної інстанції на те, що податкові повідомлення - рішення є неузгодженими, оскільки направлялись позивачем не за адресою реєстрації ОСОБА_1 , а саме в АДРЕСА_2 , а за іншими адресами, зокрема податкове повідомлення-рішення №30451-17 від 30.06.2016 було направлено відповідачу за адресою АДРЕСА_3 , податкове повідомлення-рішення №2-0913 від 16.04.2018 направлялось відповідачу за адресою АДРЕСА_4 , колегія суддів вважає помилковими, з огляду на те, що, як вбачається зі ст. 12 копії паспорту ОСОБА_1 , долученого останнім до матеріалів справи (а.с. 74), до 04.09.2012 місце проживання ОСОБА_1 було зареєстровано саме за адресою АДРЕСА_3 , і лише з 04.09.2012 за АДРЕСА_2 . Проте, відповідачем не надано жодного доказу того, що ним у відповідності до вимог ст. 70 Податкового кодексу України подавалися контролюючому органу відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки, зокрема і щодо зареєстрованого місця проживання.

Колегія суддів зазначає, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення (пункт 58.3 статті 58 Податкового кодексу України).

Крім того, колегія суддів зазначає, що податкове повідомлення-рішення №30451-17 від 30.06.2016 та податкова вимога №20549-17/904 від 20.10.2017 були отримані відповідачем (а.с. 10, 16), а про направлення відповідачу податкового повідомлення - рішення №1963-13 від 13.05.2017 свідчить фіскальний чек ПАТ «Укрпошти» від 21.06.2017, з якого вбачається направлення ОСОБА_1 рекомендованого листа з повідомленням про вручення (а.с. 17).

Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що податкові повідомлення - рішення вважаються узгодженими, докази оскарження таких в матеріалах справи відсутні, є правомірними.

21. Безпідставними є посилання суду апеляційної інстанції на те, що суд першої інстанції при прийнятті рішення у цій справі фактично не врахував, що позивачем при прийнятті податкових повідомлень - рішень та податкової вимоги, фактично в односторонньому порядку змінено умови Договору оренди земельної ділянки №25 від 01.08.2007 в частині визначення (збільшення) розміру орендної плати, оскільки правомірність визначення контролюючим органом відповідачу суми грошового зобов`язання з орендної плати не є предметом доказування у цій справі, предметом позову є саме стягнення податкового боргу.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

22. Судами в повній мірі встановлено фактичні обставини справи.

23. Переглянувши судове рішення апеляційної інстанції в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи, правильність застосування ним норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми, що регулюють спірні правовідносини дійшов висновку, що доводи, викладені у касаційні скарзі, дають підстави для висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до неправильного вирішення справи та скасування рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, а тому касаційна скарга Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року підлягає задоволенню.

24. Відповідно до п. 4 частини першої ст. 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

25. Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону (частина перша ст. 352 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону).

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області задовольнити.

Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 0940/1971/18 скасувати, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року в даній справі залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіІ.Я.Олендер І.А. Гончарова Р.Ф. Ханова