Справа № 400/1113/20
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2021-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2021 р. № 400/1113/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області, вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056
про:визнання протиправним та скасування наказу від 14.02.2020 № 7,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

визнати протиправним та скасувати наказ Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області (надалі - Управління або відповідач) від 14.02.2020 № 7 про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 11.10.2011 за № МК 9 на об`єкт будівництва: «Будівництво готельного комплексу», за адресою: по АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 , зокрема, вказав на недоведеність відповідачем факту вчинення позивачем правопорушень у сфері містобудівної діяльності, та на неналежну якість здійсненої відповідачем перевірки. Крім того, на думку позивача, навіть за умови доведеності зазначених Управлінням порушень, скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт не ґрунтується на нормах законодавства.

Відповідно до ухвали про відкриття провадження у справі, відповідач мав подати: відзив на позовну заяву; усі докази, що були покладені в основу оскаржуваного наказу та стосуються предмета спору; належним чином засвідчену копію декларації, реєстрацію якої було скасовано.

До відзиву Управління, в порушення пункту 2 частини четвертої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, не додало документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу.

З урахуванням цього суд вирішив справу за матеріалами, що їх надав позивач.

На підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Як встановлено судом, 11.10.2011 за № МК 9 Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Миколаївській області зареєструвала подану позивачем (замовником будівництва) 05.10.2011 декларацію про початок будівельних робіт (надалі - Декларація, ар. с. 27-31) на об`єкті «Будівництво готельного комплексу» по АДРЕСА_2 (надалі - Об`єкт).

24.01.2020 головний державний інспектор будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Заграєнко Наталя Василівна (надалі - головний інспектор) склала акт № 2 за результатами проведення з 13.01.2020 по 24.01.2020 планового заходу державного контрою щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (надалі - Акт, ар. с. 32-49).

Відповідно до тексту Акта, предметом перевірки було дотримання суб`єктами містобудування (замовником і підрядником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Південьгідробуд») вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів на Об`єкті.

На ст. 14-15 Акта головний інспектор вказала на встановлення факту наведення ОСОБА_1 у пунктах 10, 12, 13 Декларації недостовірних даних, що є порушенням статей 34, 37 Закону України від 17.02.2011 № 3038-IV «Про регулювання містобудівної діяльності» (надалі - Закон № 3038), пункту 11 «Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2015 № 747, надалі - Порядок № 466).

На підставі висновків Акта, 24.01.2020 головний інспектор 24.01.2020 видала позивачу припис № 5 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил (надалі - Припис, ар. с. 51).

Згідно із Приписом, ОСОБА_1 мав не пізніше 24.03.2020 усунути порушення містобудівного законодавства шляхом оформлення дозвільних документів на Об`єкт.

Факт наведення у Декларації недостовірних даних позивач визнав та зазначив, що з метою виконання Припису, він 18.02.2020 подав до Управління повідомлення про зміну даних у Декларації (ар. с. 53-54), до якого додав відповідні докази.

Проте, листом від 20.02.2020 № 460/3/1014-1.21-20 «Про надання роз`яснень» (надалі - Лист від 20.02.2020, ар. с. 60) відповідач повідомив ОСОБА_1 про залишення повідомлення без реєстрації в зв`язку із прийняттям Управлінням рішення про скасування реєстрації Декларації.

Крім того, на ст. 16 Акта головний інспектор вказала, що «… під час виїзду на об`єкт 13.01.2020 та 23.01.2020 було встановлено відхилення від Робочого проекту 58/2009, вказаного у п.12 Декларації … пунктом 3 частиною 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності» … встановлено що зареєстровані до набирання чинності цим Законом декларації про початок виконання підготовчих та/або будівельних робіт можуть бути скасовані відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у разі встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об`єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об`єкта та вимогам будівельних норм, стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства. Враховуючи вищевикладене, Управлінням підготовлено документи щодо скасування декларації про початок виконання будівельних робіт зареєстрованої Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області від 11.1-.2011 № МК 9 на об`єкт: «Будівництво готельного комплексу» за адресою: АДРЕСА_2 …».

Факт відхилення під час будівництва від робочого проекту позивач заперечив.

14.02.2020 в.о. начальника Управління видала наказ № 7 «Про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт», у пункті 1 якого зазначено: «Вважати скасованою реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт від 11.10.2011 за № МК 9 на об`єкт будівництва «Будівництво готельного комплексу», за адресою: по АДРЕСА_2 (замовник будівництва - ОСОБА_1 )» (надалі - Наказ, ар. с. 14). Суд зауважив, що у Наказі наявна помилка щодо номеру, за яким було зареєстровано Декларацію.

Згідно з преамбулою, Наказ було видано відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності, пункту 3 частини 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності» від 17.01.2017 № 1817-VIII, на підставі службової записки головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області Наталії Заграєнко № 10/1014-20 від 27.01.2020 «Про скасування декларації про початок виконання будівельних» від 11.10.2011 за № МК 9.

У листі від 14.02.2020 № 413/3/1014-1.20-20 (надалі - Лист від 14.02.2020, ар. с. 61), яким позивач був повідомлений про скасування реєстрації Декларації, Управління зазначило, що Наказ було видано «… у зв`язку з виявленням недостовірних даних, наведених у зареєстрованій декларації про початок виконання будівельних робіт …».

Виходячи з викладеного, Актом були встановлені порушення, що їх допустив позивач:

1. Наведення недостовірних даних у Декларації.

2. Відхилення від робочого проекту, вказаного у Декларації.

За наслідками виявлення першого порушення відповідач видав позивачу Припис, за наслідками виявлення другого порушення - Наказ.

При цьому, оскільки 07.02.2020 (дата Наказу) Управління скасувало реєстрацію Декларації, подане ОСОБА_1 18.02.2020 повідомлення про зміну даних у Декларації відповідач залишив без реєстрації.

Позивач вказав, що частиною другою статті 391 Закону № 3038 встановлено право відповідача скасувати реєстрацію декларації, до якої замовник вніс недостовірні дані, лише у тому випадку, якщо така недостовірність дає підстави вважати об`єкт самочинним будівництвом. Оскільки такий висновок в Акті відсутні, скасування реєстрації Декларації є незаконним.

Крім того, в обґрунтування позову, ОСОБА_1 вказав, що посадова особа Управління не дотрималась вимог затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 «Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» (надалі - Порядок № 553). За твердженнями позивача, «… він не був присутній при підписанні матеріалів перевірки … протягом перевірки ОСОБА_1 двічі, за допомого засобів телефонного зв`язку, зв`язувався з Головним інспектором … з метою з`ясування того, які документи необхідно надати для проведення перевірки, та просив погодити дату та час огляду об`єкту, де зміг би, в разі потреби/необхідності, особисто надати пояснення стосовно об`єкту. Однак, головним інспектором було вказано, що ніяких документів та пояснень надавати не потрібно. Та з посиланням на особисту зайнятість, інспектором було відмовлено позивачу у проведенні огляду об`єкту у його присутності … таким чином позивач фактично був позбавлений можливості надати власні пояснення у ході перевірки …».

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 17.01.2017 № 1817-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності» (надалі - розділ ІІ Закону № 1817), зареєстровані до набрання чинності цим Законом декларації про початок виконання підготовчих та/або будівельних робіт є чинними до завершення будівництва об`єктів, крім випадків їх скасування відповідно до пункту 3 цього розділу.

У пункті 3 цього ж розділу вказано, що зареєстровані до набрання чинності цим Законом декларації про початок виконання підготовчих та/або будівельних робіт можуть бути скасовані відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у разі:

1) подання замовником заяви про скасування декларації про початок виконання підготовчих та/або будівельних робіт;

2) наявності відомостей про припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем (замовником), смерті фізичної особи - замовника або визнання її безвісно відсутньою;

3) встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об`єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об`єкта та вимогам будівельних норм, стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства, невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю;

4) скасування містобудівних умов та обмежень;

5) виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта;

6) виконання будівельних робіт, не передбачених згідно з декларацією про початок виконання будівельних робіт.

Абзацом 11 пункту 15 Порядку № 466 (в редакції, що була чинною у лютому 2020 року) встановлено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, шляхом видачі відповідного розпорядчого акта.

Суд зауважив, що у Листі від 14.02.2020 та у Листі від 20.02.2020 посадова особа Управління вказала, що підставою для скасування реєстрації Декларації було виявлення недостовірних даних, неведених в ній, тобто обставина, про яку йдеться у підпункті 5 пункту 3 розділу ІІ Закону № 1817. Саме ця інформація (при тому, що відповідач не зазначив в Акті про те, що Об`єкт має ознаки самочинного будівництва) дала позивачу привід для тверджень про незаконність Наказу.

Проте, суд відповідні твердження позивача відхилив, оскільки і в Акті, і в службовій записці (ар. с. 15-18), і в Наказі містяться посилання саме на підпункт 3 пункту 3 розділу ІІ Закону.

Як вказано вище, підпунктом 3 пункту 3 розділу ІІ Закону № 1817 визначені 4 самостійні підстави для скасування органом державного архітектурно-будівельного контролю декларацій, що були зареєстровані до 10.06.2017:

встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень;

встановлення під час перевірки невідповідності об`єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об`єкта та вимогам будівельних норм, стандартів і правил;

встановлення під час перевірки порушень містобудівного законодавства;

встановлення під час перевірки невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

При цьому, згідно з абзацами сьомим та десятим пункту 15 Порядку № 466, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, може бути скасовано відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі встановлення під час проведення перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об`єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об`єкта, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Зміст цієї норми, який в певній частині не узгоджується зі змістом підпункту 3 пункту 3 розділу ІІ Закону № 1817, дав позивачу підстави для тверджень про те, що відсутність припису за другим порушенням (відхилення від робочого проекту, вказаного у Декларації) унеможливлювала скасування реєстрації Декларації. Обґрунтовуючи цей довід, ОСОБА_1 також послався на пункт 17 Порядку № 553, відповідно до якого у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт.

Суд, на підставі частини третьої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідні аргументи ОСОБА_1 відхилив, та дійшов висновку про наявність у Управління права видачі відповідного розпорядчого акта (в даному випадку - Наказу), але за умови доведеності належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факу невідповідності об`єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об`єкта.

Відповідно до абзаців першого та другого частини першої статті 41 Закону № 3038, державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Державний архітектурно-будівельний контроль замовників будівництва, які є фізичними особами, здійснюється відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» з урахуванням особливостей правового статусу таких осіб. Порядок здійснення архітектурно-будівельного контроль визначається Кабінетом Міністрів України.

Як зазначено в обов`язковій для відповідача (згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 2 Закону України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», надалі - Закон № 877) частині шостій статті 7 Закону № 877, за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості:

дату складення акта;

тип заходу (плановий або позаплановий);

форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо);

предмет державного нагляду (контролю);

найменування органу державного нагляду (контролю). а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід;

найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб`єкт не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.

Відповідно до пункту 16 Порядку № 553, за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком

У пункті 18 Порядку № 553 вказано, що акт перевірки підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку, та керівником суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, або його уповноваженою особою, в останній день перевірки.

Відповідно до пункту 21 Порядку № 553, якщо суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується з актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід`ємною частиною такого акта. У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю робить у акті відповідний запис. У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.

Підпис позивача на Акті відсутній; запису про його відмову від підписання Акт не містить.

На другому аркуші Припису головний інспектор вказала: « 24.01.2020 ОСОБА_1 не був присутній при підписанні матеріалів перевірки».

Зміст Акта свідчить про те, що головний інспектор не дотрималась вимог Закону № 877 та Порядку № 553, в зв`язку з чим суд визнав, що Акт не є допустимим доказом порушення позивачем вимог містобудівного законодавства.

У постанові від 26.02.2020 у справі № 826/7847/17 Верховний Суд висловив позицію, згідно з якою нормами Закону № 3038 та Порядку № 553, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок проведення заходу державного архітектурно-будівельного контролю. Лише їх дотримання може бути належною підставою для проведення перевірки та оформлення її результатів, які створюють для суб`єктів містобудування юридичні наслідки. Невиконання органами державного архітектурно-будівельного контролю вимог законодавця щодо порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

У постанові від 21.05.2020 у справі № 208/6557/16-а Верховний Суд вказав, що суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється перевірка, має право бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та за його наслідками отримувати акт перевірки, припис, надавати письмові пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки.

Акт перевірки, складений за відсутності суб`єкта містобудування чи його уповноваженого представника, не може бути підставою для складання протоколу, припису та постанови про накладення штрафу на нього, що є порушенням прав суб`єкта містобудування бути присутнім під час проведення перевірки, подавати заперечення на акт перевірки та надавати пояснення з приводу нібито встановлених порушень. Порушення процедури проведення перевірки є достатньою підставою для скасування її результатів. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 210/3059/17, від 17.07.2019 у справі № 822/714/16, від 08.08.2019 у справі № 822/712/16, від 08.11.2019 у справі № 400/2866/18, від 14.11.2019 у справі № 822/680/16.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Судові витрати (сплачена позивачем сума судового збору), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056 ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області від 14.02.2020 № 7 «Про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт».

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна