Справа № 280/7141/20
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2021 року м. Дніпросправа № 280/7141/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2020 ( суддя першої інстанції Артоуз О.О.) в адміністративній справі №280/7141/20 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо складання та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Довідки про перерахунок позивачу розміру пенсії з 01.01.2018 та зобов`язати відповідача відкликати з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та скасувати Довідку про перерахунок ОСОБА_1 розміру пенсії з 01.01.2018.

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_1 посилається на те, що 13.03.2020 він звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виготовлену ІНФОРМАЦІЯ_2 довідку про розмір його грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.01.2018 скасувати, оскільки вона не відповідає вимогам Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13.02.2008. Проте, листом ІНФОРМАЦІЯ_3 № 604/с від 20.03.2020 позивачу повідомлено, що спірна довідка виготовлена на виконання рекомендаційного листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України, відповідно до яких пропонована використовувати посадовий оклад за відповідною або аналогічною посадою на дату відрядження з Міністерства оборони України, а у разі неможливості встановлення розміру посадового окладу з відповідною посадою, необхідно врахувати 12 тарифний розряд (мінімальний за офіцерською посадою командира взводу відповідно до телеграми Міністра оборони України від 26.03.2018 № 248/1479). Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, завернувся до суду з даним адміністративним позовом. Просить задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2020 у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами адміністративного позову.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 є військовим пенсіонером Міністерства оборони України та отримує пенсію по інвалідності у відповідності до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, як працівник військової прокуратури.

04.12.2017 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про направлення довідки про розмір нового грошового забезпечення на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Листом від 14.12.2017 №1758/с Запорізький обласний військовий комісаріат повідомив позивача про те, що довідку про склад і розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 від 22.11.2017 №18-196 вих-17 повернуто без реалізації, та до відома надіслано лист Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 11.12.2017 №17970/03, в якому мотивовано повернення довідки ненадходженням з Пенсійного фонду України повідомлення про перерахунок пенсій відповідним категоріям осіб.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю органів Пенсійного фонду та вважаючи, що має право на перерахунок пенсії у зв`язку із зміною грошового забезпечення на прирівняній посаді, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.11.2018 по справі №808/507/18, залишеним без змін Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.04.2019, адміністративним позов задоволено частково:

Визнано протиправною бездіяльність Пенсійного фонду України щодо не повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про підстави для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Пенсійний фонд України повідомити Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 22.11.2017 року №18-196 вих-17;

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 22.11.2017 №18-196 вих-17, починаючи з 01.10.2017 року, та виплатити заборгованість з виплати пенсії.

В решті позовних вимог відмовлено.

Разом з тим, 27.04.2018 ІНФОРМАЦІЯ_4 виготовлено та направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області довідку про розмір грошового ОСОБА_1 № ТЗ-64445/ИН111, відповідно до якої його грошове забезпечення складається з: посадового окладу у розмірі 4090,00 грн., окладу за військовим званням (майор) у розмірі 1340,00 грн., надбавки за вислугу років (40%) у розмірі 2172,00 грн. Усього 7602,00 грн.

На підставі вказаної довідки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області проведено позивачу перерахунок його пенсії з 01.01.2018, в результаті чого розмір його пенсії було зменшено, проте її виплата здійснюється у розмірі пенсії, який розрахований на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.11.2018 по справі №808/507/18.

Таким чином, розмір пенсії позивача не змінюється ні при індексації, ні при зміні групи інвалідності позивача внаслідок війни з 3-ої групи на 2-гу групу.

У зв`язку з наведеним, позивач 13.03.2020 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виготовлену Запорізьким ОВК довідку про розмір його грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.01.2018 скасувати, оскільки вона не відповідає вимогам Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13.02.2008.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 № 604/с від 20.03.2020 позивача повідомлено, що спірна довідка виготовлена на виконання рекомендаційного листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України, відповідно до яких пропоновано використовувати посадовий оклад за відповідною або аналогічною посадою на дату відрядження з Міністерства оборони України, а у разі неможливості встановлення розміру посадового окладу з відповідною посадою, необхідно врахувати 12 тарифний розряд (мінімальний за офіцерською посадою командира взводу відповідно до телеграми Міністра оборони України від 26.03.2018 № 248/1479).

Вважаючи зазначені дії відповідача протиправними, позивач звернувся за захистом своїх прав.

Проаналізувавши встановлені обставини справи у їх сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволені позову, але помилково застосував норми матеріального права, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В частині першій статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а.

Згідно статті 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до статті 383 КАС України особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Колегія суддів звертає увагу, що вищезазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на частини п`ятої статті 383 КАС України відповідно до яких, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Відповідно до частини шостої цієї статті, за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а, від 22 серпня 2019 року у справі № 522/10140/17 та від 15 квітня 2020 року у справі № 367/1240/16-а.

За вказаних обставин, колегія суддів зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Підсумовуючи вище наведене, колегія суддів зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Таким чином, оскаржувані дії Запорізького обласного військового комісаріату, які полягають у складанні та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області довідки, яка на думку позивача не відповідає вимогам Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13.02.2008, можуть бути оскаржені відповідно до положень КАС України, які визначають порядок здійснення судового контролю за виконанням рішення суду, оскільки оскаржувана позивачем довідка у справі № 280/7141/20 була виготовлена та направлена до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.11.2018 по справі №808/507/18, а отже позивач може звернутись до суду в порядку КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідачів, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі № 522/10140/17.

Крім того, апеляційний суд вважає, що суд не має права зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення фактично про те ж саме, оскільки цим порушуються норми КАС України, яким передбачено вирішення цих питань в порядку статей 249 та 383 КАС України, тобто шляхом винесення судом окремої ухвали.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку, що оскільки позивачем по суті заявлено позовні вимоги щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання належного виконання зазначеного вище судового рішення, то відповідно ним неправильно обраний спосіб захисту свого порушеного права.

Судом першої інстанції правильно відмовлено у задоволені позовних вимог, проте помилково зазначені підстави для такої відмови.

Відповідно до частини 4 статті 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивування висновків суду.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2020 в адміністративній справі №280/7141/20 змінити в частині обґрунтування висновків суду.

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2020 в адміністративній справі №280/7141/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
У період з 11 травня 2021року по 14 травня 2021 року головуючий Олефіренко Н.А. перебувала на лікарняному, у зв`язку чим повний текст постанови виготовлено 19 травня 2021 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва