Справа № 334/7616/20 (2-а/334/32/21)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 травня 2021 року м. Дніпросправа № 334/7616/20 (2-а/334/32/21)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області

на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.01.2021 року, (суддя суду першої інстанції Філіпова І.М.), прийняту у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя, в адміністративній справі №334/7616/20 (2а/334/32/21) за позовом ОСОБА_1 до завідувача Запорізького районного сектору Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області Чоботи Ольги Миколаївни, Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.01.2021 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до завідувача Запорізького районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Чобота Ольги Миколайовича, Управління Державної міграційної служби України в Запорізької області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Стягнуто з Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2420.80 грн.

Не погодившись з ухвалою суду Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати в частині стягнення на користь ОСОБА_1 судових витрат в розмірі 2420.80 грн. в цій частині постановити нову постанову про відмову в стягненні судових витрат.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судовий збір, який сплачено позивачем у даній справі 420.80 грн. є надміру сплаченими коштами, які підлягають поверненню з державного бюджету, а не стягненню з відповідача. Також, відповідач вказує, що при закритті провадження в справі судовий збір підлягає саме поверненню з державного бюджету, а не стягненню з суб`єкта владних повноважень. Також, відповідач зазначає, що сума витрат на правничу допомогу також не може бути стягнута на користь позивача, оскільки розмір витрат 2000 грн. є невідповідним складності справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: скасувати постанову уповноваженої особи Державної міграційної служби України Запорізького районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області завідувачу сектору Чоботи О.М. від 14.12.2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Стягнути з Управління ДМС України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати.

12.01.2021 року Управлінням ДМС України в Запорізькій області було подано відзив на адміністративний позов, в якому останній просить закрити провадження у справі з підстав скасування управлінням оскаржуваної позивачем постанови від 14.12.2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Закриваючи провадження у справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 2420.80 грн.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

У випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат. (ч. 6 ст. 143 КАС України)

В свою чергу, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», суд повертає судовий збір з державного бюджету в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, виходячи з аналізу приписів КАС України та ЗУ «Про судовий збір» суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що: 1) судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову повертається останньому з державного бюджету в разі закриття провадження у справі ( якщо закриття провадження у справі відбулось не з підстав відмови позивача від позову), 2) питання про розподіл інших судових витрат (зокрема правничої допомоги) відбувається в загальному порядку на підставі поданих стороною документів на підтвердження відповідних витрат.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвала суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 суми сплаченого судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 420.80 грн. не відповідає вимогам процесуального законодавства.

Надаючи оцінку правомірності стягнення на користь позивача судових витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції виходить із наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За положеннями статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як видно з матеріалів справи, на підтвердження витрат на правничу допомогу, позивачем надано копії таких документів: угоди (договору) про надання правової допомоги адвоката №03/12/20, відповідно до якої позивачу надано послуги адвоката з будь-яких питань, що потребують правової допомоги в тому числі у справах з органами ДМС України, органами МВС України, в судових органах. Гонорар становить 1000 грн. на годину правової допомоги.

Також, в матеріалах справи міститься копія акту виконаних робіт №1 від 23.12.2020 року, відповідного до якого на користь позивача надано такі послуги: 1) складання адміністративного позову 1 година роботи 1000 грн.; 2) представництво в суді в одному судовому засіданні 1 година 1000 грн., всього вартість послуг складає 2000 грн.

Оплата послуг відбулась у готівковій формі, про що свідчить копія квитанції до прибуткового касового ордера №1/03/12/20 від 23.12.2020 року.

Перевіривши зміст наведених документів, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги вартістю 2000.00 грн. є неспівмірними зі складністю справи, результатом судового розгляду та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням реального часу, необхідного для виконання відповідних робіт (послуг), а тому не підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. Суд апеляційної інстанції зазначає, що з огляду на складність справи та обсяг наданих послуг сума витрат на правничу допомоги, яка є співмірною та підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача становить 500 грн.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивача за рахунок відповідача суми витрат на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. не відповідає вимогам Закону.

З урахуванням вищенаведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області судових витрат 2420.80 грн. із прийняттям нової постанови про стягнення з відповідача судових витрат в розмірі 500 грн.. В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. 243, 308, 310, 315, 317, 320, 321, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області - задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.01.2021 року в адміністративній справі №334/7616/20 (2а/334/32/21) скасувати в частині стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області судових витрат 2420.80 грн. та прийняти нову постанову.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області судові витрати з правничої допомоги у розмірі 500 грн.

В іншій частині ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.01.2021 року в адміністративній справі №334/7616/20 (2а/334/32/21) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай