Справа № 120/883/21-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 травня 2021 р. Справа № 120/883/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до: Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності у Вінницькій області (код ЄДРПОУ - 26176050, місцезнаходження: вул. Монастирська, 26, м. Вінниця, 21050) про: визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - позивач) до Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю, на думку позивача, бездіяльності відповідача щодо невиплати сум індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2017 по 15.09.2017.

Ухвалою суду від 10.02.2021 позовну заяву прийнято та відкрито провадження у даній справі. Розгляд вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Даною ухвалою також встановлено відповідачу 15-денний строк для подачі до суду відзиву на позовну заяву.

04.03.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову. Як зазначає відповідач, що згідно із наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 29.12.2016 року №707 «Про окремі питання грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту у 2017 році» проведено підвищення порівняно з 2016 роком розміру місячного грошового забезпечення, а саме підняття премії на 2000,00 грн, що є одним із головних складових доходу грошового забезпечення військовослужбовців. Дія даного наказу застосовувалась з 1 січня 2017 року.

В зв`язку з підняттям грошового забезпечення з січня 2017 року по серпень 2017 року індексація не нараховувалась і фінансування Центру за період з січня 2017 року по вересень 2017 року, на вказаний вид видатків не здійснювалось, що підтверджується кошторисом для виплати грошового забезпечення на 2017 рік.

Відтак, на думку відповідача, нарахування та виплата індексації за вказаний період є неможливою, адже вказані дії не передбачені Інструкцією, а саме механізм здійснення нарахування за попередній період не визначений, тому у Центру відсутня можливість виплатити індексацію грошового забезпечення Позивачу за рахунок інших коштів.

Крім того, підставність і законність фінансової діяльності Центру підтверджується, в тому числі, і аудиторською перевіркою проведеною 23.11.2018 Відділом внутрішнього аудиту ДСНС України за період з 01.01.2015 р. по 30.09.2018 р. за результатами якої, порушень, щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовцям - не виявлено, про що було складено Звіт фінансового аудиту та аудиту відповідності діяльності Центру.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

16.03.2021 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач спростовує доводи відповідача, та наводить мотиви їх відхилення.

Заперечень на адресу суду не надходило, що не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Позивач проходив службу цивільного захисту у Навчально-методичному центрі цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Вінницької області з 19.03.2013 року на посаді заступника начальника Центру з навчальної та виробничої роботи, відповідно до «Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 р. №593 (далі - Положення).

Згідно наказу начальника Центру (з кадрових питань) від 12.09.2017 року №62-кп посаду здав та був виключений із списків особового складу Центру. 15.09.2017 року знятий з усіх видів забезпечення.

08.12.2020 позивач звернувся до відповідача з запитом про надання інформації з приводу виплати йому індексації грошового забезпечення під час проходження служби.

07.01.2021 на адресу позивача надійшла відповідь у якій вказано, що грошове забезпечення до грудня 2016 індексувалось, а базовим місяцем нарахування був серпень 2013. Однак, у період з 01.01.2017 по 15.09.2017 грошове забезпечення позивача не індексувалась, а індексація не виплачувалась в зв`язку з тим, що згідно із наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 29.12.2016 року №707 «Про окремі питання грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту у 2017 році» проведено підвищення порівняно з 2016 роком розміру місячного грошового забезпечення, а саме підняття премії на 2000,00 грн, що є одним із головних складових доходу грошового забезпечення військовослужбовців. Дія даного наказу застосовувалась з 1 січня 2017 року.

Позивач не погоджується із протиправною бездіяльністю відповідача щодо не проведення індексації його грошового забезпечення, тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних мотивів.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.91 № 2011-XII (далі - Закон від 20.12.91 № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно з частинами 1-4 статті 9 Закону від 20.12.91 № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Згідно із п. 38 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України, сили цивільного захисту - аварійно-рятувальні формування, спеціалізовані служби та інші формування цивільного захисту, призначені для проведення аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт з ліквідації надзвичайних ситуацій.

Згідно із ст 99 Кодексу цивільного захисту України, до персоналу (кадрів) органів управління та сил цивільного захисту належать особи рядового і начальницького складу, які проходять службу цивільного захисту за контрактом, державні службовці та інші працівники, з якими укладається трудовий договір.

Відповідно до ст. 115 Кодексу цивільного захисту України, держава забезпечує соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів управління та сил цивільного захисту і членів їхніх сімей відповідно до Конституції України, цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до ст. 125 Кодексу держава гарантує достатнє грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту з метою створення умов для належного та сумлінного виконання ними службових обов`язків.

Порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу), а також порядок виплат одноразової грошової допомоги при звільненні осіб рядового і начальницького складу зі служби цивільного захисту, визначає Інструкція про виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту» затвердженої наказом МВС України від 23.04.2015 року № 475, що була чинною у спірний період (далі - Інструкція №475).

Відповідно до п. 3 Інструкції, до грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу належать: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, що мають постійний характер, премії) та одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з Преамбулою до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.91 № 1282-XII (далі - Закон від 03.07.91 № 1282-XII) цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Відповідно до ст. 1 Закону від 03.07.91 № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону від 03.07.91 № 1282-XII передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Положеннями статті 4 Закону від 03.07.91 № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до ст. 6 Закону від 03.07.91 № 1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Водночас в силу вимог ст. 18, 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 № 2017-III індексація доходів населення відноситься до державних соціальних гарантій, які є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Аналогічну правову позицію у подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у постанові від 12.12.2018р. по справі №825/874/17 .

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078) затверджено правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення та визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з положеннями п. 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Отже з аналізу наведеної вище норми слід дійти висновку того, що індексація не проводиться у місяці підвищення за умови підвищення виключно посадового окладу, а не за рахунок підняття премії, яка за переконанням відповідача, є одним із головних складових доходу грошового забезпечення військовослужбовців.

Так, відповідач, покликаючись на наказ Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 29.12.2016 №707 "Про окремі питання грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту у 2017", вказує на підвищення порівняно з 2016 роком розміру місячного грошового забезпечення, а саме підняття премії на 2000,00 грн.

Такі доводи суд відхиляє з огляду на те, що вони суперечать п. 5 Порядку № 1078, який вказує не на складові грошового забезпечення, а у разі підвищення тарифних ставок (окладів).

Як встановлено, відповідач не здійснював нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення, в тому числі за період з 01.01.2017р. по 15.09.2017р., що є протиправним, оскільки індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, яка проводиться у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) та є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Суд також відхиляє посилання відповідача з приводу обмеженого фінансування з огляду на те, що реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (справа "Кечко проти України", № 63134/00, рішення Європейського суду з прав людини від 07 листопада 2005 року).

У пункті 23 рішення в справі "Сук проти України" (№ 10972/05, від 10 червня 2011 року) Суд зазначив, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

З приводу доводів відповідача, що виплата грошового забезпечення в межах служби цивільного захисту є спеціальним видом трудових відносин і регулювалась спеціальним законодавством, діючим на період 2017 року, яким не було передбачено здійснення індексації доходів згідно із Інструкцією, то суд вважає їх помилковими та такими, що слід відхилити, з огляду на наступне.

Так, дійсно положеннями Інструкції не передбачено проведення індексації грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту.

Натомість індексація грошових доходів населення унормовується Законом від 03.07.91 № 1282-XII, а порядок та підстави її обчислення регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Щодо аргументів, що у Центру відсутня можливість виплатити індексацію грошового забезпечення Позивачу за рахунок інших коштів, то відповідно до Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Пунктом 6 Порядку № 1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. В Законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів всіх рівнів.

На підставі вищенаведених висновків, суд вважає, що позивач має право на індексацію його доходу у період з 01.01.2017 по 15.09.2017, а відтак з метою захисту його прав та інтересів необхідно зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за вказаний період.

Щодо базового місяця, який, на думку позивача, у спірних правовідносинах має бути місяць серпень 2013, то суд зазначає таке.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначаються Порядком № 1078.

Як зазначено вище, пунктом 5 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Отже, питання визначення базового місяця для індексації знаходиться в залежності від таких показників, як розмір прожиткового мінімуму за певні періоди, розмір коефіцієнту індексації пенсій тощо, які підлягають застосуванню відповідними органами, підприємствами, установами, організаціями при здійсненні відповідних розрахунків.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов у вказаній частині є передчасним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки права позивача у даному випадку не можна вважати порушеними до здійснення відповідачем відповідних розрахунків суми індексації.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Щодо судових витрат, то враховуючи, що позивач звільнений від сплати такого, підстави для відшкодування судового збору на його користь відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності у Вінницькій області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2017 по 15.09.2017.

Зобов`язати Навчально-методичний центр цивільного захисту та безпеки життєдіяльності у Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2017 по 15.09.2017.

В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ); Навчально-методичний центр цивільного захисту та безпеки життєдіяльності у Вінницькій області (код ЄДРПОУ - 26176050, місцезнаходження: вул. Монастирська, 26, м. Вінниця, 21050)

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна