Справа № 320/1498/20
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2021-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2021 року № 320/1498/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у Київській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

I. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернулася фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 21.10.2019 року на суму 83 160 грн. 33 коп. донарахованого ПДФО 20 790 грн. 08 коп. штрафної санкції.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

Позов мотивований тим, що на переконання позивача уповноваженими особами Головного управління Державної податкової служби у Київській області під час здійснення документальної планової виїзної перевірки позивача зроблено помилкові висновки про заниження останнім суми податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, що і стало підставою для винесення відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідач проти позову заперечував, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що оскаржуване рішення, що винесено відповідачем є законними та такими, що прийнято відповідно до приписів податкового законодавства України на підставі встановлення ряду порушень, які вчиненні позивачем.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якому заперечно проти доводів наведених відповідачем.

ІII. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 27.02.2020 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду 23.03.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 21.05.2021 клопотання ФОП ОСОБА_1 про розгляд справи у судовому засідання - залишено без задоволення.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) зареєстрована як фізична особа-підприємець 18.10.2010, номер запису 0023670, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Основним видом економічної діяльності є 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах.

В період з 13 серпня 2019 року по 27 серпня 2019 р. заступником начальника відділу планування контрольно-перевірочної роботи та контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб і самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС у Київській області, Щербиною Миколою Вікторовичем та головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи та контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб і самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС у Київській області Шоботенком Юрієм Миколайовичем проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року.

За результатами перевірки складений акт від 10.09.2019 року №52/10-36-33-04/ НОМЕР_1 (далі також - Акт), в якому встановлено наявність порушень діючого законодавства, а саме:

-п.п.6 п.6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 року № 481;

-п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755 із змінами і доповненнями, в частині не подання до контролюючого органу за основним місцем обліку заяву за формою 20-ОПП про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням;

-п. 167.1 ст.167, п.171, п. 177.2, п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-УІ, зі змінами та доповненнями, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у сумі 83160,33 грн., у тому числі за 2016р. у сумі 58693,55 грн. та 24466,78 грн.;

-п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в частині заниження чистого оподаткованого доходу від здійснення підприємницької діяльності у сумі 462001,83 грн. грн., що призвело до заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності у сумі 6930,01 грн., у т.ч. за 2016р. у сумі 4891,12 грн., за 2017р. у сумі 2038,89 грн.;

-абз.1 п.2 ч.І ст.7, ч.11 ст.8, ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-УІ (із змінами та доповненнями) встановлено заниження єдиного внеску з сум доходу від здійснення підприємницької діяльності, на який нараховується єдиний внесок в розмірі 22% у загальній сумі 101640,39 грн., у т.ч. за 2016р. у сумі 71736,55 грн., за 2017р. у сумі 29903,84 грн.;

-п. 187.1 ст.187, абзац 5 п. 198.5 ст.198, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ (із змінами та доповненнями) в частині заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість в сумі 92400,36 грн., у т.ч. в грудні 2016р. у сумі 65215,05 грн., в грудні 2017р. у сумі 27185,31 грн.

За наслідками вказаної перевірки Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 21.10.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 83 160 грн. 33 коп., в тому числі за основним платежем 6 930, 01 грн. та за штрафною санкцією 20 790 грн. 08 коп.

23.09.2019 позивачем подано до податкового органу заперечення на Акт перевірки.

Листом №4927/ФОП/10-36-33-04 від 16.10.2019 повідомлено позивача, що за результатами розгляду заперечень від 23.09.2019, з урахуванням доданих копій документів, комісією з розгляду заперечень, вирішено висновки акта від 10.09.2019 року №52/10-36-33-04/ НОМЕР_1 залишити без змін.

Не погоджуючись з вказаним рішенням податкового органу, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (ділі - ПК України) господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п.15.1 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Згідно з пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України зобов`язують платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Згідно з п.135.1 ст.135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до п.137.1 ст.137 ПК України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Разом з тим, п.44.1 ст.44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

В свою чергу, питання оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, урегульовано статтею 177 Податкового кодексу України.

Відповідно до положень п.177.1 ст.177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п.177.2 ст.177 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з пп."а" п.176.1 ст.176 ПК України, платники податку зобов`язані вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

За приписами п.177.5 ст.177 ПК України фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Відповідно до п. 177.1 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), валовим доходом фізичних осіб-підприємців є отриманий протягом календарного року від провадження господарської діяльності дохід (виручка у грошовій та не грошовій формі).

Відповідно до п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ зі змінами та доповненнями внесеними Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014р. №71-УІІІ до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах із таким платником податку, які включають витрати на оплату основної та додаткової заробітної плати й інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата в грошовій або натуральній формі, установлена за домовленістю сторін (окрім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми ЄСВ у розмірах і порядку, установлених законом;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, до котрих належать: витрати на відрядження найманих працівників; на послуги зв`язку та реклами; плата за розрахунково-касове обслуговування; на оплату оренди, ремонт й експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності; на транспортування готової продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних із виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг. Для віднесення витрат до складу валових, необхідно дотримання наступних умов, а саме: вони повинні бути документально підтверджені, пов`язані із господарською діяльністю підприємця, повинні бути безпосередньо пов`язані із отриманням доходів, включатися до витрат операційної діяльності та повинні бути фактично оплачені.

VI. Оцінка суду

Пунктом 177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ визначено перелік витрат, який безпосередньо пов`язаний з отриманням доходів. Наведений у цій нормі перелік витрат є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.

Зазначений висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 27 червня 2019 року (справа №804/1475/16), від 27 серпня 2020 року (справа №818/1549/17) та від 10 листопада 2020 року (справа №818/1439/16).

Оцінюючи правомірність позиції відповідача про заниження позивачем розміру понесених у зв`язку з підприємницькою діяльністю витрат за 2016-2018 роки, що вплинуло на протиправне заниження позивачем показника чистого оподатковуваного доходу за вказаний період, суд виходив з наступного.

Судом встановлено, що під час перевірки достовірності відображених у деклараціях про майновий стан і доходи за 2016-2018 роки сум загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження господарської діяльності ГУ ДПС у Київській області використано наступні документи: відомості, відображені в податкових деклараціях про майновий стан та доходи за 2016-2018 роки; договори, додатки до них; книги обліку доходів та витрат; книги обліку розрахункових операцій, касові стрічки, звіти про використання РРО; податкові накладні, єдиний реєстр податкових накладних; відомості про доходи з інформаційного фонду ДРФО; банківські виписки; ІС «Податковий блок».

Перевіркою правильності визначення доходу за період з 01.01.2016р. по 31.12.2018р., відображеного ФОП ОСОБА_1 в податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2016р., 2017р. та 2018р., з даними про суми доходу встановленими в ході перевірки, виявлено розбіжності на загальну суму 303480,52 грн. без ПДВ, у т.ч. у 2016р. на суму 167553,96 грн., без ПДВ та у 2017р. на суму 135926,56 грн., без ПДВ, а саме:

-згідно з наданих до перевірки ФОП ОСОБА_1 та встановлених в ході проведення перевірки залишків товарно-матеріальних цінностей, станом на 01.01.2016р. у ФОП ОСОБА_1 залишки товарно-матеріальних цінностей становлять 1683609,46 грн. без ПДВ.

Відповідно до єдиного реєстру податкових накладних та первинних документів, наданих ФОП ОСОБА_1 до перевірки, протягом 2016р. придбано товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 1092876,00 грн. без ПДВ. Згідно графи 5 додатку Ф2 до податкової декларації декларації про майновий стан і доходи за 2016р. та наданих для проведення перевірки первинних документів, ФОП ОСОБА_1 віднесено до витрат вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції у сумі 1044898,35 грн. без ПДВ. Залишки товарно-матеріальних цінностей станом на 31.12.2016р. за даними платника становлять 1564033.15 грн.

Таким чином, залишки товарно-матеріальних цінностей за даними перевірки становлять 1731587,11 грн. (1683609,46 грн. (залишки станом на 01.01.2016р. без ПДВ) «+» 1092876,00 грн. (придбано товарно-матеріальних цінностей за 2016р. без ПДВ) «- » 1044898,35 грн. (віднесено на реалізацію товарно-матеріальних цінностей згідно додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016р. (гр.5) без ПДВ). Залишки товарно-матеріальних цінностей станом на 31.12.2016р. за даними платника становлять 1564033,15 грн.

Відтак, позивачем у 2016 році реалізовано товарно-матеріальних цінностей без відображення в податковому обліку та в Податковій декларації про майновий стан і доходи за 2016р. на загальну суму 167553,96 грн. без ПДВ (1731587,11 - 1564033,15), що підтверджується матеріалами перевірки.

Як вбачається з матеріалів перевірки, що на підставі наданих до перевірки позивачем та встановлених в ході проведення перевірки контролюючим органом залишків товарно-матеріальних цінностей, станом на 01.01.2017р. у ФОП ОСОБА_1 залишки товарно-матеріальних цінностей становлять 1564033,15 грн. без ПДВ.

Відповідно до єдиного реєстру податкових накладних та первинних документів, наданих ФОП ОСОБА_1 до перевірки, протягом 2017р. придбано товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 1032080,38 грн. без ПДВ. Згідно графи 5 додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017р. та наданих для проведення перевірки первинних документів, ФОП ОСОБА_1 віднесено до витрат вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції у сумі 869020,45 грн. без ПДВ. Залишки товарно-матеріальних цінностей станом на 31.12.2017р. заданими платника становлять 1591166,52 грн.

Із встановлених обставин слідує, що залишки товарно-матеріальних цінностей за даними перевірки становлять 1727093,08 грн. (1564033,15 грн. (залишки станом на 01.01.2017р. без ПДВ) «+» 1032080,38 грн. (придбано товарно-матеріальних цінностей за 2017р. без ПДВ) «- » 869020,45 грн. (віднесено на реалізацію товарно-матеріальних цінностей згідно додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017р. (гр.5) без ПДВ). Залишки товарно-матеріальних цінностей станом на 31.12.2017р. за даними платника становлять 1591166,52 грн.

Отже, ФОП ОСОБА_1 у 2017 році реалізовано товарно-матеріальних цінностей без відображення в податковому обліку та в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2017р. на загальну суму 135926,56 грн. без ПДВ (1727093,08 - 1591166,52).

Враховуючи наведене, при перевірці правильності визначення валових доходів за період з 01.01.2016р. по 31.12.2018р., відображених у податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2016р., 2017р. та 2018р., з даними про суми доходів, встановленими в ході перевірки виявлено його заниження ФОП ОСОБА_1 на загальну суму 303480,52 грн. без ПДВ, у т.ч. у 2016р. на суму 167553,96 грн., без ПДВ та у 2017р. на суму 135926,56 грн., без ПДВ, чим порушено вимоги п. 177.1 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. (із змінами та доповненнями).

Разом з цим, суд вважає за необхідне звернути увагу, що ФОП ОСОБА_1 зверталася до суду щодо оскарження рішення від 21.10.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у сумі 115 500,45 грн., в тому числі за основним платежем 92 400,36 грн. та штрафна санкція 23 100,09 грн., яке також було винесено контролюючим органом на підставі акту перевірки від 10.09.2019 №52/10-36-33-04/ НОМЕР_1 .

За наслідками розгляду справи, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 у справі №320/1935/20, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду, в задоволенні позову було відмовлено в повному обсязі. Вказане рішення набрало законної сили 30.03.2021 року.

Під час розгляду справи №320/1935/20 судом було встановлено, що За період з 01.01.2016р. по 31.12.2018р. ФОП ОСОБА_1 задекларовано податкових зобов`язань по податку на додану вартість у сумі 614632,00 грн.

Перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань за період з 01.01.2017р. по 31.12.2018р. встановлено заниження податку на додану вартість всього у сумі 92400,36 грн., у т.ч. в грудні 2016р. у сумі 65215,05 грн., в грудні 2017р. у сумі 27185,31 грн., в зв`язку з не включенням ФОП ОСОБА_1 до податкових зобов`язань з податку на додану вартість суму реалізованих товарно-матеріальних цінностей, що не відображені в податковому обліку та в Податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2016р. та 2017р. на загальну суму 462001,83 грн. без ПДВ, у т.ч. в 2016р. у сумі 326075,27 грн. без ПДВ, в 2017р. у сумі 135926,56 грн. без ПДВ, що детально відображено п.п.2.1.2.1. п. 2.1 розділу 2 акту перевірки, чим порушено вимоги п. 187.1 ст.187 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Наведені позивачем розрахунки щодо визначення чистого оподаткованого доходу за період з 2016 по 2018, не підтверджені первинними документами, які наявні в матеріалах справи, а наведені доводи позивача спростовано в ході розгляду справи.

Враховуючи, порушення пункту 177.2 статті 177 ПК України, що призвело до заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2016-2018 роки, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 83160,33 грн., у тому числі за 2016р. у сумі 58693,55 грн. та 24466,78 грн., суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 21.10.2019 року прийнято контролюючим органом у межах та у спосіб визначений законодавством, а отже відсутні підстави для скасування такого рішення.

VIII. Висновок суду

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач як суб`єкт владних повноважень надав суду достатньо доказів на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення. Водночас доводи викладені у позові не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню не підлягає.

VІІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, на користь позивача не стягуються всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242, 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Леонтович А.М.

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 21.05.2021 р.