Справа № 520/15496/2020
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 р. Справа № 520/15496/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2021, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 04.02.21 по справі № 520/15496/2020

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про утримання з пенсії ОСОБА_1 20% від розміру пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повернути ОСОБА_1 стягнуті з її пенсії кошти, починаючи з лютого 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що відповідачем було вчинено протиправні дії в частині утримання з пенсії ОСОБА_1 20% від розміру пенсії. Зазначене, на думку позивача, свідчить про порушення її прав, що і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про утримання з пенсії ОСОБА_1 20% від розміру пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повернути ОСОБА_1 стягнуті з її пенсії кошти, починаючи з лютого 2020 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ - 14099344).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувате вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що 30.10.2019 року позивач звернулась до Головного управління із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з оновленням персоніфікованих даних з серпня 2015 року.

При поданні вищевказаної заяви позивач була ознайомлена та підписала заяву про внесення до пенсійної справи факту працевлаштування згідно наданих документів, а у разі виявлення переплати пенсії не заперечує проти утримання переплати по 20% до повного погашення з моменту фактичного працевлаштування, що в свою чергу супереч заявленим твердженням в позовній заяві стосовно не розуміння з яких причин зменшився розмір пенсії.

На виконання вищезазначених судових рішень та у зв`язку з поновлення позивача на посаді починаючи з 17.07.2015 року, до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування внесені зміни, а саме за період з 17.07.2015 по 30.09.2019 ОСОБА_1 обліковується як працююча особа, та як така що отримує заробітну плату з якої сплачено страхові внески.

Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону №1058 сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду.

Враховуючи зміни внесені до системи персоніфікованого обліку та зміну статусу позивача в системі призначення пенсії (з непрацюючого пенсіонера на працюючого), пенсійну справу позивача було приведено у відповідність до вимог чинного пенсійного законодавства.

Враховуючи вищенаведені факти та вимоги пенсійного законодавства після внесення корективів та приведення пенсійної справи позивача у відповідність з наданими нею документів за період з 09.03.2016 (дати призначення пенсії) по 31.01.2020 (міс. коригування пенсійної справи) утворилась переплата пенсії у сумі 38680,20 грн.

10.01.2020 Головним управлінням сформовано довідку розрахунок про переплату пенсії з 09.03.2016 по 31.01.2020 у розмірі 38680,20 грн.

Позивач надала до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, де зазначає, що доводи наведені відповідачем в апеляційній скарзі щодо підстави утримання (стягнення) зайво сплаченої суми пенсії не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, позивач зазначає, що відповідачем в апеляційній скарзі надана виключно інформація про підстави призначення пенсії позивачу та приведені суб`єктивні міркування щодо можливості відрахування з пенсії позивача без наведення нормативно-правових актів, які були застосовані в даному випадку.

Відповідачем не наведено будь-яких належних та допустимих доказів того, що позивачем (або іншими особами в інтересах позивача) після оформлення пенсії були допущені зловживання в розумінні ст. 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, які стали підставою для прийняття рішення про відрахування з пенсії ОСОБА_1 .

Позивач наголошує на тому, що з її боку або з боку страхувальника не було допущено жодних зловживань та не мало місця подання недостовірних даних, що унеможливлює прийняття рішення відповідачем щодо утримання будь-яких сум з пенсії, призначеної позивачу.

На думку позивача, відповідач помилково чи умисно, але в будь-якому випадку, безпідставно утотожнює поняття працевлаштування з фактом визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі на підставі судового рішення, яке набрало законної сили.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 09.03.2016 року перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зі змісту наданого до суду представником відповідача відзиву на позов встановлено, що пенсію позивачу розраховано з урахуванням страхового стажу 36 років 05 місяців 04 дні та заробітної плати за період з 01.07.2000 року по 31.07.2015 року (за даними персоніфікованого обліку).

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що відповідно до виписки з акта огляду МСЕК від 12.03.2018 р. серії 12 AAA №952060 3-я група інвалідності встановлена безстроково.

Також колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що на час призначення пенсії позивач не працювала, оскільки була звільнена з Департаменту соціального захисту Харківської обласної державної адміністрації з 17.07.2015 р.

Позивачем у позовній заяві вказано, що зазначене звільнення нею було оскаржено і постановою Верховного Суду України від 28.02.2019 року її було поновлено на посаді з 17.07.2015 року.

Водночас, позивачем зазначено, що у вересні 2019 р. набрало законної сили судове рішення про стягнення з Департамету соціального захисту Харківської обласної державної адміністрації середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та після фактичного виконання відповідних судових рішень в жовтні 2019 р. нею до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України було подано документи щодо отриманих сум середнього заробітку для врахування при нарахуванні та виплаті пенсії.

При цьому, позивачем вказано, що з лютого 2020 р. їй на пенсійну картку суми пенсійного забезпечення почали надходити в розмірі нижчому ніж виплачувалась в попередні періоди, однак стосовно вказаного позивача не було жодним чином повідомлено відповідачем.

З приводу вказаних обставин позивач звернулась до відповідача задля з`ясування та з проханням надати відповідну інформацію щодо прийнятого рішення та підстави щодо зменшення розміру пенсії або утримання з пенсії.

Листом відділу з питань перерахунку пенсій №25 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 19.06.2020 р. №2000-0330-8/35834 позивача було повідомлено про те, що вона перебуває на обліку в управлінні з 09.03.2016 року і отримувала пенсію по інвалідності 3 групи від загального захворювання в розмірі пенсії за віком (як непрацюючий пенсіонер) призначену за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' відповідно до особистої заяви від 14.03.2016 р. та наданих документів. При цьому, вказано, що на час призначення пенсії позивач мала ознаку непрацюючого пенсіонера з огляду на зазначення у трудовій книжці про звільнення 17.07.2015 року згідно наказу №9б-к від 17.07.2015 року. Також вказано, що на виконання судового рішення № 820/75/16 від 16.07.2016 року пенсійна справа приведена у відповідність згідно з вимогами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тобто пенсійна справа перерахована з дати призначення як працюючому пенсіонеру. Крім того, вказано, що відповідно до особистої заяви від 30.10.2019 р. про поновлення працевлаштування на посаді з 15.07.2015 року за рішенням Верховного суду Відділом з питань перерахунків пенсій № 25 пенсійну справу позивача було приведено у відповідність з дати призначення пенсії по інвалідності 09.03.2016 року. З 09.03.2016 року позивач отримує пенсію по інвалідності 3 групи від загального захворювання, призначену за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та має ознаку працюючого пенсіонера. Водночас, зазначено, що після відпрацювання пенсійної справи встановлено переплату пенсії у розмірі 38680,20 грн. за період з 09.03.2016 по 31.01.2020 року. Відрахування з пенсії здійснюються з 01.02.2020 року у розмірі 20% від розміру пенсії до повного погашення, на підставі особистої заяви позивача від 30.10.2019 року. Отже, зазначено, що пенсія призначена та виплачується згідно до чинного законодавства та наданих докульного

Вважаючи зазначені дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду з даним позовом для захисту та відновлення порушених прав.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Приписами ст.46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) непрацюючі особи з інвалідністю ІІІ групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону.

Порядок утримання (стягнення) надміру виплачених сум пенсій визначений ст. 50 Закону № 1058-IV, а саме: суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Тобто, зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані пенсійним органом за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами ПФУ сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695 (далі Порядок № 6-4).

Згідно з п. 3 Порядку № 6-4 повернення коштів проводиться відповідно до ст. 50 Закону № 1058-IV у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім`ї тощо.

Зі змісту зазначених норм законодавства вбачається, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов, зокрема: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 12.12.2019 року по справі №638/8481/15-а.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що пенсію позивачу розраховано з урахуванням страхового стажу 36 років 05 місяців 04 дні та заробітної плати за період з 01.07.2000 року по 31.07,2015 року (за даними персоніфікованого обліку). Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії 3263,44, а розрахунок пенсії з 09.03.2016 розраховано з урахуванням коефіцієнту стажу0,36417, коефіцієнту стажу з урахуванням кратності 1,35 - 0,49163, розмір пенсії за віком 2217,29000, доплата за понаднормативний стаж 64,44000, загальний розмір пенсії 2614,32 грн. Матеріали справи свідчать, що під час звернення із заявою про призначення пенсії позивачем було підписано заяву-зобов`язання, що станом на дату звернення вона не працює, а у разі вступу на роботу зобов`язується повідомити в 5-денний строк.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції стосовно надання праваої оцінки позовним вимогам в рамках розгляду справи №820/751/16.

Де, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2016 року по справі №820/751/16 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди - відмовлено у повному обсязі.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2016 року по справі №820/751/16 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2016 р. по справі №820/751/16 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.06.2017 року по справі №820/751/16 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2016 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди - скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 31.08.2017 року по справі №820/751/16 за результатами нового розгляду справи в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017 року по справі №820/751/16 під час нового розгляду справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31.08.2017 р. по справі № 820/751/16 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 28.02.2019 року по справі №820/751/16 під час нового розгляду справи касаційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково; постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року у цій справі скасовано; адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди - задоволено частково; визнано незаконним та скасовано наказ Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації №96-к від 17 липня 2015 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу державних соціальних допомог управління соціальних гарантій Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації 17 липня 2015 року за угодою сторін; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу державних соціальних допомог управління соціальних гарантій Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації з 17 липня 2015 року; адміністративну справу в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 року по справі №820/751/16 під час нового розгляду справи позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди - задоволено частково; стягнуто з Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 7 пов., м. Харків, 61022, код 03491286) на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 411313 (чотириста одинадцять тисяч триста тринадцять) грн 52 коп.; у задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено; звернуто до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі стягнення за один місяць у розмірі 9066 (дев`ять тисяч шістдесят шість) грн. 04 коп.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2019 року апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 року по справі № 820/751/16 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди повернуто скаржнику.

Аналізуючи викладене, судове рішення про поновлення позивача на посаді набуло законної сили 28.02.2019 року, а про стягнення на її користь заробітної плати за час вимушеного прогулу - 23.09.2019 року.

На виконання судового рішення по справі №820/751/16 та у зв`язку з поновленням позивача на посаді, починаючи з 17.07.2015 року, до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування внесено зміни, а саме за період з 17.07.2015 по 30.09.2019 ОСОБА_1 обліковується як працююча особа, та як така, що отримує заробітну плату з якої сплачено страхові внески.

У відзиві на позовну заяву, а також в апеляційній скарзі відповідачем підтверджено, що з огляду на вимоги пенсійного законодавства після внесення корективів та приведення пенсійної справи позивача у відповідність з наданими позивачем документами за період з 09.03.2016 (з дати призначення пенсії) по 31.01.2020 (місяць коригування пенсійної справи) утворилась переплата пенсії у сумі 38680,20 грн.

З огляду на вказане, 10.01.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було сформовано довідку-розрахунок про переплату пенсії з 09.03.2016 по 31.01.2020 у розмірі 38680,20 грн.

Частиною 4 статті 20 Закону №1058 визначено, що сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду.

Колегія суддів звертає увагу, що положеннями абз. 6 ч. 6 ст. 20 цього ж закону передбачено, що перерахунок страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральні: і формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). При цьому фактичним одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу) вважається одержання відповідних сум готівкою, зарахування на банківський рахунок одержувача, перерахування за дорученням на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат (доходу), фактичне здійснення із цих виплат (доходу) відрахувань, передбачених законодавством або за виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону №1058 персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства (абз.4 ч. 5 ст. 21 Закону №1058).

Перевіривши та дослідивши матеріали адміністративної справи колегією суддів встановлено, що враховуючи зміни внесені до системи персоніфікованого обліку та зміну статусу позивача в системі призначення пенсії (з непрацюючого пенсіонера на працюючого), відповідачем було вчинено дії направлені на приведення, на його думку, пенсійної справи позивача у відповідність до вимог чинного пенсійного законодавства.

Колегія суддів наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону №1058 пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю І групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Положеннями ст. 42 Закону №1058 зазначено, що непрацюючим пенсіонерам передбачено підвищення (перерахунок) пенсії, а саме, для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Натомість, приписами ч.4 ст. 42 Закону №1058 визначено, що для працюючих пенсіонерів перерахунок пенсії передбачено тільки у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, з урахуванням не менше як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Порядок утримання (стягнення) надміру виплачених сум пенсій визначений ст. 50 Закону № 1058-IV, а саме: суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Тобто, зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані пенсійним органом за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

Таким чином, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що переплата пенсії позивачу не була пов`язана зі зловживаннями з боку пенсіонера та поданням страхувальником недостовірних даних, а тому у відповідача були відсутні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 50 Закону № 1058-IV, для відрахування з пенсії позивача надміру виплаченої суми пенсії.

Що стосується вимоги позивача про повернення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області стягнутої з її пенсії грошових коштів починаючи з лютого 2020 року, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення цієї вимоги, оскільки зобов`язання відповідача повернути ОСОБА_1 вказаних грошових коштів є ефективним захистом її прав і гарантуванням дотримання вимог законодавства.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, аналізуючи наведені норми права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про утримання з пенсії ОСОБА_1 20% від розміру пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повернути ОСОБА_1 стягнуті з її пенсії кошти починаючи з лютого 2020 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 року по справі № 520/15496/2020 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 по справі № 520/15496/2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко О.М. Мінаєва