Справа № 620/6778/20
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2021 року Чернігів Справа № 620/6778/20

Чернігівський окружний адміністративний суд:

під головуванням судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

представника відповідача Лук`яненко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Височанської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Височанської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області (далі також Височанська сільська рада, відповідач), в якому остаточно просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення (другої позачергової сесії восьмого скликання) Височанської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області від 07.12.2020 №49-2/VІІІ в редакції:

- відмовити в затвердженні Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9983 га у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства за межами с. Головеньки на території Головеньківського старостинського округу, Височанська сільська рада, Борзнянський район, Чернігівська область та передачі цієї земельної ділянки у власність з підстави невідповідності проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів.

- відмовити в затвердженні Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9983 га у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства за межами с. Головеньки на території Головеньківського старостинського округу, Височанська сільська рада, Борзнянський район, Чернігівська область. Дані земельні ділянки є соціально важливими, зайнятими жителями села Головеньки для ведення особистих селянських господарств протягом більше 20 років, що забезпечує їх єдиним джерелом доходу від реалізації надлишків вирощеної сільськогосподарської продукції.

- надання дозволу виконавчому комітету Височанської сільської ради на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальної власності Височанської сільської ради (землі запасу 16.00) за кадастровими номерами: :05:001:1284; :05:001:1283; :05:001:1279; :05:001:1274; :05:001:1277; :05:001:1281; :05:001:1272; :05:001:1280; :05:001:1276; :05:001:1278; :05:001:1282; :05:001:1273; :05:001:1275 в одну земельну ділянку загальною площею 29,9943 га на території Головеньківського старостинського округу Височанської сільської ради;

- рекомендувати ОСОБА_1 звернутись до відповідача з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із будь яких вільних земельних ділянок комунальної власності, що незадіяні місцевими мешканцями для сінокосіння і випасання худоби та ведення особистих селянських господарств.

- зобов`язати Височанську сільську раду Борзнянського району Чернігівської області на найближчій сесії затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9983 га у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності Височанської сільської ради (Головеньківський старостинський округ), яка знаходиться біля тракторного стану с. Головеньки Борзнянського району Чернігівської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірним рішенням відповідач відмовив у затвердженні проекту землеустрою з підстав, не передбачених статтею 186-1 Земельного кодексу України. Крім того, у спірному рішенні відповідач надав дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, в тому числі за кадастровим номером :05:001:1278 на яку позивач виготовив технічну документацію та яка була зареєстрована у Державному земельному кадастрі, не вирішивши питання щодо його затвердження.

29.12.2020 ухвалою суду відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

29.12.2020 ухвалою суду відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав, з огляду на те, що місце розташування земельної ділянки, вказаної у схемі документації із землеустрою, не відповідає місцю розташування земельної ділянки, вказаної у проекті землеустрою, розробленого виконавцем ФОП ОСОБА_2 . За таких обставин відповідач правомірно відмовив позивачу у затвердженні спірного проекту землеустрою.

22.01.2021 ухвалою суду клопотання відповідача задоволено, розгляд справи призначено за правилами загального провадження та продовжено процесуальний строк підготовчого провадження на 30 днів.

У судове засідання з`явився позивач та його представник не з`явились, про час та місце розгляду справи належно повідомлені. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у відзиві, та просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

25.02.2020 між позивачем (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець) укладений договір, умовами якого передбачено, що замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання по виготовленню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2.0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства за межами села Головеньки на території Головеньківського старостинського округу Височанської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області.

На виконання вказаного договору, виконавцем розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який погоджений Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області. Так, у висновку про розгляд проекту від 20.03.2020 №6194/82-20 вказано характеристики запропонованої земельної ділянки, зокрема: земельна площа 1.9983 га; сільськогосподарського призначення; віднесена до земель запасу 16.00; не належить до особливо цінних земель; відсутні обмеження і необхідність проведення обов`язкової державної експертизи; проект землеустрою відповідає вимогам чинного законодавства України та прийнятий відповідно до нього нормативно- правовим актам (далі- проект землеустрою).

За результатами розгляду клопотання позивача від 14.04.2020 про затвердження проекту землеустрою відповідне рішення відповідачем не прийнято у зв`язку з чим, позивач звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду із позовом про зобов`язання відповідача на найближчій сесії повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду № 620/2981/20 від 05.10.2020, яке набрало законної сили 04.11.2020, зобов`язано Височанську сільську раду Борзнянського району Чернігівської області на найближчій сесії повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності Височанської сільської ради (Головеньківський старостинський округ), яка знаходиться біля тракторного стану с.Головеньки Борзнянського району Чернігівської області і прийняти відповідне рішення.

Рішенням другої позачергової сесії восьмого скликання Височанської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області № 49-2/VIII від 07.12.2020 позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою з підстав:

- невідповідності проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів;

- земельні ділянки є соціально важливими, зайнятими жителями села Головеньки для ведення особистих селянських господарств протягом 20 років, що забезпечує їх єдиними джерелом доходу від реалізації надлишків вирощеної сільськогосподарської продукції.

Також спірним рішенням надано згоду Височанській сільській раді на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальної власності Височанської сільської рад (землі запасу 16,00) за кадастровими номерами: :05:001:1284; :05:001:1283; :05:001:1279; :05:001:1274; :05:001:1277; :05:001:1281; :05:001:1272; :05:001:1280; :05:001:1276; :05:001:1278; :05:001:1282; :05:001:1273; :05:001:1275 в одну земельну ділянку загальною площею 29,9943 га на території Головеньківського старостинського округу Височанської сільської ради.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернулась за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає неступне.

За частиною другою статті 19 Конституція України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту статті 12 Земельного Кодексу України слідує, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу, організація землеустрою, тощо.

Підпунктом 34 пунктом 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільських, селищних та міських рад вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до частин 8-10 статті 118 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Частиною першою статті 186-1 Земельного Кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до частини четвертої статті 186-1 ЗК України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (ч. 5 ст. 186-1 ЗК України).

Проте у спірному рішенні конкретно не вказано нормативно-правового акту на підставі якого позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою.

У свою чергу частиною шостою статті 186-1 ЗК України передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Отже, системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

Відповідно до частини дев`ятої статті 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Тобто, єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Результат розгляду з питань затвердження проекту землеустрою оформлюється відповідним органом у формі рішення, що прямо передбачено частиною дев`ятою статті 118 ЗК України.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 ЗК України норми цього Кодексу не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту.

Як видно з матеріалів справи, проект землеустрою погоджений Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області, що підтверджується відповідним висновком (а.с. 94).

При цьому вказаний висновок, відповідно до статей 73-75 КАС України, жодними доказами відповідачем не спростований.

Окрім того, в матеріалах справи міститься Інформація з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, з якої вбачається, що земельній ділянці площею 1.9983 га присвоєно кадастровий номер :05:001:1278; цільове призначення землі запасу 16.00 (а.с. 105).

Вказане також підтверджується листом ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 21.04.2021 № 29-25-0.24-45/104-21, в якому вказано, що державна реєстрація земельної ділянки за кадастровим номером :05:001:1278 здійснена за заявою (ЗВ-020) ОСОБА_2 від 06.04.2020 та проекту відведення земельної ділянки, на підтвердження реєстрації земельної ділянки 13.04.2020 сформовано Витяг з Державного земельного кадастру (а.с. 182).

Тобто на час прийняття спірного рішення земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер, що ідентифікує таку ділянку як окрему, та внесені відомості щодо державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

У той же час, як зазначалось вище, відповідач рішенням від 07.12.2020 № 49-2/УІІІ відмовив позивачці у затвердженні проекту землеустрою з підстав невідповідності проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Як на підставу правомірності відмови у погодженні проекту землеустрою представник відповідача в судовому засіданні посилається на лист ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 30.03.3021за вих. № 51 (наявний в матеріалах справи), в якому вказано, що місце розташування земельних ділянок вказаних у схемах, у тому числі позивача, не відповідає місцю розташування земельних ділянок у проектах землеустрою, розробленого ФОП ОСОБА_2 , однак вказаний доказ суд не бере до уваги, оскільки наданий відповідачем вже після прийняття оскаржуваного рішення і не був покладений в основу цього рішення, що суперечить вимогам частини другої статті 77 КАС України.

Іншою підставою для відмови позивачу у погодженні проекту землеустрою відповідач зазначає, що земельна ділянка є соціально важливою, зайнятою жителями села Головеньки для ведення особистих селянських господарств протягом 20 років, що забезпечує їх єдиним джерелом доходу від реалізації надлишків вирощеної сільськогосподарської продукції.

Однак положення статті 186-1 Земельного кодексу України не встановлює особливостей погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок від обставин, викладених вище.

Тому відмова у погоджені проекту землеустрою з мотивів зайняття земельної ділянки жителями села Головеньки для ведення особистих селянських господарств протягом 20 років, що забезпечує їх єдиним джерелом доходу від реалізації надлишків вирощеної сільськогосподарської продукції є необґрунтованою.

Докази щодо реєстрації прав власності або користування земельної ділянки, зокрема за кадастровим номером :05:001:1278 за іншими жителями села Головеньки Борзнянського району Чернігівської області, також відсутні.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішення було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень вказаним критеріям для оцінювання рішення, (дій) є достатньою підставою для задоволення адміністративного позову, за умови, що встановлено порушення прав та інтересів позивача.

За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку про протиправність відмови суб`єкта владних повноважень у затвердженні проекту землеустрою з підстав наведених у спірному рішенні.

З приводу позовних про зобов`язання відповідача затвердити позивачу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, то суд погоджується з доводами позивача, виходячи з наступного.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи бездіяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. При реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.

Відповідно до пунктів 2, 4 та 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт чи окремі його положення; визнати бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії; визначити інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно з частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Проте, як зазначено вище, єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Так, у цій справі, суд встановив, що проект землеустрою погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України, необхідність проведення державної експертизи відсутня, наявні відомості щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі за кадастровим номером :05:001:1278, тому є підстави вважати, що у відповідача, у даному випадку, відсутні повноваження діяти на власний розсуд, а отже, і відсутні перешкоди у прийнятті рішення про затвердження позивачу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель комунальної власності, в розмірі 1.9983 га, який присвоєно кадастровий номер :05:001:1278 на території Височанської сільської ради (Головенківський старостинський округ) Борзнянського району Чернігівської області.

Суд зазначає, що обраний у цьому конкретному випадку судом спосіб захисту порушених прав позивача полягає в гарантуванні ефективного захисту порушених прав осіб, що звертаються до суду за захистом цих прав, з урахуванням принципу розподілу влади по суті якого на адміністративний суд покладено обов`язок контролю легальності дій та рішень суб`єктів владних повноважень, які мають діяти у визначених законом межах та на власний розсуд повинні вибирати одне законне рішення з кількох можливих варіантів.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 р. у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява №61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 р. у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland), заява №30210/96, п. 158) (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі «Гарнага проти України» (Garnaga v. Ukraine), заява №20390/07).

У даному випадку, на підставі досліджених обставин у справі, оцінюючи законність, обсяг, способи та межі застосування дискреційних повноважень відповідача у цій справі, та виходячи із відповідності таких повноважень принципу верховенства права, суд дійшов висновку про те, що відповідач за зверненням позивача відмовляючи йому у затвердженні проекту землеустрою з безпідставних обставин, у такий спосіб допустив зловживання своїми повноваженнями, що вимагає застосування судом ефективного способу відновлення порушених прав позивача шляхом зобов`язання відповідача на найближчій сесії затвердити проект щодо відведення позивачу земельної ділянки загальною площею 1.9983 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Головенківського старостинського округу Височанска сільська рада Борзнянського району чернігівської області.

Правовий підхід щодо застосування норм права у аналогічних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №808/3082/17.

Щодо прийняття відповідачем рішення від 07.12.2020 № 49-№49-2/VІІІ про надання згоди Височанській сільській раді на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальної власності Височанської сільської рад (землі запасу 16,00) за кадастровими номерами: :05:001:1284; :05:001:1283; :05:001:1279; :05:001:1274; :05:001:1277; :05:001:1281; :05:001:1272; :05:001:1280; :05:001:1276; :05:001:1278; :05:001:1282; :05:001:1273; :05:001:1275 в одну земельну ділянку загальною площею 29,9943 га на території Головеньківського старостинського округу Височанської сільської ради, суд зазначає таке.

Порядок прийняття органом місцевого самоврядування відповідних рішень врегульований Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

За змістом частини десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин.

Частиною першою статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Сесії ради проводяться гласно із забезпеченням права кожного бути присутнім на них, крім випадків, передбачених законодавством. Порядок доступу до засідань визначається радою відповідно до закону. Протоколи сесії ради є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" (частина 17 статі 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету з числа депутатів ради обираються постійні комісії ради (частина перша статті 47 України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Відповідно до частини четвертої статі 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

За результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії. Протоколи засідань комісії підписуються головою і секретарем комісії. Висновки і рекомендації постійної комісії, протоколи її засідань є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" (частина 10 статі 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Згідно з частиною першою статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради (частина 3 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Крім того, приписами частини одинадцятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Водночас, відповідно до пунктів 2, 12 частини першої статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності, а також іншу інформацію про діяльність суб`єктів владних повноважень, порядок обов`язкового оприлюднення якої встановлений законом.

Отже, приписами Законів України "Про місцеве самоврядування в Україні" та «Про доступ до публічної інформації» передбачено обов`язок розпорядників інформації, до яких належить і Височанська сільська рада Борзнянського району Чернігівської області, оприлюднювати інформацію про свою діяльність, а саме: результати поіменного голосування; висновки і рекомендації постійних комісій, протоколи засідань постійних комісій; акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, а також проекти актів органів місцевого самоврядування (крім деяких виключень).

Крім того, згідно з частиною другою статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок.

Частиною шостою статті 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини першої, другої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною п`ятнадцятою статті 46 Закону № 280/97-ВР порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». До прийняття регламенту ради чергового скликання застосовується регламент ради, що діяв у попередньому скликанні.

Отже, підготовка і розгляд питань, вирішення яких належить до повноважень ради, виносяться на пленарні засідання ради і регулюється Регламентом ради. Це стосується і питань надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, оскільки окремого порядку законодавством України не визначено.

Регламент Височанської сільської ради затверджений рішенням другої сесії Височанської сільської ради від 07.12.2020 №1-2/VІІІ (далі- Регламент),(а.с.119).

Відповідно до пунктів 1,3 статті 28 Регламенту проект порядку денного сесії ради, не пізніш як за десять днів до дати початку сесії ради, формується сільським головою, заступником сільського голови з питань діяльності виконавчих органів та секретарем Ради на основі плану роботи ради пропозицій заступника голови з питань діяльності виконавчих органів.

Пунктом 2, 10, 12 , 15 статті 32 Регламенту визначено, що проект рішення разом з супроводжуючими матеріалами подається на розгляд тій чи іншій фаховій постійній комісії з метою розгляду, внесення пропозицій та уточнень до його змісту і винесення на розгляд сесії. Висновки і рекомендації комісій щодо проекту рішення подаються у письмовій формі. Обговорення кожного проекту рішення у постійних комісіях має бути завершене до початку пленарного засідання, на розгляд якого винесене відповідне питання. Узгоджений проект рішення виноситься на розгляд пленарного засідання Ради, де може бути взятий за основу в прийнятті рішення Ради, депутатською більшістю від загального складу депутатів Ради. Прийняте рішення Ради є її Актом. Рішення Ради формується секретарем Ради в паперовий документ, що підписується головою Ради (або головуючим в порядку передбаченим цим Регламентом та законом).

Проте докази щодо дотримання вказаних положень Регламенту відсутні.

Також згідно пунктів 6, 7 статті 66 Регламенту акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію. Оприлюднення актів Ради здійснюється шляхом: розміщення на сайті ради, або оприлюднення в інший спосіб в тому числі забезпечивши безперешкодний доступ до ознайомлення зі змістом документу (рішення) у виконавчому апараті ради.

Як свідчить інформація за 07.12.2020, розміщена на офіційному веб-порталі http://vysochanska.gromada.org.ua/news//, у розділі «Рішення другої (позачергової) сесії восьмого скликання», то відомості про наявність рішення №49-2/VІІІ в редакції: «Надати дозвіл виконавчому комітету Височанської сільської ради на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальної власності Височанської сільської рад (землі запасу 16,00) за кадастровими номерами: :05:001:1284; :05:001:1283; :05:001:1279; :05:001:1274; :05:001:1277; :05:001:1281; :05:001:1272; :05:001:1280; :05:001:1276; :05:001:1278; :05:001:1282; :05:001:1273; :05:001:1275 в одну земельну ділянку загальною площею 29,9943 га на території Головеньківського старостинського округу Височанської сільської ради.», протоколу, висновків і рекомендацій постійної комісії з питань регулювання земельних відносин щодо надання згоди на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, зокрема і за кадастровим номером :05:001:1278 на території Височанської сільської ради (Головенківський старостинський округ) Борзнянського району Чернігівської області, відсутні.

Зі змісту пункту 42 протоколу Другої позачергової сесії восьмого скликання Височанської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області також неможливо ідентифікувати стосовно яких земельних ділянок вирішено питання щодо їх поділу та об`єднання.

Крім того, рішення про надання дозволу надання дозволу виконавчому комітету Височанської сільської ради на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок прийнято одночасно з рішенням про відмову у затвердженні проекту.

Однак позивач мав право оскаржити рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою в судовому порядку в строки, передбачені статтею 122 КАС України і, відповідно, до прийняття судом рішення та набрання законної сили, відповідач не міг вирішувати питання щодо об`єднання земельних ділянок, тобто рішення прийнято до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 КАС України.

Отже, рішення відповідача від 07.12.2020 №49-2/VІІІ про надання дозволу надання дозволу виконавчому комітету Височанської сільської ради на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальної власності Височанської сільської ради (землі запасу 16.00) в частині земельної ділянки, зокрема за кадастровим номером :05:001:1278, прийнято з порушенням наведених норм, є передчасним, що є підставою для визнання його протиправним.

Разом з тим, відповідно до інформації, викладеної в листі ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області від 21.04.2021 № 29025-0.24-45/104-21, 26.01.2021, на підставі спірного рішення здійснено об`єднання земельних ділянок в одну з присвоєнням кадастрового номеру :05:001:1299, отже, останнє реалізовано і вичерпало свою дію, тому позовні вимоги про скасування вказаного рішення в цій частині, задоволенню не підлягають.

Щодо вимог про визнання протиправним спірного рішення про надання дозволу виконавчому комітету Височанської сільської ради на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальної власності Височанської сільської рад (землі запасу 16,00) за кадастровими номерами: :05:001:1284; :05:001:1283; :05:001:1279; :05:001:1274; :05:001:1277; :05:001:1281; :05:001:1272; :05:001:1280; :05:001:1276; :05:001:1282; :05:001:1273; :05:001:1275 в одну земельну ділянку загальною площею 29,9943 га на території Головеньківського старостинського округу Височанської сільської ради.», то такі не підлягають задоволенню, оскільки не стосуються прав та інтересів позивача.

Також позивачу слід відмовити у задоволенні позовних вимог про скасування рішення від 07.12.2020 №49-2/VІІІ в частині пункту 3, яким рекомендовано ОСОБА_1 звернутись до відповідача з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із будь яких вільних земельних ділянок комунальної власності, що незадіяні місцевими мешканцями для сінокосіння і випасання худоби та ведення особистих селянських господарств, оскільки ця інформація носить рекомендаційний характер і, відповідно, не порушує права та інтереси позивача.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

У відповідності до вимог частин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн, тому з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати в розмірі 454,00 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Щодо питання про стягнення понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., суд зазначає таке.

Як вбачається з квитанції від 28.12.2020 № 48, за судові витрати на правничу допомогу сплачено 5000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами частини першої і другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Приписи частини третьої статті 134 КАС України визначають, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому в силу положень частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 6-7 ст. 134 КАС України).

Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною дев`ятою статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року в справі № 816/2096/17.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано: детальний опис виконаних робіт від 28.12.2020, квитанцію від 28.12.2020 № 48 про сплату послуг на суму 5000,00 грн.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування вказаного виду судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, подання позовної заяви через електронний суд, отже, виготовлення та роздруківка копій позовної заяви та доданих до неї документів було покладено на суд та оскільки позовні вимоги задоволені частково, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 454,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

1. Визнати протиправним та скасувати рішення (другої позачергової сесії восьмого скликання) Височанської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області від 07.12.2020 №49-2/VІІІ в редакції:

''Відмовити в затвердженні Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9983 га у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства за межами с. Головеньки на території Головеньківського старостинського округу, Височанська сільська рада, Борзнянський район, Чернігівська область та передачі цієї земельної ділянки у власність з підстави невідповідності проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів.

Відмовити в затвердженні Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9983 га у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства за межами с. Головеньки на території Головеньківського старостинського округу, Височанська сільська рада, Борзнянський район, Чернігівська область. Дані земельні ділянки є соціально важливими, зайнятими жителями села Головеньки для ведення особистих селянських господарств протягом більше 20 років, що забезпечує їх єдиним джерелом доходу від реалізації надлишків вирощеної сільськогосподарської продукції.''

2. Визнати протиправним рішення (другої позачергової сесії восьмого скликання) Височанської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області від 07.12.2020 №49-2/VІІІ в частині надання дозволу виконавчому комітету Височанської сільської ради на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальної власності Височанської сільської ради (землі запасу 16.00) за кадастровим номером :05:001:1278.

3. Зобов`язати Височанську сільську раду Борзнянського району Чернігівської області на найближчій сесії затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9983 га у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності Височанської сільської ради (Головеньківський старостинський округ), яка знаходиться біля тракторного стану с. Головеньки Борзнянського району Чернігівської області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Височанської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн ( чотириста двадцять гривень 40 коп.), сплачений відповідно до квитанції №196 від 28.12.2020 та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн (дві тисячі гривень), сплачені відповідно до квитанції №48 від 28.12.2020.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Височанська сільська рада Борзнянського району Чернігівської області вул.Центральна, 86,с.Високе,Борзнянський район, Чернігівська область, .

Повний текст рішення виготовлено 20 травня 2021 року.

Суддя І.І. Соломко