Справа № 640/18104/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 року м. Київ № 640/18104/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (відповідач), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Київській області, щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_1 від 02.12.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 02.12.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,0 га відповідно до вимог чинного законодавства України.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 02.12.2019 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Київській області із заявою про безоплатну передачу у власність земельної ділянки, яка розташована в межах Кагарлицького району, Київської області орієнтованою площею 1,0 га для ведення особистого селянського господарства. До заяви були додані всі необхідні документи. Однак, отримавши 05.12.2019 вказану заяву, відповідачем не було прийнято жодного рішення за результатами розгляду останньої. Така бездіяльність відповідача стала підставою для звернення до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.08.2020 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, послався на те, що клопотання позивача розглянуто Головним управлінням в повному обсязі, в межах повноважень та надана відповідь в місячний термін відповідно до чинного законодавства України.

Із заявою про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи до суду не звертались.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Київській області із клопотанням від 02.12.2019 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,0 га на території Кагарлицького району Київської області.

Листом № 19499/0-10507/0/17-19 від 27.12.2019 Головне управління Держгеокадастру в Київській області відмовило в наданні дозволу на розробку документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,0 га, з тих підстав, що у змісті клопотання не зазначено назви адміністративно-територіальної одиниці.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо надання позивача дозволу на розроблення проекту землеустрою протиправною та такою, що порушує права та законні інтереси позивача, останній звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються і не можуть бути скасовані, а держава повинна утримуватись від прийняття будь-яких актів, які б призводили до скасування чи звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статті 121 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), кожен громадянин України має право на безоплатне отримання земельної ділянки із земель державної або комунальної власності.

Частиною 1 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У той же час, у ст. 118 Земельного кодексу України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Отже, у разі вчинення інших дій, ніж визначені ст. 118 Земельним кодексом України, вони є незаконним способом поведінки органу, є проміжними відповідями на звернення, не містять чіткого та однозначного рішення про відмову, а отже не можуть вважатися «відмовою у наданні дозволу» у розумінні частини сьомої статті 118 ЗК України.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 червня 2020 року у справі №806/316/17.

Суд відмічає, що дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту.

Правовий статус Головного управління Держгеокадастру в області визначено Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженим Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 29.09.2016 №333 (далі - Положення №333).

У пункті 8 Положення №333 передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Відповідно до пункту 10 начальник Головного управління підписує накази Головного управління.

Порядком подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 №34/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 15.05.2013 № 883/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 за № 381/10661, встановлено, що наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб`єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Отже, рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - наказом Головного управління Держгеокадастру. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що за результатом розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки, відповідачем жодного розпорядчого правового акту прийнято не було, відповідь надано у формі листа.

Суд не вбачає підстав для надання правової оцінки викладеній у листі відповідача від 27.12.2019 відмові та перевіряти її на відповідність вимогам Земельного кодексу України, оскільки відповідач не прийняв жодного передбаченого законом рішення за наслідками розгляду заяви позивача, а лише надіслав позивачу лист, у якому повідомив про відсутність підстав для надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Таким чином, відповідач не прийняв жодного передбаченого законом рішення за наслідками розгляду клопотання позивача.

Верховний Суд у постанові від 18 червня 2020 року у справі №806/316/17 дійшов висновку про те, що відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру в області про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Отже, відповідач, допустив протиправну бездіяльність, не прийнявши жодного з передбачених статтею 118 Земельного кодексу України рішень.

Враховуючи те, що відповідачем не розглянуто заяву позивача у встановленому законом порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Київській області щодо не розгляду у передбачений законодавством спосіб заяви про надання дозволу на розроблення документації землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та зобов`язання Головне управління Держгеокадастру у Київській області розглянути заяву та видати за наслідками його розгляду наказ по суті порушеного у клопотанні питання відповідно з вимогами статті 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є частково обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з приписами частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI, за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 № 294-IX установлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2102 гривень.

Таким чином, під час звернення до суду позивачеві належало сплатити судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Під час звернення до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 878,80 грн., що підтверджується дублікатом квитанції від 04.08.2020 № 0.0..1.

Таким чином, переплата судового збору складає 38,00 грн.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 840,40 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Держгеокадастру у Київській області.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», питання про повернення з Державного бюджету України судового збору, сплаченого в більшому розмірі, ніж встановлено законом, вирішується за клопотанням особи, що його сплатила.

Відтак, задля вирішення питання про повернення позивачеві надміру сплаченої суми судового збору у розмірі 38,00 грн. позивач може звернутися до суду із окремим клопотанням про повернення надмірно сплаченої суми судового збору у розмірі 38,00 грн.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу позивачем долучено до матеріалів справи: копію договору про надання правової допомоги від 10.07.2020 № 43, детальний опис наданих послуг, дублікат квитанції № 0.0..1 від 04.08.2020 на суму 2000,00 грн., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер серії АА № 1018834 від 10.07.2020.

Суд зазначає, що витрати позивача на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 2000,00 грн. підтверджені належними та допустимими доказами та в розумінні приписів статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України є судовими витратами позивача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Київській області на користь позивача належать стягненню судові витрати у сумі 2 000,00 витрат на професійну правничу (правову) допомогу та 840,80 гривень судового збору, що разом становить 2 840,80 грн.

Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Київській області щодо нерозгляду у передбачений законодавством спосіб клопотання ОСОБА_1 від 02.12.2019 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо одержання безоплатно земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 1,0 га, для ведення особистого селянського господарства на території Кагарлицького району Київської області.

3. Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 02.12.2019 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо одержання безоплатно земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 1,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Кагарлицького району Київської області та видати за наслідками її розгляду наказ, по суті порушеного у клопотанні питання, відповідно до вимог статті 118 Земельного кодексу України.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Київській області (ідентифікаційний код 39817550) судові витрати у розмірі 2 840 (дві тисячі вісімсот сорок) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

Відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Київській області (ідентифікаційний код: 39817550, місцезнаходження: 03115, м. Київ, вул. Серпова, буд. 3/14)

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Повний текст рішення виготовлено та підписано - 20.05.2021.

Суддя Т.П. Балась