Справа № 489/1842/21
Суддя: Кокорєв В. В.
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/1842/21
Номер провадження 2-а/489/76/21
Рішення

Іменем України

20 травня 2021 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Касьяненко Д. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до Управління патрульної поліції в Миколаївській області (далі-відповідач 1), поліцейського ОСОБА_2 (далі-відповідач 2) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

встановив

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вважає, що нею правила ПДР порушені не були, постанова є не законною та підлягає скасуванню. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вона діяла відповідно до ПДР, їхала і повертала на дозволяючий сигнал світлофора.

Від відповідача надійшов відзив та на підтвердження факту скоєння правопорушення, надіслано відеозапис з відеореєстратора службового автомобілю патрульної поліції та з нагрудного відеореєстратора.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

20.03.2021 відповідачем було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 438254, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Встановлено, що позивач, в м. Миколаєві, на перехресті вул. Садової та пр. Центрального, керуючи транспортним засобом, не виконала вимоги дорожньої розмітки 1.12 та дорожнього знаку 5.62 та здійснила проїзд перехрестя, чим порушила вимоги п. п. 16.8 ПДР.

Відповідно до 16.8 ПДР, водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Тобто, КУпАП визначає одним із джерел доказів пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається зі змісту позовної зави позивач заперечує проти порушень з її боку та пояснює, що 20.03.2021 дійсно їхала на вул. Садовій і повертала на пр. Центральний на дозволяючі сигнали світлофора.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач вказала, що вважає себе невинною, постанову серії ДП18 № 438254 від 20.03.2021 необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи.

Крім того, позивач зазначає, що працівник патрульної поліції не склав протокол про адміністративне правопорушення, а відразу виніс постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що позивач рухалась на автомобілі по вул. Садовій та виїжджала на пр. Центральний. Проспект Центральний і вулиця Садова є фактично бульварами, тобто мають між смугами руху алею з насадженнями.

На підтвердження факту скоєння правопорушення, відповідачем надіслано до суду відеозапис з відеореєстратора службового автомобілю патрульної поліції.

З відеозапису видно, як автомобіль позивача перетинає стоп - лінію на вул. Садовій перед виїздом на пр. Центральний на червоний сигнал світлофора.

Приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Водночас ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 по справі № 524/5536/17, від 17.07.2019 по справі № 295/3099/17 та від 13.02.2020 року по справі № 524/9716/16-а, від 05.03.2020 по справі №607/7987/17 .

В оскаржуваній постанові в графі "до постанови додається" міститься прочерк і відсутня вказівка на відеозапис та технічний засіб за допомогою якого його здійснено.

Інших доказів, які б свідчили про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке вона була притягнута до відповідальності, зокрема пояснень свідків, матеріали справи не містять.

Належним відповідачем у справі є відповідач 1, а відповідач 2 є неналежним позивачем, оскільки діяв від імені органу, що має право розглядати справи про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Керуючись ст. ст. 241 246, 286 КАС України суд

вирішив

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови задовольнити.

В задоволенні вимог до поліцейського Лобенко В. В. відмовити.

Скасувати постанову серії ДП18 № 438254 від 20.03.2021 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП України.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Миколаївській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв