Справа № 420/11451/20
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/11451/20
Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

за участю представника апелянта Копиці С.М.,

представника позивача Козолупа М.С.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року, ухвалене у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження об 11:46 год. в м. Одесі, по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РИСОІЛ УКРАЇНА" до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.08.2020 року №, яким ГУ ДПС в Одеській області було встановлено відсутність у ТОВ Рисоіл Україна права на бюджетне відшкодування суми від`ємного значення податку на додану вартість в розмірі 18932002,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем було проведено перевірку підприємства, складено акт, на підставі якого прийнято спірне податкове повідомлення-рішення. Позивач вважає, що воно прийнято з порушенням норм податкового законодавства, а тому звернувся до суду про визнання його протиправним та скасування.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що ГУ ДПС в Одеській області на підставі проведеного аналізу інформації, наявної в ІС «Податковий блок» і ІС «Архів електронної звітності» по взаємовідносинам з даними контрагентами, встановили невідповідність придбаних та реалізованих товарів, тобто відбулось розірвання ланцюга постачання певної групи товарів (зернових культур насіння соняшнику) до кінцевого споживача. Згідно бази ЄРПН неможливо встановити походження придбаного з контрагентами, у яких існує невідповідність придбаних та реалізованих товарів, тобто відбулось розірвання ланцюга постачання певної групи товарів (зернових культур насіння соняшнику) до кінцевого споживача.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що в апеляційній скарзі не міститься обґрунтувань вимог відповідача із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права. Позивач звертає увагу, що апеляційна скарга фактично повторює висновки Акту перевірки № 255/15-32-04-02/41041279 від 17.067.2020 і відзиву на позовну заяву та не містить обґрунтування незаконності і необґрунтованості рішення суду першої інстанції. Висновок відповідача про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, не відповідає дійсності, суперечить чинному законодавству України та є безпідставним. А тому апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції має бути залишено без змін. З огляду на зазначене, позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань товариство з обмеженою відповідальністю Рисоіл Україна зареєстровано в Єдиному державному реєстрі 21.12.2016 року за №1 003858, основним видом економічної діяльності підприємства є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (основний) (код 46.21).

20.05.2020 року ТОВ Рисоіл Україна подано до ГУ ДПС податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2020 року та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 35796236,00 грн (т.1 а.с. 7-15).

З 07.07.2020 по 13.07.2020 року ГУ ДПС проведено перевірку позивача, за результатами якої складений акт від 17.08.2020 року №255/15-32-04-02/41041279 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ Рисоіл Україна, з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис гривень та визначеного в додатку 3 до декларації з ПДВ за квітень 2020 року (т.1 а.с.18-53).

На підставі акту перевірки від 17.07.2020 року №255/15-32-04-02/41041279 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми В3 від 07.08.2020 року № про відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за квітень 2020 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при надання бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку на суму 18932002 грн за звітний період квітень 2020 року за декларацією № (зареєстровану 20.05.2020 року) (т.1 а.с. 16).

За результатом розгляду скарги ТОВ Рисоіл Україна на податкове повідомлення-рішення від 07.08.2020 року №, ДПС України прийнято рішення від 16.10.2020 року №30217/6/99-00-06-02-02-06 про залишення скарги без задоволення.

Так, у висновку акту від 17.07.2020 року №255/15-32-04-02/41041279 зазначено, що перевіркою встановлено порушення ТОВ Рисоіл Україна вимог Кодексу в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за квітень 2020 року а саме: п. 200.1, абзацу б) п.200.4 ст. 200 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), внаслідок чого ТОВ Рисоіл Україна код за не має права на отримання бюджетного відшкодування заявленого на рахунок платника у банку (відображеного у рядку 20.2.1 декларації з ПДВ за травень 2020 року) у розмірі 18932002 грн.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що первонними документами бухгалтерського обліку підтверджується фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами. Документи складені за результатами проведення господарських операцій з дотриманням вимог діючого законодавства, а висновки контролюючого органу щодо нереальності господарських операцій, на підставі яких прийнято оскаржувані рішення, базуються на припущеннях та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пп.14.1.36, 14.1.178, п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. 44.2 ст. 44 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Юридичні особи - платники єдиного податку, які відповідають критеріям, визначеним підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, ведуть спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою обрахунку об`єкта оподаткування за методикою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно до ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно до п.п. 134.1.1 п.134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з п. 135.1 ст. 135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з п.198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Відповідно до п.198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.7 ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Платник податку має право зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну та/або розрахунок коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року, в яких загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Протягом 90 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою з урахуванням вимог, встановлених підпунктом 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний провести документальну перевірку зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.

Податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV визначено, що первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні, акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів (послуг) із метою їх використання в господарській діяльності. За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, діяльність якої, безумовно, здійснюється в межах правової відповідальності, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції та під час здійснення господарської операції.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанцій та вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в акті перевірки зазначено, що господарські операції позивача з контрагентом ТОВ САНОЛТА мали нереальний характер.

В акті перевірки від 17.07.2020 року №255/15-32-04-02/41041279 щодо контрагента позивача ТОВ САНОЛТА не заперечується, що господарські операції відображені у бухгалтерському обліку позивача за відповідний період; суму ПДВ по податковим накладним, які досліджені та перераховані в акті перевірки, включено до податкового кредиту відповідного періоду, податкові накладні пройшли реєстрацію в ЄРПН та сума податкового кредиту відповідає податковій декларації з ПДВ за відповідний період та відповідає бухгалтерському обліку.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що між ТОВ Рисоіл Україна та ТОВ САНОЛТА укладено договір поставки від 31.03.2020 №Р19-347 (далі - Договір) на поставку олії соняшникової нерафінованої (першого ґатунку, із насіння соняшника врожаю 2019 року українського походження, наливом) на умовах поставки DAP в місці ТОВ СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Центральна, 14або ТОВ РИСОІЛ-ЮГ, Одеська область, Лиманський район, с. Визирка згідно з Incotenns 2010. За Договором ТОВ РИСОІЛ Україна - покупець, а ТОВ САНОЛТА - продавець.

Відповідно до п.п. 2.1 договору кількість товару, що постачається за договором складає 2000,00 метричних тон (допустиме відхилення кількості товару +/- 10% від кількості товару у фізичній вазі за вибором покупця.

Поставка товару здійснюється автотранспортом продавця. Продавець зобов`язується забезпечити товар, що відвантажується, оригіналами товарно-транспортних накладних для терміналу у кількості 5 штук. (п. 5 договору)

Згідно з п. 4.1, 4.2, 4.3 4.1 ціна товару за одну метричну тонну у фізичній вазі складає 17 472,50 грн. (сімнадцять тисяч чотириста сімдесят дві гривні, 50 коп.) без ПДВ, крім того ПДВ 3 494,50 грн., разом з ПДВ 20 967,00 грн. (двадцять тисяч дев`ятсот шістдесят сім гривень, 00 коп.), що на дату укладення договору еквівалентно 764,40 дол. США (сімсот шістдесят чотири дол. США 40 центів) разом з ПДВ.

Орієнтовна загальна вартість товару складає 34 945 000,00 грн. (тридцять чотири мільйона дев`ятсот сорок п`ять тисяч гривень, 00 коп.) без ПДВ, крім того ПДВ 6 989 000,00 грн. (шість мільйонів дев`ятсот вісімдесят дев`ять тисяч гривень, 00 коп.), разом з ПДВ 41 934 000,00 грн. (сорок один мільйон дев`ятсот тридцять чотири тисячі гривень, 00 коп.) (допустиме відхилення загальної вартості Товару +/-10%).

Ціна Товару за одну метричну тонну у фізичній вазі підлягає перерахунку за курсом купівлі долару США на міжбанківському валютному ринку України на дату виставлення рахунку.

Також, між ТОВ Рисоіл Україна та ТОВ САНОЛТА укладено договір поставки від 17.03.2020 №Р19-327 (далі - Договір) на поставку олії соняшникової нерафінованої (першого ґатунку, із насіння соняшника врожаю 2019 року українського походження, наливом) на умовах поставки DAP в місці ТОВ СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Центральна, 14 або ТОВ РИСОІЛ-ЮГ, Одеська область, Лиманський район, с. Визирка згідно з Incoterms 2010. За Договором ТОВ РИСОІЛ Україна - покупець, а ТОВ САНОЛТА - продавець.

Відповідно до п.п. 2.1 договору кількість товару, що постачається за договором складає 2000,00 метричних тон (допустиме відхилення кількості товару +/- 10% від кількості товару у фізичній вазі за вибором покупця.

Поставка товару здійснюється автотранспортом продавця. Продавець зобов`язується забезпечити товар, що відвантажується, оригіналами товарно-транспортних накладних для терміналу у кількості 5 штук. (п. 5 договору)

Згідно з п. 4.1, 4.2, 4.3 4.1 ціна товару за одну метричну тонну у фізичній вазі складає 16897,65 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 3379,53 грн., разом з ПДВ 20277,18 грн., що на дату укладення договору еквівалентно 752,40 дол. США разом з ПДВ.

Орієнтовна загальна вартість товару складає 33795300,00 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 6759060,00 грн., разом з ПДВ 40554360,00 грн. (допустиме відхилення загальної вартості Товару +/-10%).

Ціна Товару за одну метричну тонну у фізичній вазі підлягає перерахунку за курсом купівлі долару США на міжбанківському валютному ринку України на дату виставлення рахунку.

Також, між ТОВ Рисоіл Україна та ТОВ САНОЛТА укладено договір поставки від 23.03.2020 №Р19-335 (далі - Договір) на поставку олії соняшникової нерафінованої (першого ґатунку, із насіння соняшника врожаю 2019 року українського походження, наливом) на умовах поставки DAP в місці ТОВ РИСОІЛ-ЮГ, Одеська область, Лиманський район, с. Визирка згідно з Incoterms 2010. За Договором ТОВ РИСОІЛ Україна - покупець, а ТОВ САНОЛТА - продавець.

Відповідно до п.п. 2.1 договору кількість товару, що постачається за договором складає 2000,00 метричних тон (допустиме відхилення кількості товару +/- 10% від кількості товару у фізичній вазі за вибором покупця.

Поставка товару здійснюється автотранспортом продавця. Продавець зобов`язується забезпечити товар, що відвантажується, оригіналами товарно-транспортних накладних для терміналу у кількості 5 штук. (п. 5 договору)

Згідно з п. 4.1, 4.2, 4.3 4.1 ціна товару за одну метричну тонну у фізичній вазі складає 17191,20 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 3438,24 грн., разом з ПДВ 20629,44 грн., що на дату укладення договору еквівалентно 748,80 дол. США разом з ПДВ.

Орієнтовна загальна вартість товару складає 34382400,00 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 6876480,00 грн., разом з ПДВ 41258880,00 грн. (допустиме відхилення загальної вартості Товару +/-10%).

Ціна Товару за одну метричну тонну у фізичній вазі підлягає перерахунку за курсом купівлі долару США на міжбанківському валютному ринку України на дату виставлення рахунку.

Умови договору виконані сторонами у повному обсязі, що підтверджується відповідними видатковими та податковими накладними, платіжними дорученнями, товарно - транспортними накладними щодо перевезення товару до Терміналу, картками обліку експортного вантажу, посвідченнями про якість, актами придатності та пропарки цестерн.

В подальшому отриманий ТОВ Рисоіл Україна, в тому числі, від ТОВ САНОЛТА товар реалізований за межами території України, на підтвердження чого позивачем подані до суду форвардні контракти та вантажно-митні декларації.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України від 16 липня 1999 року № 996-ХІV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (далі Закон № 996-ХІV).

Відповідно до статті 1,8 цього Закону бухгалтерський облік це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. Бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. У бухгалтерському обліку відображаються окремі господарські операції, з яких складається господарська діяльність.

Господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Аналіз значених норм права дає підстави дійти висновку, що обов`язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях.

Так, апелянт ставить під сумнів господарські взаємовідносини позивача з ТОВ САНОЛТА () з підстав наявності узагальненої податкової інформації від ГУ ДПС у Кіровоградській області, яка полягає у тому, що ТОВ САНОЛТА доведено до відпрацювання листом ДПС в рамках наказу ДФС України від 28.07.2015 № 543 Про забезпечення контролю палаткових ризиків з ПДВ за липень-грудень 2019 р. та січень-березень 2020 р. у категорії, як Вигодонабувач та за квітень 2020 р. у категорії Вигодоформуючий СГ. Окрім цього, враховано узагальнену податкову інформацію від 25.06.2020 № 73/11-28-05-06/38401364 по ТОВ САНОЛТА, в якій зазначено, що згідно аналізу даних АІС Податковий блок, ЄРПН, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного державного реєстра судових рішень встановлено, що по взаємовідносинах з ТОВ САНОЛТА, що доведені за звітні періоди декларування ПДВ червень 2019р. - березень 2020р. в рамках наказу № 543, встановлені факти документального оформлення нереальних господарських операцій з придбання товарів/послуг.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що згідно висновку узагальненої податкової інформації по ТОВ САНОЛТА за звітні періоди декларування ПДВ червень 2019р. - травень 2020р.: встановлено неправомірне визначення ТОВ САНОЛТА сум податкового кредиту при придбанні товарів/послуг на суму ПДВ 15 912 138 грн внаслідок порушення вимог пп. а) п. 198.1 ст. 198 ПКУ, що призвело до заниження ПДВ на суму 2 918 725 грн та завищення від`ємного значення ПДВ на 12 993 413 гривень; підтверджено наявність неправомірного визначення ТОВ САНОЛТА сум податкового кредиту при придбанні товарів/послуг на загальну суму ПДВ 14 227 505 грн та наявність об`єктивних ознак для визнання вигодонабувачами контрагентів-постачальників; проведеним аналізом даних зареєстрованих податкових накладних, що містяться в ЄРПН, перевіркою встановлено відсутність придбання контрагентами-постачальниками, у т.ч. по ланцюгу постачання за перевірений період (попередні періоди) товарів, реалізованих на адресу скаржника. Таким чином, згідно наявних даних неможливо підтвердити сутність господарської операції.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що жодних доказів здійснення заходів податкового контролю стосовно ТОВ САНОЛТА, за результатом яких платнику податку визначені податкові зобов`язання до суду не надано та в акті перевірки не зазначено (як то акти перевірки, податкові повідомлення-рішення).

В свою чергу, в акті перевірки зазначено, що контролюючим органом направлені запити до інших податкових інспекцій по 1 та 2 ланцюгам постачання. Однак, жодних результатів щодо здійснення зустрічних звірок або перевірок станом на дату складання акту перевірки стосовно ТОВ Рисоіл Україна контролюючим органом не отримано.

Доказів того, що укладені угоди позивача із контрагентами визнані у встановленому законом порядку нечинними чи фіктивними, апелянтом не надано.

Колегія суддів зазначає, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому, в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, у власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарською діяльністю.

Норми податкового законодавства, не ставлять у залежність право платника податків на врахування витрат при визначенні оподатковуваного прибутку та на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з фактичним придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Одне тільки порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.

За умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими правомірно (обґрунтовано), якщо контролюючий орган не доведе зворотне.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 2 грудня 2019 року у справі №826/13060/18.

Окрім того, апелянтом не надано доказів щодо наявності дефектів у правовому статусі контрагентів позивача, зокрема відсутності реєстрації їх як платників податку на додану вартість або припинення як юридичних осіб на час укладання та виконання угод.

Не надано доказів, які б свідчили про узгодженість дій позивача з контрагентом з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з такими діями контрагента.

Так, Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - Суд) у своєму рішенні у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) від 22 січня 2009 року (п.57 Рішення) зазначив, що у разі, якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов`язаного зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватись між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Також, Судом вказано, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Необхідно зазначити, що податковий орган, не подав жодних доказів на підтвердження того, що позивачем було порушено податкове законодавство, а також не зазначено інших обставин, які могли б свідчити про порушення позивачем законодавства.

Апелянтом не подано до суду жодних доказів щодо наявності обвинувального вироку суду, рішень суду про стягнення одержаного за нікчемними правочинами, наявності рішень суду про визнання недійсними правочинів позивача з контрагентами.

Дослідивши акт перевірки колегія суддів дійшла висновку, що вказаний акт не містить обставин з відповідними доказами, що господарські операції не відбулись, що не настали зміни майнового стану платника податків за результатами їх здійснення. При вказаних обставинах позбавлення права на податковий кредит позивача порушують його майнові права.

В Акті перевірки щодо порушень податкового законодавства позивачем по господарським взаємовідносинам з ТОВ САНОЛТА не дотримано вимог Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Мінфіну від 20.08.2015 року №727 (далі Порядок №727), згідно із п. 5 розділу ІІ якого факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Навпаки в Акті перевірки на заперечується наявність первинних документів щодо господарських відносин позивача з ТОВ САНОЛТА та відображення їх в бухгалтерському та податковому обліку, у зв`язку з чим право на формування податкового кредиту виникло у позивача саме за результатами фактичного здійснення господарських операцій, підтверджених первинними документами здійснення таких операцій та наявності належним чином оформлених податкових накладних.

Колегія суддів зазначає, що нереальність господарських операцій з придбання платником податків товарів/послуг має підтверджуватись належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, обумовлених лише посиланням на недостатність у контрагентів покупця товарів (послуг), трудових ресурсів, техніки, тощо.

Жодною нормою чинного законодавства не передбачено обов`язку платника податків контролювати сплату своїм контрагентом до бюджету податків та ведення ними бухгалтерського та податкового обліку.

Крім того, апелянтом не надано жодних доказів на підтвердження того, що позивач як платник податків, діяв без належної обачності й обережності, і йому було відомо про можливі порушення, які можливо допускав його контрагент або, що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даними підприємствами було одержання позивачем податкової вигоди.

Окрім того, під час розгляду справи до суду не було надано належних доказів на підтвердження фактичної відсутності у контрагентів позивача об`єктивної неможливості здійснення господарської діяльності з надання послуг (поставки товарів), адже у комерційній діяльності виконання поставок товарів (надання послуг) не завжди вимагає наявності власних основних засобів, значної кількості персоналу, оскільки наявна можливість укладання договорів оренди, найму, тощо.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21.05.2021 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик