Справа № 946/6011/20
Суддя: Бурнусус О. О.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/6011/20
Провадження № 2-а/946/24/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Коробко О.Д.,

представника позивача - Вальченко В.В.,

представника відповідача - Арутюняна Е.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №534-Дк/0229По/08/01/20 від 11 вересня 2020 року, винесену заступником Головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель в Одеській області Чернецьким Ігорем Сергійовичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст.53 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 340 гривень, а провадження по справі закрити.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 вересня 2020 року заступником Головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель в Одеській області Чернецьким Ігорем Сергійовичем була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення №534-ДК/0229По/08/01/20 від 11 вересня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

В позовній заяві позивачем зазначено, що ПП «АІКО ТРЕЙДІНГ», керівником якого являється ОСОБА_1 , є власником ставкового господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . До складу вказаного ставкового господарства входять в тому числі ставки, які розташовані на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області, площею 180,61 га. За вказану земельну ділянку, як фактичний землекористувач ПП «АІКО ТРЕЙДІНГ» належним чином сплачує відповідні кошти та основним видом діяльності ПП «АІКО ТРЕЙДІНГ» є розведення рибопосадкового матеріалу та товарної риби. Як зазначено в оскаржуваній постанові факт вирощування на частині території вищевказаної ділянки, площею 51 га соняшнику та кукурудзи є нецільовим використанням земельної ділянки.

Разом з тим, позивач зазначає, що частина технологічного процесу по виробництву рибопосадкого матеріалу та товарної риби є літування ставків.

Літування ставків - це комплекс рибоводно-меліоративних і ветеринарно-санітарних заходів в рибогосподарських водоймах. Його організовують для знищення збудників заразних хвороб, ворогів і шкідників риб, а також проведення рибоводно-меліоративних і ремонтних робіт. Літування ставків полягає в спуску води і очищення (до заморозків) ложа водоймів від рослинності, корчів, оранці і посіві (навесні) по ложу водоймів сільськогосподарських культур, приведення в порядок гідротехнічних споруд, дезінфекції ставків і русел річок або струмків, розташованих по ложу нагульних ставків. В результаті проведення рибоводно- меліоративних заходів грунт ложа водоймів аерується, що накопичилися в ній органічні речовини мінералізуються, знищується жорстка підводна і надводного рослинність. Літування сприяє поліпшенню зоогігієнічних умов для риб, стабілізації газового і сольового режимів води, підвищенню рибопродуктивності водойми.

Так, саме в рамках літування певної частини ставкового господарства на частині ділянки площею 51,00 га були висаджені соняшник та кукурудза.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова №534-Дк/0229ПО/08/01/-20 від 11 вересня 2020 року підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

25.09.2020 року ухвалою судді відкрито спрощене провадження у справі, призначено справу до судового розгляду.

05.10.2020 року задоволена заява представника відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та наполягав на його задоволенні на підставі викладених у ньому доводів.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 зокрема зазначає, що в наданих 25.11.2020 року відповідачем поясненнях і доданих до них документах вбачається, що земельна ділянка орієнтованою площею 180,61 га, яка розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області (на якій здійснювалось вирощування сільськогосподарських культур, що і стало підставою для притягнення до адміністративної відповідальності позивача) на теперішній час не сформована, дані про неї в Державному земельному кадастрі відсутні. При цьому в тих же поясненнях відповідачем надано твердження, що ділянка відноситься до земель водного фонду .

Вказані твердження відповідача щодо віднесення земельної ділянки до земель водного фонду при відсутності як такого факту її формування не відповідають вимогам законодавства.

Так, згідно до вимог ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

е) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Відповідно до ч.1 ст.20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Згідно з ч.1 ст.79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Отже, одним із елементів стосовно формування земельної ділянки відповідно до приписів ст.79-1 Земельного кодексу України є внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, в тому числі інформації про її цільове призначення.

Таким чином, твердження відповідача про те, що земельна ділянка відноситься до земель водного фонду без наявності факту її формування згідно правил ст.79-1 ЗК України є таким, що суперечить чинному законодавству. В наданих відповідачем документах також відсутнє будь-яке рішення органу державної влади щодо віднесення ділянки до земель водного фонду.

Отже, фактично оскаржувана постанова винесена за відсутності будь-яких документів, які б підтверджували, що земельна ділянка в принципі відноситься до земель водного фонду.

Крім цього, представник позивача зазначав, що порушено порядок сповіщення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення. А саме позивач відмовився від підписання протоколу про адміністративне правопорушення, а повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення позивач отримав лише 22.09.2020 року, тобто вже після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним. В обґрунтування заперечень пояснив, рішення щодо передачі спірної земельної ділянки, яка розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області, у власність чи користування будь-яким фізичним чи юридичним особам органами виконавчої влади не приймались, правовстановлюючі документи на земельну ділянку відсутні. Вказував на те, що факт вирощування на частині території спірної земельної ділянки, площею 51 га соняшнику та кукурудзи є нецільове використання земельної ділянки, у зв`язку з чим було винесено оскаржувану постанову.

Звертав увагу, що позивач ОСОБА_1 особисто був присутній під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, проте від підпису в протоколі відмовився. У зв`язку з чим, зазначений протокол направлений відповідачу засобами поштового зв`язку. Постановою про накладення адміністративного стягнення №534-ДК/0229По/08/01/20 від 11 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення.

У відзиві, начальник Головного управління Держгеокадастру в Одеській області зокрема зазначає, що Наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.01.2008, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 28.01.2008 року за №64/14755, затверджено Інструкцію «Про порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів та їх використання в спеціальних тваринних господарствах».

Зазначеною інструкцією встановлено, що режим рибогосподарської експлуатації водного об`єкта (далі- Режим) - установлена на відповідний термін сукупність вимог, умов та заходів щодо обсягів робіт з відтворення риби та інших живих ресурсів за їх віковими та видовими характеристиками, строків лову, типів і кількості знарядь та засобів лову, обсягів вилучення, регламентації любительського і спортивного рибальства, ощадливого використання водних видів, виконання якого забезпечує раціональне використання водних живих ресурсів рибогосподарського водного об`єкта або його ділянки.

Для здійснення штучного разведення, вирощування водних живих ресурсів та їх використання користувач подає до спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань рибного господарства України: режим погоджений з територіальним органом рибоохорони та територіальним органом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, у зоні діяльності яких є рибогосподарський водний об`єкт, який розробляється на підставі науково-біологічного обґрунтування .

Штучне розведення, вирощування, вселення водних живих ресурсів, проведення меліоративних робіт тощо виконуються користувачем згідно з Режимом та Інструкцією «Про затвердження Порядку штучного разведення (відтворення), вирощування водних біоресурсів та їх використання», затвердженою наказом Міністерства аграрної політики України від 07.07.2012 за №414, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 27.07.2012 за №1270/21582.

Пунктом 144 Порядку (детальних правил) органічного виробництва та обігу органічної продукції, затвердженого постановою Кабінету МіністрівУкраїни від 23.10.2019 №970 «Про затвердження Порядку (детальних правил) органічного виробництва та обігу органічної продукції», встановлено, що у разі застосування «літування» як санітарно-профілактиного методу рибництва центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, визначає необхідність і тривалість застосування такого методу. Застосування методу «літування» документується після кожного виробничого циклу у відкритих системах виробництва у морі. Метод «літування» також рекомендується для інших способів виробництва, де використовуються танки, ставки та сажалки.

Під час застосування методу «літування» сажалка або інша місткість, що використовуються для виробництва об`єктів аквакультури, вивільняється, дезінфікується та зберігається порожньою перед початком повторного використання.

Отже, «літування» має рекомендаційний характер та проводиться у разі, якщо орган винавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, визначає необхідність і тривалість застосування такого методу. Тобто «літування» не може проводитись на власний розсуд суб`єкта господарювання, а проводиться виключно в межах та у спосіб, який передбачений чинним законодавством.

Проте, ні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ні до позовної заяви позивачем не надано жодного доказу надання дозволу відповідним центральним органом виконавчої влади на проведення водної меліорації.

Також, в додаткових поясненнях, які надійшли до суду 25.11.2020 року, зазначає, що земельна ділянка площею 180,61 га знаходиться на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області за межами населеного пункту державної форми власності (категорія земель-землі водного фонду) не сформована, відомості про дану земельну ділянку в Державному земельному кадастрі відсутні.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту статті 9 КУпАП вбачається, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою статті 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно зі ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Статтею 278 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з ч. 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В свою чергу, відповідно до п.6 розділу ІІ «Інструкції з оформлення державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель матеріалів про адміністративні правопорушення» затвердженої наказом № 6 Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.01.2017 року, у протоколі обов`язково робиться відмітка про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її прав і обов`язків, передбачених статтею 268 КУпАП, а також про повідомлення її про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу їй обов`язково направляється рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення (додаток 2) із зазначенням часу і місця розгляду справи.

У судовому засіданні встановлено, що ПП «АІКО ТРЕЙДІНГ», керівником якого являється ОСОБА_1 , є власником ставкового господарства, розташованого за адресою; АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.10.2018 року за N; свідоцтвом про право власності на майно від 11.04.2012 року.

15.11.2012 року між Ренійською районною державною адміністрацією в особі голови Макосія Дмитра Івановича та приватним підприємством «Аіко Трейдінг» в особі директора Кузьменко Володимира Володимировича укладено договір оренди землі №23 (тимчасовий), згідно з яким в оренду передаються земельні ділянки, загальною площею 180,61 га з них: сільськогосподарські землі 3,54 га, в тому числі під господарськими дворами 3,54 га; забудовані землі (під гідротехнічними спорудами) - 25,46 га; внутрішні води - 151,61 га, в тому числі штучні водотоки і канали - 3,63 га, ставки - 147,98 га на території Орлівської сільської ради. Строк дії договору до 31.12.2013 року.

За земельну ділянку, розташовану та території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області, площею 180,61 га, як фактичний землекористувач, ПП «АІКО ТРЕЙДІНГ» сплачує відповідні кошти, що підтверджується довідкою Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області від 28.11.2019 року №902-17/ 637 та копіями платіжніх доручень про оплату за землю за 2020 рік.

На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області «Про здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності» від 25.08.2020 року за №534-ДК проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки державної форми власності, площею 180,610 га, яка розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області.

За результатами вказаної перевірки державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель на території Одеської області управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держагеокадастру в Одеській області Полуляховим Є.О. у присутності директора ПП «АІКО ТРЕЙДІНГ» складено Акт обстеження земельної ділянки за №534-ДК/545/АО/10/01/-20 від 26.08.2020 року, згідно з яким перевіркою з виїздом на місце встановлено, що на земельній ділянці, площею 180,610 га, що розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області за адресою: Одеська область, Ренійський район, с.Орлівка, вул.Набережна, б.1, знаходиться комплекс будівель та споруд загальною площею 1379,3 кв.м. Під будівлями та спорудами перебуває 3,54 га, під гідротехнічними спорудами 25,46 га, під штучними водотоками та каналами 3,63 га, під ставками 147,98 га (двадцять шість ставків). В ході обстеження вказаних ставків встановлено, що 5 (п`ять) із них, площею 51 га із масиву загальною площі 147,98 га - зневоднені та засіяні сільськогосподарськими культурами, а саме: соняшник та кукурудза. Також 3 (три) ставка, площею 55 га із масиву загальною площею 147,98 га - зневоднені та зорані; 13 (тринадцять) ставків заповнені водою та використовуються для рибогосподарських потреб; 5 (п`ять) ставків вкриті рослинністю та не використовується.

Також даним державним інспектором складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки за №534-ДК/545/АО/09/01/-20 від 04.09.2020 року, за змістом якого на земельній ділянці, площею 180,610 га, що розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться комплекс будівель та споруд загальною площею 1379,3 кв.м. Під будівлями та спорудами перебуває 3,54 га, під гідротехнічними спорудами 25,46 га, під штучними водотоками та каналами 3,63 га, під ставками 147,98 га (двадцять шість ставків). В ході обстеження вказаних ставків встановлено, що 5 (п`ять) із них, площею 51 га із масиву загальною площі 147,98 га - зневоднені та засіяні сільськогосподарськими культурами, а саме: соняшник та кукурудза. Також 3 (три) ставка, площею 55 га із масиву загальною площею 147,98 га - зневоднені та зорані; 13 (тринадцять) ставків заповнені водою та використовуються для рибогосподарських потреб; 5 (п`ять) ставків вкриті рослинністю та не використовується.

Відповідно до листа Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області від 27.07.2020 року за №02-17/333 земельна ділянка, площею 180,610 га, яка розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області використовується ПП «АІКО ТРЕЙДІНГ».

Листом від 31.08.2020 року №31/08-20 ПП «АІКО ТРЕЙДІНГ» повідомило Головне управління про те, що вищевказана земельна ділянка засіяна однолітніми яровими культурами з метою «літування» ставків.

Відповідно до довідки Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області за вих.№02-17/637 від 28.11.2019 року, у користуванні ПП «АІКО Трейдінг» знаходиться земельна ділянка, загальною площею 180,61 га, яка знаходиться на території Орлівської сільської ради.

04.09.2020 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель на території Одеської області управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держагеокадастру в Одеській області Полуляховим Є.О. складено протокол про адміністративне правопорушення №534-ДК/02527П/07/01/-20 відносно ОСОБА_1 за ст. 53 КУпАП. ОСОБА_1 від підпису в протоколі відмовився.

11.09.2020 року заступником Головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель в Одеській області Чернецьким Ігорем Сергійовичем винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст.53 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. В постанові зокрема зазначено, що директору ПП «Аіко Трейдінг» () ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) надіслано повідомлення про розгляд справи про адміністравне правопорушення від 07.09.2020 №28-15-0.43-9153/2-20 засобом поштового зв`язку - Одеською дирекцією приватного акціонерного товариства «Укрпошта» - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області відповідно до трекінгу приватного акціонерного товариства «Укрпошта» та поштового повідомлення, саме 04.09.2020 року було направлено на адресу ПП «Аіко Трейдінг» акти перевірок та протокол про адміністративне правопорушення, які були отримані 08.09.2020 року.

Разом з тим, не було надано суду належних та допустимих доказів направлення та відповідного отримання ОСОБА_1 повідомлення про розгляд справи про адміністравне правопорушення від 07.09.2020 №28-15-0.43-9153/2-20, оскільки відповідно до наступного трекінгу приватного акціонерного товариства «Укрпошта» та копії конверту вбачається, що наступне направлення відповідної кореспонденції на адресу директора ПП «Аіко Трейдінг» ОСОБА_1. було здійснено 22.09.2020 року, яке було доставлено 26.09.2020 року.

Аналіз наведених вище правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.53 КУпАП розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адмінвідповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

При цьому обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 742/3757/16-а, від 31 січня 2019 року у справі № 760/10803/15-а, від 19 вересня 2019 року у справі № 686/21230/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі № 486/92/17, від 14 листопада 2019 року у справі № 815/1570/16, від 06 грудня 2019 року у справі № 804/7725/17, від 24 грудня 2019 року у справі № 360/403/19.

Разом з тим, позивача не своєчасно, не менше, ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення, поінформовано (вручено) про час та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53 КУпАП, суд приходить до висновку про скасування оскаржуваної постанови.

В свою чергу, надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, перш за все, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Статтею 1 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що цільовим призначенням є використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

При цьому, основою для визначення цільового призначення земельної ділянки є її належність до відповідної категорії земель і відповідного способу використання.

Так, згідно зі статтею 96 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року за №2768-ІІІ (ЗК України) землекористувачі зобов`язані:

а) забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки;

б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля;

в) своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату;

г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів;

ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі;

д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом;

е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон;

є) зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем.

Відповідно до ч.1 ст.79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно з ч.ч.1, 3-4, 9, 10 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. […] Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. […] Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення ; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Згідно з ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.1 ст.123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно з ч.1 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з ч.1-2 ст.188 Земельного кодексу України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Відповідно до п. «б», «г», «и» ст. 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення: самовільне зайняття земельних ділянок; невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням; невиконання умов знімання, збереження і нанесення родючого шару ґрунту.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 року за №963-ІV (Закон №963-ІV) невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням - невикористання земельної ділянки, крім реалізації науково обґрунтованих проектних рішень, або фактичне використання земельної ділянки, яке не відповідає її цільовому призначенню, встановленому при передачі земельної ділянки у власність чи наданні в користування, в тому числі в оренду, а також недодержання режиму використання земельної ділянки або її частини в разі встановлення обмежень (обтяжень).

Згідно зі ст.9 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 року за №963-ІV державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом: проведення перевірок […].

У відповідності до ст.10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 року за №963-ІV державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право:

безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель […];

складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Відповідно до ст.ст. 2, 4, 17 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року за №161-ХІV (Закон №161-ХІV):

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

[…] Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Як вже зазначалось вище, ПП «АІКО ТРЕЙДІНГ», керівником якого являється ОСОБА_1 , є власником ставкового господарства, розташованого за адресою; АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.10.2018 року за N; свідоцтвом про право власності на майно від 11.04.2012 року.

15.11.2012 року між Ренійською районною державною адміністрацією в особі голови Макосія Дмитра Івановича та приватним підприємством «Аіко Трейдінг» в особі директора Кузьменко Володимира Володимировича укладено договір оренди землі №23 (тимчасовий), згідно з яким в оренду передаються земельні ділянки, загальною площею 180,61 га з них: сільськогосподарські землі 3,54 га, в тому числі під господарськими дворами 3,54 га; забудовані землі (під гідротехнічними спорудами) - 25,46 га; внутрішні води - 151,61 га, в тому числі штучні водотоки і канали - 3,63 га, ставки - 147,98 га на території Орлівської сільської ради. Строк дії договору до 31.12.2013 року.

Відповідно до клопотання про доручення доказів відповідачем надано інформацію стосовно земельної ділянки, яка розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області, площею 180,61 га, а саме, що зазначена земельна ділянка відноситься до земель запасу.

В свою чергу, ст. 53 КУпАП передбачена відповідальність за використання земель не за цільовим призначенням, невиконання природоохоронного режиму використання земель, розміщення, проектування, будівництво, введення в дію об`єктів, які негативно впливають на стан земель, неправильна експлуатація, знищення або пошкодження протиерозійних гідротехнічних споруд, захисних лісонасаджень.

В свою чергу, відповідачем не доведено наявності складу правопорушення, передбаченого ст. 53 КУпАП в діях директора ПП «АІКО ТРЕЙДІНГ» ОСОБА_1 в разумінні ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (Закон №963-ІV), а саме фактичного використання земельної ділянки, яке не відповідає її цільовому призначенню, встановленому при передачі земельної ділянки у власність чи наданні в користування, в тому числі в оренду, а також недодержання режиму використання земельної ділянки або її частини в разі встановлення обмежень (обтяжень).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Також, враховуючи положення ч.2 ст.9, ч.3 ст.286 КАС України, суд вважає за необхідне провадження по справі у відношенні ОСОБА_1 закрити на підставі пункту першого статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 53 КУпАП.

Разом з тим, приймаючи до уваги, що місцевий загальний суд як адміністративний суд при розгляді справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може прийняти лише одне з рішень, передбачених ч.3 ст.286 КАС України, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, суд приходить висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері охорони і використання природних ресурсів, є такими, що не відповідають вимогам передбаченим КАС України та, відповідно, задоволенню не підлягають.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини вказує на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати мотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення.

Суд вважає за можливе не давати оцінку іншим доводам представника позивача та представника відповідача, оскільки вони на висновки суду не впливають.

Керуючись статтями 2, 9, 73, 74, 77, 241-246, 286, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії №534-Дк/0229По/08/01/20 від 11 вересня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесену відносно ОСОБА_1 за ст. 53 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 24 травня 2020 року.

Суддя: О.О.Бурнусус