Справа № 380/5641/20
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/5641/20 пров. № А/857/6993/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Шинкар Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Фарович Н.В.,

представника відповідача Ковальчук О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року (рішення ухвалене у порядку спрощеного позовного провадження у м. Львів судом у складі головуючого судді Кравців О.Р. повний текст рішення суду складено 08 лютого 2021 року) у справі № 380/5641/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з додатковою відповідальністю "БПФ" про визнання дій неправомірними, суд -

В С Т А Н О В И В :

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просила:

визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в частині відмови їй у призначенні пенсії за віком за Списком №2 відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати відповідача призначити їй пенсію за віком за Списком №2 відповідно до пп.2 п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 29.01.2018.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На обґрунтування апеляційних вимог позивач посилається на те, що період роботи з 03.01.1984 року по 16.04.1996 року (12 років 3 місяці 14 днів) прядильницею відноситься виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що стверджується довідкою, яка уточнює особливий характер роботи. Вказує, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за переліком, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження результатів атестації умов праці, проведеної після 21.08.1992 року. Відсутність підтвердження вказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу. Своєчасність та проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівника і не може обмежувати його право на отримання пенсії. Крім того, якщо працівник до проведення чергової атестації виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його робити має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації. Аналогічна правова позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 21.02.2018 у справі №352/547/16-а, від 03.05.2018 у справі №352/1840/14-а. Також вказує на численні позиції Верховного Суду викладені в постановах, відповідно до яких неможливість відповідача провести перевірку відповідності записів довідок первинними документам, не повинна покладати надмірного тягаря та обов`язку на позивача та не дає підстав для відмови у зарахуванні стажу роботи при його підтвердженні записами у трудовій книжці.

Відповідач та третя особа подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. По суті заперечення на апеляційну скаргу співпадають з мотивами та висновками, здійсненими в судовому рішенні судом першої інстанції.

Третя особа була повідомлена про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст.124 КАС України, шляхом надіслання повідомлень засобами поштового зв`язку, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. В судове засідання третя особа не прибула, про причини неприбуття не повідомила. Клопотань про відкладення слухання справи третя особа не направляла.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи обставини, що згідно з відомостями трудової книжки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 (а.с.10-12), та довідкою №61 від 28.08.2019, виданою ТзДВ «БПФ», позивач з 03.01.1984 по 16.04.1996 працювала прядильницею на вказаному підприємстві (а.с.24).

Після досягнення 55 річного віку, позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області №60 від 18.12.2019 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішення мотивовано тим, що у трудовій книжці позивача відсутні відомості, які б давали підстави стверджувати, що вона працювала у лляному чи конопледжутувому виробництві та була зайнята саме у мокрому прядінні. При цьому, у вказаному рішенні зазначено що для визначення права на пільгове пенсійне забезпечення приймаються довідки підприємств, установ та організацій або їх правонаступників, за формою затвердженою Постановою КМ України №920 від 05.07.2006 року. У якій повинні бути зазначені періоди роботи, що зараховуються до пільгового стажу, професія посада, характери виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт найменування списків або їх номери, до яких належить цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи на підставі яких видано таку довідку. Однак, вказаної довідки згідно п. 20 Порядку №637 позивач не надала на запит Городоцького відділу обслуговування громадян такі документи не надійшли. Листом №82 від 22.11.2019 року ТзДВ «БПФ» повідомило, що оскільки у трудовій книжці гр. ОСОБА_1 наявні записи про роботу за професією мотальника крутильно- мотальної дільниці, відсутні підстави для надання вказаної уточнюючої довідки. Крім цього, за результатами проведення перевірки даних достовірності довідок, виданих ТзДВ «БПФ» з`ясовано, що документи, які б підтверджували право на пільгове пенсійне забезпечення позивача, на підприємстві відсутні (а.с.6-9).

Вважаючи таке рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії протиправним, позивач звернулася до суду з даним позовом.

В судовому засіданні 09.12.2020 допитано як свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Свідок ОСОБА_2 пояснила, що працювала разом з позивачем на одному підприємстві. ОСОБА_1 працювала на мокрому прядінні повний робочий день з 03.01.1984 по 16.04.1996, умови праці на підприємстві були шкідливими. Свідок ОСОБА_3 повідомив, що працював на підприємстві разом з позивачем, яка виконувала роботу прядильниці в цеху мокрого прядіння повний робочий день, цехи були постійні та не змінювалися, прядіння було лише мокрим, а умови праці важкими.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку характер виконуваної роботи, зайнятість повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, тобто умови, які є обов`язковими при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах, можуть підтвердити уточнюючі довідки. Документів, які б підтверджували зайнятість позивача повний робочий день саме у мокрому прядінні, як і результатів атестації робочого місця до матеріалів справи не долучено, як і не надано третьою особою на стороні позивача. Натомість документи, надані позивачем та покази свідків можуть підтвердити зайнятість позивача лише на роботах із звичайними умовами праці. Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що факт роботи позивача з 03.01.1984 по 16.04.1996 прядильницею, саме у мокрому прядінні повний робочий день на ТзДВ «БПФ» не підтверджено належними доказами.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з п. 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення.

Згідно з абз. 1 п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

З огляду на викладене, для призначення пенсії позивачу згідно ст. 114 Закону №1058-IV, необхідно досягнення певного віку, наявність загального стажу роботи та наявність стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №2.

Як встановлено судом позивач досягла віку 55 років, визначеного абз. 1 п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV та п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731, (далі Порядок №383), затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Цей порядок регулює застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів а, б ст. 13 та ст. 100 Закону України Про пенсійне забезпечення (абз. 3 п. 1 цього Порядку).

Відповідно до п. 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 (приклади у додатках 1, 2).

До 26.01.1991 діяв Список №2 производств, цехов, профессий и должностей, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных раз мерах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173.

У період з 26.01.1991 по 10.03.1994 діяв Список №2 виробництв, робіт, професій, посад, показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991,

У період з 10.03.1994 по 16.01.2003 діяв Список №2 виробництв, робіт, професій, посад, показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 №162.

У період з 16.01.2003 по 02.08.2016 діяв Список №2, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Відповідно до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року за позицією 2210400а-17501 підрозділу 3 Лляне та конопледжутове виробництво розділу ХХ Легка промисловість, передбачено право на пільгове пенсійне забезпечення прядильників, зайнятих у мокрому прядінні.

Отож, робота на посадах прядильників, зайнятих у мокрому прядінні надає право на право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Дослідивши зміст записів трудової книжки позивача, колегією суддів встановлено, що вказана трудова книжка не містить відомостей щодо роботи позивача, як прядильника, зайнятого саме у мокрому прядінні та вподовж повного робочого дня.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Отже, основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Пунктом 20 вказаного Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Натомість, долучена позивачем світлокопія довідки ТзДВ «БПФ» (а.с. 24) таким вимогам не відповідає, оскільки не розкриває змісту необхідних відомостей передбачених п. 20 Порядку №637, а зокрема не містить інформації про роботу позивача як прядильника, зайнятого саме у мокрому прядінні та вподовж повного робочого дня.

За містом світлокопії довідки №64 від 29.08.2019 року, правонаступником ЗАТ «Бавовнянопрядильна фабрика» є ТзДВ «БПФ» (а.с. 31).

Як наслідок, вказана довідка (а.с. 24) не може бути належним доказом роботи позивача на посаді прядильника, зайнятого саме у мокрому прядінні, яка надає право на право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників.

Пунктом 2 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 17 вищевказаного Порядку визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний трудовий стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Відтак, приведеними положеннями законодавства передбачена можливість підтвердження саме трудового стажу показами не менше двох свідків. При цьому, право на підтвердження такого трудового стажу надано відповідними органами Пенсійного фонду, які на засіданні комісії заслуховують таких свідків та приймають відповідні рішення.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року № 18-1 затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 р. за № 1231/13105.

Цей Порядок №18-1 визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи:

для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника;

до 01 січня 2004 року, якщо в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях (їх правонаступниках), розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (далі - підприємства, які розташовані на тимчасово окупованій території).

Як наслідок приведених положень законодавства, за наявності підприємств правонаступників роботодавців, місцезнаходження яких не стосується тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі установлення пільгового стажу роботи заявників на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника не передбачено.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та доводами відповідача проте, що відсутність у трудовій книжці позивача та наданій довідці ТзДВ «БПФ» (місцезнаходження якого м.Львів, Б. Хмельницького,188, а.с. 24) яке є правонаступником ЗАТ «Бавовнянопрядильна фабрика» (а.с. 31) відомостей та записів які б давали можливість підстави стверджувати, що позивач працювала саме у мокрому прядінні, позбавляє відповідача можливості призначення пенсії позивачу на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року за позицією 2210400а-17501 підрозділу 3 Лляне та конопледжутове виробництво розділу ХХ Легка промисловість.

Водночас, колегією суддів враховано, що із змісту відзиву на позовну заяву слідує, що в ході проведеної відповідачем перевірки достовірності обумовлених вище довідок, які видані ТзДВ «БПФ», відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для урахування вказаного періоду роботи позивача, як пільгового для призначення пенсії у зв`язку із відсутністю в ході перевірки документів про проведення на підприємстві атестації робочого місця позивача. Однак, на переконання суду апеляційної інстанції перевірка відповідачем лише документів на предмет проведення атестації робочого місця позивача не є беззаперечним доказом відсутності факту роботи позивача в якості прядильника, зайнятого саме у мокрому прядінні. Позаяк, із змісту відзиву слідує, що інші документи які могли вказувати на характер зайнятості позивача не були ні предметом витребування відповідача, ні предметом його перевірки у ТзДВ «БПФ».

При цьому, колегія суддів зазначає, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позаяк відповідальність за таку бездіяльність покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник. Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а, у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці, на які посилається відповідач.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі Порядок №22-1) право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до пунктів 3.3, п. 4.1, 4.2 Порядку № 22-1 встановлено, що орган, який призначає пенсію, надає допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу I цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів які йому слід подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій в тому рахунку і від (архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає.

Згідно пункту 4.2 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З огляду на приведені положення законодавства, орган який призначає пенсію надає особам, які звернулися за її призначенням, допомогу щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії в тому рахунку і для підтвердження пільгового стажу заявника шляхом їх витребування від підприємств, установ та організацій в тому рахунку і від (архівних установ) подання додаткових документів, яких не вистачає (зокрема і тих які стосуються характеру виконуваної роботи та повної зайнятості позивача на роботах зі шкідливими умовами праці) та проведення перевірки обґрунтованості видачі підприємствами відповідних довідок та документів.

Натомість, відповідач не довів суду обставин щодо належного виконання покладених на нього обов`язків, а зокрема в частині щодо з`ясування обставин з приводу характеру виконуваної позивачем роботи у період з 03.01.1984 року по 16.04.1996 року (а зокрема щодо того, чи була задіяна позивач у мокрому прядінні) шляхом витребування у ТзДВ «БПФ» відповідної інформації та документів на її підтвердження та/або перевірки обґрунтованості видачі таких документів.

Як наслідок така відмова у призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах є передчасною та такою, що постановлена відповідачем не добросовісно, не розсудливо та без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямовано це рішення (дія).

При цьому, колегія суддів зазначає, що аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Аналогічна позиція, викладена в постанові Пленуму Верховного суду України №13 від 24.10.2008 року, постанові ВАСУ від 28.07.2015 року справа №К/800/34016/14 відповідно до яких, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які не належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що фактично відповідачем у межах належних йому повноважень не здійснено належного розгляду заяви позивача про призначення їй пенсії на пільгових умовах з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення та не прийнято з цього питання обґрунтованого рішення.

Водночас, колегія суддів зазначає, що завданням адміністративного судочинства ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту порушеного права людини.

З огляду на приведені положення законодавства та фактичні обставини справи за яких має місце неналежне виконання відповідачем повноважень у сфері надання позивачу, як особі, яка звернулася за призначення пенсії, допомоги у пошуках та витребуванні необхідних для призначення пенсії документів та зважаючи на приведені положення законодавства за яких суд не вправі перебирати на себе непритаманні йому функції у призначення пенсій та встановлення обставин щодо характеру зайнятості позивача за відсутності відповідних документів, колегія суддів керуючись ч.2 ст.9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог з метою захисту порушеного права позивача та задовольнити у названій частині позов у спосіб зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача з урахуванням приведеного законодавства та фактичних обставин справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги позивача задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.3 ст. ст. 139 КАС України).

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір при поданні позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 2203 грн, з огляду на обставини щодо часткового задоволення позовних вимог на користь позивача підлягає присудженню судовий збір у розмірі 1469,00 грн.

Керуючись ст.308, ст.315, ст.317, ст.321, ст.325, ст.328, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 380/5641/20 скасувати.

Ухвалити постанову, якою адміністративним позовом ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до пп.2 пункту 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №60 від 18.12.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Код , адреса: м. Львів, вул. Митрополита Андрея,10) розглянути повторно подану ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) заяву та документи про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до підпункту 2 пункту 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням приведених положень законодавства і викладених висновків у даному судовому рішенні та прийняти за результатами такого розгляду відповідне рішення про яке невідкладно повідомити ОСОБА_1 в установленому порядку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1469,00 грн (одна тисяча чотириста шістдесят дев`ять грн 00 коп) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Код , адреса: м. Львів, вул. Митрополита Андрея,10).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 20 травня 2021 року.